РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 октомври 2014 година
за определяне на трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща трета държава съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/715/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 31 от него,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламентът относно ННН риболов) създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (ННН риболов).
(2)
В глава VI от Регламента относно ННН риболов се посочват процедурата за определяне на несътрудничещите трети държави, предприетите действия спрямо държавите, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещите държави, заличаването на трети държави от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещите държави и всички извънредни мерки.
(3)
Съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определи трети държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява произтичащите от международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(4)
Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, както е посочено в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.
(5)
В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да състави списък на несътрудничещите държави. Към тези държави се прилагат мерките, посочени в член 38 от Регламента относно ННН риболов.
(6)
Съгласно член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов от третите държави на знамето се изисква да уведомяват Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които са длъжни да спазват техните риболовни кораби.
(7)
Съгласно член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в областите, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в посочения регламент.
(8)
В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов с Решение на Комисията от 15 ноември 2012 г. (2) (Решението от 15 ноември 2012 г.) Комисията уведоми осем трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи държави съгласно Регламента относно ННН риболов.
(9)
В своето решение от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията за съществените факти и съображения, мотивиращи подобно предварително определяне.
(10)
Също на 15 ноември 2012 г. с отделни писма Комисията уведоми осемте трети държави относно факта, че тя разглежда възможността те да бъдат определени като несътрудничещи трети държави. Решението от 15 ноември 2012 г. беше приложено към тези писма.
(11)
В тези писма Комисията подчерта, че за да се избегне определянето и предложението за официално включване в списъка като несътрудничеща трета държава, както е предвидено съответно в членове 31 и 33 от Регламента относно ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да изготвят и приложат, в тясно сътрудничество с Комисията, план за действие с цел да се коригират недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г. Навременното и ефективно изпълнение на плана за действие от страна на въпросните държави би могло да предотврати това те да бъдат определени за несътрудничещи трети държави и да бъдат предложени за окончателно включване в списъка.
(12)
Вследствие на това Комисията прикани въпросните осем трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да направят оценка на изпълнението на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; и iii) на всеки шест месеца да изпращат на Комисията подробни доклади с оценка на изпълнението на всяко действие по отношение, inter alia, на тяхната индивидуална и/или обща ефективност за осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(13)
На въпросните осем трети държави беше предоставена възможност да отговорят писмено на въпроси, изрично посочени в решението на Комисията, както и на друга свързана информация. На държавите беше дадена възможност да представят доказателства като опровержение или допълнение на фактите, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат съответно план за действие за подобряване на положението и мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(14)
Така със своето решение и писмата от 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и посочи, че счита период от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на договореност.
(15)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от осемте държави след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави продължиха да бъдат информирани устно или писмено за съображенията на Комисията.
(16)
Демократична социалистическа република Шри Ланка (Шри Ланка) не опроверга фактите, посочени от Комисията, нито изпълни плана за действие за коригиране на положението.
(17)
Настоящото решение за изпълнение на Комисията, с което Шри Ланка се определя за трета държава, считана от Комисията за несътрудничеща в борбата с ННН риболов, е резултат от процес на разследване и диалог в контекста на изпълнението на Регламента относно ННН риболов. Този процес беше в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, посочени в регламента, който се отнася, inter alia, и за произтичащите от международното право задължения на третата държава като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(18)
Решението за изпълнение на Комисията за определяне на Шри Ланка за трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща държава в борбата с ННН риболов, е свързано с последствията, посочени в член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ШРИ ЛАНКА
(19)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Шри Ланка съгласно член 32 от Регламента относно ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Шри Ланка за несътрудничеща държава (3).
(20)
Комисията прикани Шри Ланка да състави в тясно сътрудничество с нейните служби план за действие за коригиране на недостатъците, установени в Решението от 15 ноември 2012 г.
(21)
Основните недостатъци, установени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко слабости при изпълнението на задълженията по международното право, свързани по-специално с приемането на подходяща правна рамка, липсата на подходящ и ефективен мониторинг, липсата на схема за наблюдение, липсата на система за възпиращи наказателни мерки, както и с неправилното прилагане на схемата за сертифициране на улова. Други установени недостатъци са свързани по-общо със спазването на международните задължения, включително препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството (РОУР). Беше установено и неспазване на препоръките и резолюциите на съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации. Неспазването на незадължителните препоръки и резолюции обаче беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определянето.
(22)
С отговора си от 14 декември 2012 г. Шри Ланка информира Комисията за институционалните мерки, предприети с цел преодоляване на недостатъците, посочени в предложения план за действие.
(23)
На 31 декември 2012 г. и на 4 януари 2013 г. Шри Ланка представи писмени коментари.
(24)
С писмо от 7 февруари 2013 г. Комисията поиска Шри Ланка да представи актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие.
(25)
На 13 март 2013 г. органите на Шри Ланка представиха следните документи: i) придружително писмо и обяснително писмо; ii) актуализация на сроковете на Шри Ланка за всички мерки, които следва да бъдат предприети; iii) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; iv) националния план за действие за 2013 г. за борба срещу ННН риболов; v) актуализация на административните процедури и насоките за използване на сертификатите за улов; vi) бюджетните средства за 2013 г., заделени за създаването на подофис на летището на отдела за качествен контрол на Министерството на развитието на рибните и водните ресурси; vii) проекти за изменения на законодателните разпоредби, свързани със спазването на правните задължения, наблюдението на флота за открито море и възпиращите санкции; viii) схеми за осведоменост на операторите относно схемата за сертифициране на улова; ix) схема за инспекции; и x) насоки за процедурите за разследване на ННН риболов в открито море.
(26)
На 17 април 2013 г. в Брюксел се проведоха технически консултации между Комисията и Шри Ланка. По време на срещата органите на Шри Ланка представиха пред Комисията текущия си национален план за действие за борба с ННН риболов, както и планираните мерки за подобряване на насрещната проверка на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, както и започналото преразглеждане на правната рамка.
(27)
В представените на 30 май 2013 г. и 3 юни 2013 г. коментари Шри Ланка подчерта ангажираността си за навременно изпълнение на изготвената от нея пътна карта, приемайки междувременно законодателните промени за засилване на наказателните мерки за ННН риболов и стартирайки процедурата за възлагане на обществена поръчка за система за наблюдение на корабите.
(28)
Въз основа на установения напредък в периода от ноември 2012 г. до началото на юни 2013 г., Комисията информира Шри Ланка с писмо от 11 юни 2013 г., че за да постигне осезаеми резултати в преодоляването на недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., и за приключване на необходимите действия, Комисията ще поддържа диалог с Шри Ланка за допълнителен период от девет месеца до 28 февруари 2014 г. След това писмо, на 20 юни 2013 г. Комисията изпрати актуализирано предложение за плана за действие.
(29)
На 22 август 2013 г. Шри Ланка представи доклад за напредъка за периода от 31 май 2013 г. до 15 август 2013 г., а на 28 октомври 2013 г. - информация относно процедура за приемане на изменения в законодателната уредба.
(30)
От 28 до 30 януари 2014 г. Комисията посети съответните органи на Шри Ланка. Органите бяха информирани за напредъка на ситуацията по отношение на Решението от 15 ноември 2012 г. и предложения план за действие. По време на посещението на Комисията органите на Шри Ланка имаха възможността да направят изявления и да представят съответните документи в отговор на Решението от 15 ноември 2012 г., както и да информират Комисията за последните събития, що се отнася до напредъка по плана за действие.
(31)
На 27 март 2014 г. Шри Ланка представи още един доклад относно напредъка, обхващащ периода от 16 август 2013 г. до 21 март 2014 г., като внесе следните документи: i) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; ii) актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов; iii) писма от Министерството на развитието на рибните и водните ресурси до Министерството на външните работи с искане за присъединяване към Споразумението на ФАО за съответствие, както и разследвания във връзка с граждани на държавата, извършващи ННН риболов под знамето на други държави; iv) искане за финансиране за система за наблюдение на корабите и доказване на наличието на изискване за транспондер; v) информация относно обучение за осведоменост; и vi) образци от преработения риболовен дневник за 2014 г. и план за инспекции в пристанищата за кораби за дълбоководен риболов и риболов в открито море. Информацията включваше и приемането на преработения закон за рибарството от парламента на Шри Ланка на 5 ноември 2013 г. На 1 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителен доклад относно напредъка. Той обхваща периода до юли 2014 г. и освен актуализирана информация за ключови области от предложения план за действие и актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов съдържа писмо от Министерството на външните работи до Министерството на развитието на рибните и водните ресурси, с което се съобщава, че копие от инструмента за приемане за присъединяването към Споразумението на ФАО за съответствие ще бъде представено след присъединяването; искане до главния прокурор в действащите законодателни разпоредби да се въведат по-строги санкции; 2 писма от авторите на проектите на законодателни разпоредби, съдържащи проекти за преработени разпоредби съответно относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, както и резюме на програмите за осведоменост на капитаните в открито море и доклад до IOTC за изпълнението във връзка с регионалната схема за наблюдение. На 29 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителна информация, в която се обяснява какво е предприето за отстраняване на установените недостатъци (напр. проекти на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, информационен циркуляр относно санкциите, информация относно програмите за наблюдение и програмите за инспекции, както и информация относно напредъка в преодоляването на констатираните недостатъци). На 18 и 19 септември 2014 г. Шри Ланка представи нова информация, с която се потвърждава приемане на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, обсъждане на вътрешните дейности по изготвяне на правителствен меморандум относно система от санкции с възпиращ ефект, обсъждане на постигането на съответствие с IOTC, информация за риболовния дневник, обхвата на инспекциите и наблюдението, както и информация за евентуално постепенно въвеждане на VMS транспондери на шриланкийските риболовни кораби през периода януари-август 2015 г. (макар че договорът с изпълнителя все още не е подписан и все още не се прилага).
(32)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от Шри Ланка след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид, като Шри Ланка беше информирана устно и писмено относно съображенията на Комисията.
(33)
В светлината на събраните факти, както е посочено в съображения 34-67, Комисията счита, че Шри Ланка не е предприела достатъчно стъпки в областите, будещи безпокойство, и за преодоляване на недостатъците, описани в Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка също така не е изпълнила напълно мерките, предложени в плана за действие, придружаващ решението.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ШРИ ЛАНКА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(34)
Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията прегледа спазването от страна на Шри Ланка на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, в съответствие с констатациите на Решението от 15 ноември 2012 г. и информацията, предоставена от Шри Ланка, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на ситуацията. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента относно ННН риболов.
3.1. Повтарящо се извършване на ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)
(35)
Както е подчертано в съображение 292 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията установи, че Шри Ланка няма законодателство, уреждащо лицензирането на риболова в открито море.
(36)
Както е отбелязано в съображение 296 от Решението от 15 ноември 2012 г., 13 кораба на Шри Ланка са вписани в проектосписъка на IOTC на кораби, извършващи ННН риболов, тъй като са заловени да извършват риболов в нарушение на мерките за опазване и управление по Конвенцията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). След Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е забранила на своите кораби да извършват незаконен риболов в открито море, нито е приела незабавно законодателни разпоредби, даващи възможност за риболов в открито море и за издаване на лицензии за риболов в открито море, с цел да се избегне незаконният риболов от нейни риболовни кораби. Вместо това в крайна сметка на 5 ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, допускащ риболова в открито море. Тя разработи проект на законодателен акт за изпълнение относно лицензирането на кораби, които извършват риболов в открито море, който е бил приет през септември 2014 г. (според представената от органите информация), но все още не се прилага. Шри Ланка намали и броя на корабите, опериращи в района на Конвенцията IOTC, от 3 307 на 1 758, но тези кораби продължават да извършват риболов с административна, а не със законна лицензия за риболов в открито море. В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 18, параграф 3, буква б), подточка ii) от Споразумението на ООН относно рибните запаси (4) (UNFSA) държавата на знамето трябва да предприеме мерки за забрана на риболова в открито море от нейни кораби, които не са надлежно лицензирани или оторизирани да извършват риболов. Констатираното настоящо положение доказва ясно, че Шри Ланка не действа в съответствие с международните си задължения като държава на знамето.
(37)
След Решението от 15 ноември 2012 г., според информацията, получена от IOTC (5), през 2013 г. три кораба под знамето на Шри Ланка - Malshiri № 1, Gold Marine 5 и Lakpriya 2 - са заловени от крайбрежни държави за предполагаемо извършване на ННН риболов. Следва да се припомни, че съгласно член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA държавата на знамето е отговорна за своите кораби, извършващи дейност в открито море. Освен това съгласно член 118 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) държавата на знамето трябва да сътрудничи за опазването и управлението на живите ресурси; това задължение очевидно се нарушава от присъствието на нейния флот в района на Конвенцията IOTC без законни лицензии за риболов, който по този начин извършва ННН риболов съгласно определенията на член 2 от Регламента относно ННН риболов.
(38)
През 2013 г. освен това беше установено, че други 13 кораба на Шри Ланка, инспектирани по време на транзитно преминаване през изключителната икономическа зона на крайбрежна държава, са били в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC. Комисията счита, че постоянната риболовна дейност на корабите на Шри Ланка в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC е ясен признак, че Шри Ланка не изпълнява задълженията на държава на знамето съгласно международното право, както е посочено в съображение 37.
(39)
Това доказва и фактът, че Шри Ланка не е в състояние да гарантира, че риболовните кораби, имащи право да плават под нейно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов, което е в противоречие с точка 34 от МПД за ННН риболов, предвиждаща, че държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов. Нещо повече, посочените в съображения 36-38 сведения за корабите под знамето на Шри Ланка също подчертават факта, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по член 19, параграфи 1 и 2 от UNFSA, съгласно които държавата на знамето е длъжна да гарантира, че корабите, плаващи под нейно знаме, спазват правилата на РОУР за опазване и управление.
(40)
Комисията също така установи, че Шри Ланка не е могла да предприеме по ефективен начин подходящи мерки срещу повтарящия се ННН риболов поради слабости в правната си рамка. Поради това в плана за действие Комисията предложи правната рамка да се преработи, за да се гарантира спазване на международните задължения във връзка с открито море, да се преодолее липсата на достатъчно оперативни средства за ефективно наблюдение на флота за открито море на Шри Ланка и да се създаде схема за възпиращи санкции.
(41)
Както е посочено в съображение 36 от настоящото решение, през ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, даващ възможност нейните кораби да извършват риболов извън нейната изключителна икономическа зона. Законът, необходим за прилагане на лицензионната система за открито море, обаче все още е във фаза на проект и съответно не може да се прилага. Понастоящем администрацията издава лицензии без предварително определена процедура, по несистематичен начин. Освен това преработеният закон за рибарството предвижда и по-строги санкции за нарушения, свързани с ННН риболов, които санкции може да се считат за възпиращи само за част от флота на Шри Ланка за открито море (по-специално за малките кораби, които извършват риболов извън изключителната икономическа зона на Шри Ланка и за които санкциите може да се считат за подходящи с оглед на ограничения им риболовен капацитет). През 2013 и 2014 г. флотът на Шри Ланка от големи кораби (с дължина над 24 m) обаче се е увеличил и нивото на санкции, предвидено в новия закон за рибарството, който е приложим за тази част от флота, не може да се счита за възпиращо, при положение че риболовният капацитет на тези кораби е от 10 до 20 пъти по-голям от този на по-малките кораби. В действащите законодателни разпоредби (6) се предвижда максимална глоба от 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), която не може да се смята за ефективна с оглед осигуряване на спазването на мерките и възпрепятстване на извършването на други нарушения и която не лишава нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Ето защо не може да се счита, че това ниво на санкции отговаря на изискванията на член 19, параграф 2 от UNFSA, който предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Поради това Комисията е на мнение, че системата за санкции, въведена от Шри Ланка, е очевидно неадекватна и явно непропорционална на сериозността на възможните нарушения, на потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и на потенциалните изгоди, които могат да се извлекат от такива незаконни действия.
(42)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 118 от UNCLOS и членове 18, 19 и 20 от UNFSA.
(43)
С оглед на съображения 292-299 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, извършван или подкрепян от риболовни кораби под нейно знаме или от нейни граждани, и не е предприела достатъчно действия, за да се противопостави на документирания и повтарящ се ННН риболов от кораби, плавали по-рано под нейно знаме.
3.2. Липса на сътрудничество и принудителни мерки (член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов)
(44)
Както е описано в съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е сътрудничила ефективно с Комисията по разследвания и свързани с тях дейности.
(45)
Що се отнася до корабите, посочени в съображение 293 от Решението от 15 ноември 2012 г., Шри Ланка беше, както е посочено в съображение 296 от същото решение, длъжна да докладва ежемесечно за действията, предприети срещу тези кораби. Такива доклади бяха представени само за 9 от 12 месеца през 2013 г. и за 2 от 4 месеца през 2014 г. В противоречие с разпоредбите на член 20 от UNFSA, съгласно който държавите са длъжни да разследват и да сътрудничат пряко или чрез РОУР, за да се осигури спазването и изпълнението на мерките на РОУР за опазване и управление, Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международното сътрудничество и принудителните мерки.
(46)
Както е описано в съображение 302 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 45 по-горе, Шри Ланка не изпълни задълженията си за ежемесечно докладване към IOTC за 13-те си кораба, за които се предполага, че извършват ННН риболов, но не са в списъка на IOTC. По този начин Шри Ланка не доказа, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно своето национално право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху капитана, офицерите и екипажа на този кораб.
(47)
Освен това, както е описано в съображения 306 и 307 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, както и дали са наложени санкции, за да се лишат нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.
(48)
Както е обяснено в съображение 41, след приемането на Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е въвела система на възпиращи санкции за сегмента на големите кораби от своя флот. Действащата съвкупност от санкции не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.
(49)
Наличните доказателства потвърждават, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право във връзка с ефективните принудителни мерки. В това отношение, както е обяснено в съображения 36-38, продължаващите сведения за кораби, които извършват риболов в нарушение на мерките на IOTC за опазване и управление, сочат, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по отношение на корабите си в открито море, както е посочено в член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA.
(50)
Както е подчертано в съображение 309 от Решението от 15 ноември 2012 г., равнището на развитие на Шри Ланка не може да се счита за фактор, възпрепятстващ възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да предприемат принудителни мерки. Оценката на конкретните пречки пред развитието е описана по-нататък в съображения 65-67.
(51)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 94, параграф 2, буква б) и членове 18 и 19 от UNFSA.
(52)
С оглед на съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на положението след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и принудителните мерки.
3.3. Неизпълнение на международните правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)
(53)
Както е описано в съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на статуса на Шри Ланка като страна по Конвенцията IOTC. Комисията направи също така анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на съгласието на Шри Ланка да прилага приетите от IOTC мерки за опазване и управление след Решението от 15 ноември 2012 г.
(54)
Следва да се припомни, че след Решението от 15 ноември 2012 г. IOTC издаде годишни доклади относно спазването на изискванията, съответно за 2013 г. (8) и 2014 г. (9), които сочат, че през 2012 и 2013 г. Шри Ланка не е спазвала изискванията или ги е спазвала само частично.
(55)
Що се отнася до доклада от 2013 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не представи част от изискваната информация, свързана със статистически данни и някои мерки за опазване и управление.
(56)
По-специално що се отнася до Резолюция 10/08 на IOTC (10) относно списъка на активните кораби, Шри Ланка не е представила информация за международната радиопозивна на всеки кораб. Що се отнася до Резолюция 06/03 на IOTC (11) относно приемането на система за наблюдение на корабите (VMS), Шри Ланка не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS и не е изградила център за наблюдение на риболова. Шри Ланка не е представила и задължителния доклад за напредък във връзка с VMS. Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC (12) относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала данните относно процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри за крайбрежния риболов, относно номиналния улов, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция, за крайбрежния риболов, риболова на повърхността и риболова с парагади. Що се отнася до Резолюция 05/05 на IOTC (13) относно представянето на данни за акулите, Шри Ланка е изпълнила изискванията само частично, тъй като данните за улова с хрилни мрежи и с парагади са отчетени комбинирано.Що се отнася до Резолюция 12/05 на IOTC (14) относно трансбордиранията в пристанище, Шри Ланка не е представила задължителния доклад.Що се отнася до Резолюция 11/04 на IOTC относно схемите за наблюдение (15), Шри Ланка не е приложила регионалната схема за наблюдение, както се изисква от тази резолюция. По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите.
(57)
Що се отнася до доклада от 2014 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не е представила част от изискваната информация относно статистическите данни и относно някои мерки за опазване и управление.
(58)
По-специално що се отнася до Резолюция 13/02 (16) на IOTC, Шри Ланка не е приела законодателни разпоредби, по силата на които риболовните уреди да станат задължителни. Що се отнася до Резолюция 13/08 (17) на IOTC, Шри Ланка не е представила план за управление на устройствата за събиране на риба (УСР), нито е предприела законови и административни мерки за 8-те кораба с мрежи гъргър съгласно изискването на Резолюция 12/13 (18) на IOTC. Що се отнася до Резолюция 06/03 (19) на IOTC, през 2014 г. Шри Ланка все още не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS, не е изградила център за наблюдение на риболова и не е представила задължителния доклад за напредъка във връзка с VMS.Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала номиналния улов, данните за улова, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция.Що се отнася до резолюции 13/06 (20) и 12/04 (21) на IOTC, Шри Ланка не е транспонирала забраната за дългокрилата акула и не е изпълнила задълженията корабите с мрежи гъргър да са снабдени с потопяеми мрежи, а корабите с парагади - с прибори за прекъсване на риболовната линия и за сваляне на кукичките. В доклада от 2014 г. отново се повтаря констатацията, че що се отнася до Резолюция 11/04 (22), Шри Ланка не е въвела схема за наблюдение съгласно изискванията.По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите. Що се отнася до Резолюция 10/10 (23) на IOTC, Шри Ланка не е представила доклада за вноса, разтоварването и трансбордирането в пристанища на рибни продукти от риба тон и подобните ѝ видове.
(59)
Фактът, че Шри Ланка не е представила на IOTC исканата информация и не изпълнява задълженията по Конвенцията IOTC, както е посочено в съображения 56 и 58, означава, че тя не изпълнява задълженията си като държава на знамето съгласно разпоредбите на UNCLOS и UNFSA. По-специално непредоставянето на навременна статистическа информация и на информация относно VMS, улова и риболовното усилие, трансбордирането в пристанища и програмата за наблюдение поставя под съмнение способността на Шри Ланка да изпълнява задълженията си по членове 117 и 118 от UNCLOS. Тези членове предвиждат задължения на държавата да приема мерки спрямо своите граждани относно опазването на живите ресурси в открито море и да сътрудничи в мерките за опазване и управление на живите ресурси в открито море.
(60)
Както е описано в съображение 322 от Решението от 15 ноември 2012 г., по време на посещението на Комисията в Шри Ланка през ноември 2010 г. бяха констатирани редица факти, по-специално по отношение на липсата на VMS и отсъствието на законодателни разпоредби за отчитане на улова. В съображения 319 и 321 от Решението от 15 ноември 2012 г. като резултат от докладите на IOTC за 2011 и 2012 г. относно спазването на изискванията бяха изтъкнати допълнителни факти, будещи безпокойство, като например липсата на схема за наблюдение и недоброто докладване за кораби и граждани, за които е установено, че са участвали в ННН риболов. В това отношение от информацията, представена от органите на Шри Ланка във връзка със законодателните разпоредби за риболова в открито море, за създаването на функционираща система VMS, за надеждна схема за наблюдение, както и за регистриране и докладване на улова, става ясно, че органите не осигуряват ефективен и ефикасен контрол и наблюдение на корабите под знамето на Шри Ланка в съответствие с международните задължения. По-специално, както е посочено в съображения 36, 40 и 41, Шри Ланка беше приканена да разработи цялостна правна рамка, даваща възможност за риболов в открито море, придружена с лицензии за риболов в открито море, и за изпълнение на резолюциите на IOTC, и най-вече що се отнася до наблюдението, контрола и надзора на нейния собствен флот, включително система за VMS, риболовен дневник, докладване на улова и схема за наблюдение.Що се отнася до законодателните разпоредби за риболова в открито море, законът за рибарството беше изменен с цел да се даде възможност за риболов в открито море и беше изготвен проект на законодателен акт за изпълнение във връзка с издаването на лицензии, който в крайна сметка беше приет през септември 2014 г. Тъй като обаче този проект беше приет едва през септември 2014 г. и няма информация по какъв начин ще се прилага, издават се само административни лицензии, а корабите на Шри Ланка извършват дейност без VMS. Що се отнася до регионалната схема за наблюдение, документите, представени от органите на Шри Ланка, показват, че въпреки подбора и наемането на няколко инспектори, голяма част от флота няма да бъде обхваната поради малкия брой инспектори (45) в сравнение с големия брой плавателни съдове (1 758 в регистъра на плавателните съдове на IOTC). Въпреки това в рамките на Конвенцията IOTC Шри Ланка не е направила никакви предложения за решаване на този сериозен проблем, което означава, че поради недостатъчни средства за провеждане на инспекции флотът под знамето на Шри Ланка, извършващ дейност в открито море, не е обхванат в подходяща степен.В това отношение следва да се припомни също, че Шри Ланка има сериозни проблеми при отчитането на данните в IOTC, което поставя под съмнение възможностите на страната да изпълнява своите задължения като държава на знамето.
(61)
Във връзка с VMS, както е описано в съображения 316, 321 и 322 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 60 от настоящото решение, Комисията припомня различни проблеми, посочени от IOTC. В изпълнение на решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка заяви, че е в процес на въвеждане на VMS. Тя представи на Комисията законодателните разпоредби, съгласно които от 1 ноември 2011 г. се изисква на борда на кораба да има транспондер, и посочи, че доставчикът на услуги вече е избран. Финансиране обаче не беше осигурено, а преговорите между органите на Шри Ланка и съответната финансова институция продължават повече от 18 месеца. Преговорите се отнасят до реда и условията на заем за закупуване и инсталиране на център за наблюдение на риболова и до предоставянето на финансова помощ на операторите за инсталирането и пускането в експлоатация на VMS в разумни срокове за целия флот за открито море. В резултат на това Шри Ланка няма център за наблюдение на риболова. Освен това VMS все още е в процес на разработване и не е започнала да функционира. По време на посещението си през януари 2014 г. Комисията установи, както се потвърждава от последващата информация, предоставена от Шри Ланка, и от докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията, че риболовните кораби на Шри Ланка все още не са оборудвани с VMS. Що се отнася до изпълнението на изискванията на IOTC за VMS, между докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията и действията на Шри Ланка има разминаване. Докладите сочат частично спазване, докато информацията, предоставена от Шри Ланка, ясно показва, че не е въведена VMS система. От информацията, събрана относно възможностите на органите на Шри Ланка да осъществяват наблюдение, контрол и надзор, и по-специално относно оперативната способност на страната да управлява своя флот, както и да разработи и да въведе функционираща VMS система, следва, че Шри Ланка не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA.
(62)
Фактите, изложени в раздел 3.3, показват, че Шри Ланка нарушава член 18, параграф 3 от UNFSA.
(63)
Предвид гореизложеното, действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с членове 117 и 118 от UNCLOS и член 18, параграф 3 от UNFSA.
(64)
С оглед на съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след това решение, Комисията счита, че съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила, разпоредби и мерки за опазване и управление.
3.4. Специфични ограничения при развиващите се държави
(65)
Следва да се припомни, че в съответствие с Индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (24) Шри Ланка се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (92-ра от 186 държави). Това е потвърдено и в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (25), в който Шри Ланка е посочена в категорията на страните с по-нисък среден доход.
(66)
Както е описано в съображение 337 от Решението от 15 ноември 2012 г., няма доказателства, които да потвърждават, че неизпълнението от страна на Шри Ланка на нейните задължения съгласно международното право се дължи на недостатъчно развитие. След 15 ноември 2012 г. не бяха представени никакви допълнителни конкретни доказателства за това, че установените недостатъци са следствие от липсата на капацитет и административна инфраструктура.
(67)
С оглед на съображения 336 и 337 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след 15 ноември 2012 г. Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов състоянието на развитие и цялостните резултати на Шри Ланка по отношение на рибарството не са повлияни неблагоприятно от нейното равнище на развитие.
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА НЕСЪРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(68)
С оглед на достигнатите заключения, че Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и не предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, Комисията счита, че съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов тази държава следва да бъде определена за несътрудничеща трета държава в борбата с ННН риболов.
(69)
Предвид член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов, компетентните органи на държавите членки са длъжни да отказват вноса в Съюза на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, определена за несътрудничеща държава в съответствие с член 31 от посочения регламент. Неблагоприятното въздействие върху търговията би трябвало - доколкото това е възможно - да се прояви постепенно, с цел в периода между влизането в сила на настоящото решение за изпълнение на Комисията и на евентуалните мерки, приети от Съвета, да се даде възможност на съответните страни да се приспособят към новата ситуация и да се предостави на икономическите оператори достатъчно време за адаптация, като се имат предвид специфичните характеристики както на рибните продукти от Шри Ланка, така и на предприятията - доставчици от Шри Ланка, някои от които са малки или средни предприятия. С оглед на това прилагането на настоящото решение следва да се отложи с три месеца. Отлагането не следва да влияе върху необходимостта от бързи мерки от страна на Съвета за преодоляване в кратки срокове на ситуацията в Шри Ланка във връзка с ННН риболов.
(70)
Следва да се отбележи, че определянето на Шри Ланка за държава, която за целите на настоящото решение Комисията счита за несътрудничеща, не изключва предприемането от Комисията или от Съвета на по-нататъшни стъпки за целите на съставянето на списък на несътрудничещите държави.
(71)
В случай че Съветът включи Шри Ланка в списъка на несътрудничещите трети държави в съответствие с разпоредбите на член 33 от Регламента относно ННН риболов, настоящото предхождащо решение ще стане неактуално.
5. ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТА
(72)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Демократична социалистическа република Шри Ланка е определена за трета държава, която Комисията счита за несътрудничеща трета държава в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на 14 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 14 октомври 2014 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 14 oktober 2014
om identifiering av ett tredjeland som kommissionen anser vara ett icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske
(2014/715/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 31, och
av följande skäl:
1. INLEDNING
(1)
Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).
(2)
I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättande av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer och nödåtgärder.
(3)
Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får Europeiska kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.
(4)
Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer ska grunda sig på en översyn av all information i enlighet med artikel 31.2 i IUU-förordningen.
(5)
I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. I artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.
(6)
Flaggstater som är tredjeländer måste enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen meddela kommissionen de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.
(7)
Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen ska kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna om fångstintyg i den förordningen.
(8)
I enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen meddelande kommissionen, genom sitt beslut av den 15 november 2012 (2) (nedan kallat beslutet av den 15 november 2012), åtta tredjeländer om att de riskerade att komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt IUU-förordningen.
(9)
I sitt beslut av den 15 november 2012 redogjorde kommissionen för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom den preliminära identifieringen.
(10)
Samma datum, den 15 november 2012, meddelade kommissionen de åtta tredjeländerna genom separata skrivelser det faktum att den övervägde möjligheten att identifiera dem som icke-samarbetande tredjeländer. Beslutet av den 15 november 2012 bifogades dessa skrivelser.
(11)
I dessa skrivelser framhöll kommissionen särskilt att de berörda länderna, för att undvika att identifieras och formellt upptas i förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer enligt artikel 31 respektive artikel 33 i IUU-förordningen, uppmanades att i nära samarbete med kommissionen upprätta och genomföra en handlingsplan för att rätta till de brister som identifierats i beslutet av den 15 november 2012. Om de berörda länderna planenligt och effektivt genomförde handlingsplanen skulle de kunna undgå att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer och inte vara ett bland länderna på förslag att föras upp i förteckningen.
(12)
Kommissionen uppmanade därför de åtta länderna att i) vidta alla nödvändiga åtgärder för att genomföra de åtgärder som ingår i de handlingsplaner som kommissionen föreslagit, ii) bedöma genomförandet av åtgärderna i de handlingsplaner som kommissionen föreslagit, samt att iii) var sjätte månad skicka detaljerade rapporter till kommissionen med en bedömning av genomförandet av varje enskild åtgärd med avseende på bland annat hur effektivt de enskilt och/eller sammantaget bidrar till att säkerställa ett kontrollsystem för fisket som till fullo överensstämmer med reglerna.
(13)
De åtta tredjeländerna gavs möjlighet att skriftligen kommentera de problem som uttryckligen togs upp i kommissionens beslut liksom annan relevant information. Länderna gavs också möjlighet att lämna in bevis för att motbevisa eller komplettera de faktauppgifter som åberopades i beslutet av den 15 november 2012 eller att, i förekommande fall, anta en handlingsplan och åtgärder för att förbättra och rätta till situationen. De åtta länderna informerades om sina rättigheter att begära eller lämna ytterligare information.
(14)
Genom sitt beslut och sina skrivelser av den 15 november 2012 inledde kommissionen följaktligen en dialog med de åtta tredjeländerna och angav att den ansåg att en period på sex månader i princip skulle räcka för att nå en överenskommelse.
(15)
Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som ansågs nödvändiga. De muntliga och skriftliga synpunkter som de åtta tredjeländerna lämnat till följd av beslutet av den 15 november 2012 övervägdes och beaktades. De åtta länderna informerades antingen muntligen eller skriftligen om kommissionens överväganden.
(16)
Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka (nedan kallad Sri Lanka) har inte motbevisat de faktauppgifter som kommissionen åberopade eller genomfört den handlingsplan som skulle rätta till situationen.
(17)
Detta kommissionens genomförandebeslut om identifiering av Sri Lanka som ett tredjeland som kommissionen anser vara icke-samarbetande i kampen mot IUU-fiske är resultatet av ett utrednings- och dialogförfarande inom ramen för genomförandet av IUU-förordningen. Förfarandet överensstämde med de materiella och formella krav som anges i den förordningen, och som bland annat avser tredjelandets skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.
(18)
Kommissionens genomförandebeslut om identifiering av Sri Lanka som ett tredjeland som kommissionen anser vara ett icke-samarbetande tredjeland vad gäller bekämpning av IUU-fiske får konsekvenser enligt artikel 18.1 g i IUU-förordningen.
2. FÖRFARANDE FÖR SRI LANKA
(19)
Den 15 november 2012 meddelade kommissionen Sri Lanka i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen att den övervägde möjligheten att identifiera Sri Lanka som ett icke-samarbetande tredjeland (3).
(20)
Kommissionen uppmanade Sri Lanka att i nära samarbete med kommissionens avdelningar upprätta en handlingsplan för att rätta till de brister som identifierades i kommissionens beslut av den 15 november 2012.
(21)
Den största brist som kommissionen identifierade i den förslagna handlingsplanen gällde flera underlåtelser att fullgöra skyldigheter enligt internationell rätt, främst antagandet av en lämplig rättslig ram, bristen på lämplig och effektiv övervakning, avsaknad av observationssystem, avsaknad av ett avskräckande sanktionssystem och felaktigt genomförande av fångstcertifieringssystemet. Andra identifierade brister gäller mer allmänt efterlevnaden av internationella skyldigheter, bland annat rekommendationer och resolutioner från regionala fiskeriförvaltningsorganisationer. Bristande efterlevnad av rekommendationer och resolutioner från relevanta organ, t.ex. av FN:s internationella handlingsplan mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA-FN), identifierades också. Den bristande efterlevnaden av icke-bindande rekommendationer och resolutioner har dock endast beaktats som stödjande material och inte som grund för identifieringen.
(22)
Genom sin inlaga av den 14 december 2012 underrättade Sri Lanka kommissionen om de institutionella arrangemang som inrättats för att åtgärda de brister som identifierats i den föreslagna handlingsplanen.
(23)
Sri Lanka lämnade skriftliga synpunkter den 31 december 2012 och den 4 januari 2013.
(24)
Genom sin skrivelse av den 7 februari 2013 krävde kommissionen att Sri Lanka skulle tillhandahålla uppdaterad information om de viktigaste områdena i den föreslagna handlingsplanen.
(25)
Den 13 mars 2013 lämnade de srilankesiska myndigheterna in följande handlingar: i) Ett följebrev och en förklarande skrivelse. ii) En uppdatering av Sri Lankas tidsplan för alla de åtgärder som skulle vidtas. iii) Uppdaterad information om de viktigaste områdena i den föreslagna handlingsplanen. iv) 2013 års nationella plan för bekämpning av IUU-fiske. v) En uppdatering av administrativa förfaranden och riktlinjer för användningen av fångstintyg. vi) Budgetanslagen 2013 för inrättandet av ett underkontor på flygplatsen till avdelningen för kvalitetskontroll vid ministeriet för fiske och utveckling av vattenbruk. vii) Utkast till reviderad lagstiftning rörande uppfyllande av rättsliga förpliktelser, övervakning av fjärrfiske och avskräckande sanktioner. viii) Informationsprogram för aktörer om fångstcertifieringssystemet. xi) Inspektionsprogram. x) Riktlinjer för förfaranden för att utreda IUU-verksamhet på det fria havet.
(26)
Tekniska samråd mellan kommissionen och Sri Lanka ägde rum i Bryssel den 17 april 2013. Vid detta möte redogjorde de srilankesiska myndigheterna för sin nya nationella handlingsplan för att bekämpa IUU-fiske för kommissionen och för de planerade åtgärderna för att förbättra dubbelkontrollerna av uppgifter i fångstintygen och den påbörjade översynen av den rättsliga ramen.
(27)
Genom sina inlagor av den 30 maj 2013 och den 3 juni 2013 framhöll Sri Lanka sitt åtagande att planenligt genomföra en färdplan, som utarbetats av Sri Lanka, och att parallellt införa lagändringar för att skärpa straffåtgärderna för IUU-fiske och inleda ett upphandlingsförfarande om ett kontrollsystem för fartyg (VMS).
(28)
På grundval av de framsteg som noterats under perioden från november 2012 till början av juni 2013 underrättade kommissionen Sri Lanka genom en skrivelse av den 11 juni 2013 om att kommissionen, i syfte att uppnå konkreta resultat i arbetet med att åtgärda de brister som togs upp i beslutet av den 15 november 2012 och slutföra nödvändiga åtgärder, skulle komma att fortsätta dialogen med Sri Lanka i ytterligare nio månader, till och med den 28 februari 2014. Denna skrivelse följdes av ett uppdaterat förslag till handlingsplan från kommissionen den 20 juni 2013.
(29)
Sri Lanka lämnade en lägesrapport den 22 augusti 2013 för perioden 31 maj 2013-15 augusti 2013, följt av en inlaga den 28 oktober 2013 med information om antagningsförfarandet för den ändrade lagstiftningen.
(30)
Kommissionen besökte de berörda srilankesiska myndigheterna den 28-30 januari 2014. Dessa myndigheter hade hållits underrättade om utvecklingen av situationen i enlighet med beslutet av den 15 november 2012 och den föreslagna handlingsplanen. Under kommissionens besök hade de srilankesiska myndigheterna möjlighet att avge förklaringar och lämna relevanta handlingar som svar på beslutet av den 15 november 2012 och att informera kommissionen om den senaste utvecklingen i fråga om handlingsplanen.
(31)
Sri Lanka lämnade ytterligare en lägesrapport den 27 mars 2014 som omfattade perioden den 16 augusti 2013-21 mars 2014 tillsammans med följande handlingar: i) Uppdaterad information om viktiga områden i den föreslagna handlingsplanen. ii) En uppdaterad tidsplan för genomförandet av den nationella handlingsplanen för bekämpning av IUU-fiske. iii) Skrivelser från ministeriet för fiske och utveckling av marina resurser till utrikesministeriet med en begäran om anslutning till FAO-avtalet om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet (nedan kallat FAO-avtalet) och göra utredningar av medborgare som deltagit i IUU-fiske under andra staters flagg. iv) En begäran om finansiering av VMS och belägg för att transponderkravet är uppfyllt. v) Information om utbildning för att öka medvetenheten. vi) Exemplar av den reviderade fiskeloggboken för 2014 och en plan för inspektioner i hamn av fiskefartyg som bedriver djuphavsfiske och fiske på det fria havet. Det ingick även uppgifter om det srilankesiska parlamentets antagande av den reviderade fiskelagen den 5 november 2013. Sri Lanka lämnade ytterligare en lägesrapport den 1 augusti 2014 för perioden fram till juli 2014, vilken utöver uppdaterad information om de viktigaste områdena i den föreslagna handlingsplanen och en uppdaterad tidsplan för genomförandet av den nationella planen för bekämpning av IUU-fiske även innehöll följande: En skrivelse från ministeriet för fiske och utveckling av marina resurser om att en kopia av godtagandeinstrumentet för anslutningen till FAO-avtalet kommer att lämnas in när anslutningen ägt rum; en begäran till Attorney General om att införa strängare sanktioner i den gällande lagstiftningen; två skrivelser från författare till lagutkast (Legal Draftsmen) med de reviderade utkasten till förordningar om fiske på det fria havet respektive insamling av fångstuppgifter samt en sammanfattning av informationsprogrammen för befälhavare på det fria havet och genomföranderapporten till IOTC om ett regionalt observatörsprogram. Sri Lanka inkom med kompletterande uppgifter den 29 augusti 2014, i vilka man beskriver vilka framsteg som har gjorts avseende de konstaterade bristerna (t.ex. utkast till bestämmelser om fiske på det fria havet och om insamling av fångstuppgifter, ett informationscirkulär om påföljder, information om observatörs- och inspektionsprogram samt information om de framsteg som gjorts avseende de konstaterade bristerna). Sri Lanka inkom med nya inlagor den 18 och 19 september 2014 som bekräftade antagande av bestämmelser om fiske på det fria havet och om insamling av fångstuppgifter, överväganden om internt arbete med att ta fram en kabinettspromemoria om ett avskräckande sanktionssystem, överväganden om uppfyllande av IOTC:s krav, information om täckning i fråga om loggbok, inspektioner och observatörer och information om ett möjligt, partiellt införande steg för steg av VMS-transpondrar på landets fiskefartyg för perioden från januari 2015 till augusti 2015 (även om inget avtal med uppdragstagare ännu var undertecknat och genomfört).
(32)
Kommissionen fortsatte att begära in och kontrollera alla uppgifter som den ansåg nödvändiga. De muntliga och skriftliga synpunkter som överlämnades av Sri Lanka till följd av beslutet av den 15 november 2012 övervägdes och togs i beaktande och Sri Lanka hölls informerat muntligen eller skriftligen om kommissionens överväganden.
(33)
På grundval av den information som samlats in, se skälen 34-67, anser kommissionen att Sri Lanka inte har gjort tillräckligt för att åtgärda de problemområden och brister som beskrivs i beslutet av den 15 november 2012. Sri Lanka har inte heller fullt ut genomfört de åtgärder som föreslagits i den åtföljande handlingsplanen.
3. IDENTIFIERING AV SRI LANKA SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND
(34)
I enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen granskade kommissionen om Sri Lanka fullgjort sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i överensstämmelse med slutsatserna i beslutet av den 15 november 2012 och med den relevanta information som Sri Lanka lämnat, den föreslagna handlingsplanen samt de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Vid denna granskning beaktade kommissionen de parametrar som anges i artikel 31.4-31.7 i IUU-förordningen.
3.1 Återkommande IUU-fiske (artikel 31.4 a i IUU-förordningen)
(35)
Så som anges i skäl 292 i beslutet av den 15 november 2012 konstaterade kommissionen att Sri Lanka inte hade någon lagstiftning som föreskriver licenser för fiske på det fria havet.
(36)
Såsom nämns i skäl 296 i beslutet av den 15 november 2012 hade 13 srilankesiska fartyg förts upp på IOTC:s preliminära förteckning över IUU-fartyg, eftersom de hade ertappats med att fiska i strid med IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder. Sedan beslutet av den 15 november 2012 har Sri Lanka inte har förbjudit sina fartyg att fiska olagligt på det fria havet och inte heller omedelbart antagit lagstiftning om fiske på det fria havet eller lagstiftning om utfärdande av licenser för sådant fiske för att motverka att landets fiskefartyg bedriver olagligt fiske. I stället antog Sri Lanka slutligen en reviderad fiskelag den 5 november 2013 för fiske på det fria havet. Sri Lanka har utarbetat utkast till genomförandelagstiftning för licensiering av fartyg på det fria havet. Denna lagstiftning har antagits i september 2014 (enligt inlämnad information från myndigheter), men ännu inte genomförts. Sri Lanka har också minskat antalet fartyg som fiskar i IOTC:s område från 3 307 till 1 758, men dessa fartyg fortsätter att fiska med en administrativ licens för det fria havet och inte med en laglig licens. I detta avseende erinras om att en flaggstat enligt artikel 18.3 b ii i Förenta nationernas avtal om fiskbestånd (4) (Unfsa) måste vidta åtgärder för att förbjuda fiske på det fria havet för fartyg som inte har rätt licens eller tillstånd att fiska. Den nu rådande situationen visar tydligt att Sri Lanka inte agerar i enlighet med sina internationella skyldigheter som flaggstat.
(37)
Sedan beslutet av den 15 november 2012 har tre Sri Lanka-flaggade fartyg, Malshiri No. 1, Gold Marine 5 och Lakpriya 2, enligt information från IOTC (5), ertappats av kuststater under 2013 för förmodad inblandning i IUU-verksamheter. Det erinras om att flaggstaten enligt artikel 18.1 och 18.2 i Unfsa ansvarar för sina fartyg som fiskar på det fria havet. Dessutom måste en flaggstat, enligt artikel 118 i Förenta nationernas havsrättskonvention, samarbeta för att bevara och förvalta levande tillgångar vilka tydligt urholkas av närvaron av landets flotta som fiskar i IOTC utan lagliga fiskelicenser och som därmed bedriver IUU-verksamhet enligt definitionerna i artikel 2 i IUU-förordningen.
(38)
Vidare konstaterades under 2013 att 13 andra srilankesiska fartyg, som inspekterades under transitering genom en kuststats exklusiva ekonomiska zon (EEZ), bröt mot IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder. Kommissionen anser att de srilankesiska fartygens fortsatta fiske i strid med IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder är ett tydligt tecken på att Sri Lanka har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt såsom anges i skäl 37.
(39)
Det visar också att Sri Lanka misslyckats med att se till att fiskefartyg, som har rätt att föra landets flagg, inte deltar i eller stöder IUU-fiske, vilket strider mot punkt 34 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske där det anges att staterna ska se till att fiskefartyg som för deras flagg inte deltar i eller stöder IUU-fiske. Dessutom belyser förekomsten av de Sri Lanka-flaggade fartyg som avses i skälen 36-38 även Sri Lankas misslyckande med att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 19.1 och 19.2 i Unfsa enligt vilken en flaggstat ska se till att fartyg som för dess flagg följer de regionala fiskeriförvaltningsorganisationernas bevarande- och förvaltningsregler.
(40)
Kommissionen konstaterade också att Sri Lanka i praktiken inte kunde vidta lämpliga åtgärder i fråga om det återkommande IUU-fisket på grund av bristerna i den rättsliga ramen. I handlingsplanen föreslås därför en översyn av den rättsliga ramen för att säkerställa överensstämmelse med internationella skyldigheter med avseende på det fria havet, åtgärda bristen på tillräckliga resurser för att effektivt övervaka det srilankesiska fjärrfisket och inrätta ett avskräckande sanktionssystem.
(41)
Såsom anges i skäl 36 i detta beslut antog Sri Lanka i november 2013 en reviderad fiskerilag som tillåter sina fartyg att fiska utanför landets exklusiva ekonomiska zon. Den rättsakt som krävs för genomförandet av licensieringssystemet för fiske på det fria havet föreligger än så länge bara som utkast och kan följaktligen inte tillämpas. Licenser utfärdas för närvarande av myndigheterna utan något på förhand fastställt förfarande och utan systematik. Dessutom föreskrivs i den ändrade fiskerilagen skärpta sanktioner mot IUU-överträdelser, vilket kan betraktas som avskräckande endast för en del av Sri Lankas flotta för fjärrfiske (mer specifikt för små båtar som fiskar utanför Sri Lankas exklusiva ekonomiska zon, för vilka sanktioner som kan anses lämpliga med tanke på dessa fartygs begränsade kapacitet). Den srilankesiska flottan av stora fartyg (längre än 24 meter) har ökat under 2013 och 2014, och den sanktionsnivå som föreskrivs i den nya fiskerilagen och som är tillämplig på denna del av fiskeflottan kan inte anses vara avskräckande, eftersom dessa fartyg har en fiskekapacitet som är 10 till 20 gånger större än för mindre fartyg. Enligt nu gällande lagstiftning (6) är det maximala bötesbeloppet 8 429 euro (1 500 000 srilankesiska rupier (7)) vilket inte kan anses ändamålsenligt för att garantera efterlevnad, avskräcka från överträdelser och se till att lagöverträdarna berövas den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. En sådan sanktionsnivå kan följaktligen inte anses överensstämma med artikel 19.2 i Unfsa där det bland annat anges att sanktionerna bör vara tillräckligt stränga och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från dessas illegala verksamhet. Kommissionen anser därför att det sanktionssystem som Sri Lanka infört är uppenbart otillräckligt och helt klart inte står i proportion till allvaret i eventuella överträdelser, den potentiella effekten av överträdelserna och den potentiella vinst som kan härröra från sådan illegal verksamhet.
(42)
Följaktligen är de åtgärder som Sri Lanka vidtagit med avseende på dess skyldigheter som flaggstat otillräckliga för att uppfylla bestämmelserna i artikel 118 i Förenta nationernas havsrättskonvention och artiklarna 18, 19 och 20 i Unfsa.
(43)
Mot bakgrund av skälen 292-299 i beslutet av den 15 november 2012 och utvecklingen efter den 15 november 2012 anser kommissionen i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 a i IUU-förordningen, att Sri Lanka inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt som flaggstat med avseende på IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivs eller stöds av fiskefartyg som för landets flagg eller av dess medborgare, och inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att motverka dokumenterat och återkommande IUU-fiske av fartyg som tidigare fört dess flagg.
3.2 Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 b, c och d i IUU-förordningen)
(44)
Som anges i skälen 302-311 i beslutet av den 15 november 2012 har kommissionen analyserat om Sri Lanka samarbetat effektivt med kommissionen i utredningar och därmed sammanhängande verksamhet.
(45)
Vad gäller de fartyg som avses i skäl 293 i beslutet av den 15 november 2012 var Sri Lanka, enligt skäl 296 i det beslutet, skyldigt att varje månad rapportera om åtgärder som vidtagits mot dessa fartyg. Rapportering skedde endast för nio av tolv månader under 2013 och för två av fyra månader under 2014. I strid med bestämmelserna i artikel 20 i Unfsa, där det anges att staterna är skyldiga att göra utredningar och samarbeta antingen direkt eller genom regionala fiskeriförvaltningsorganisationer för att se till att fiskeriförvaltningsorganisationernas bevarande- och förvaltningsåtgärder efterlevs, har Sri Lanka följaktligen underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationellt samarbete och tillsyn.
(46)
Såsom anges i skäl 302 i beslutet av den 15 november 2012 samt i skäl 45 har Sri Lanka inte fullgjort sin skyldighet gentemot IOTC att varje månad rapportera om de 13 srilankesiska fartygen som förmodades vara inblandade i IUU-verksamhet men som inte fördes upp på förteckningen av IOTC. Följaktligen har Sri Lanka inte lyckats visa att det uppfyller villkoren i artikel 94.2 b i havsrättskonventionen, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under internationell rätt för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning.
(47)
Dessutom, såsom anges i skälen 306-307 i beslutet av den 15 november 2012, analyserade kommissionen om Sri Lanka vidtagit effektiva tillsynsåtgärder med avseende på de operatörer som är skyldiga till IUU-fiske och om man tillämpat tillräckligt hårda sanktioner för att beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från IUU-fisket.
(48)
Såsom förklaras i skäl 41 har Sri Lanka efter antagandet av beslutet av den 15 november 2012 inte infört något avskräckande sanktionssystem vad gäller stora fartyg i landets flotta. Den nuvarande uppsättningen sanktioner överensstämmer inte med artikel 19.2 i Unfsa där det bland annat anges att sanktionerna bör vara tillräckligt hårda och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet.
(49)
Det tillgängliga bevismaterialet bekräftar att Sri Lanka inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt internationell rätt med avseende på effektiva tillsynsåtgärder. Såsom förklarats i skälen 36-38 visar det faktum att det fortfarande finns fartyg som fiskar i strid med IOTC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder att Sri Lanka inte tar ansvar för sina fartyg som fiskar på det fria havet enligt vad som föreskrivs i artikel 18.1 och 18.2 i Unfsa.
(50)
Utvecklingsnivån i Sri Lanka kan inte anses vara en faktor som undergräver de behöriga myndigheternas kapacitet att samarbeta med andra länder och genomföra tillsynsåtgärder, vilket belyses i skäl 309 i beslutet av den 15 november 2012. Utvärderingen av de särskilda begränsningarna för utveckling beskrivs närmare i skälen 65-67.
(51)
Följaktligen är de åtgärder som Sri Lanka vidtagit med avseende på dess skyldigheter som flaggstat otillräckliga för att uppfylla bestämmelserna i artikel 94.2 b i havsrättskonventionen och i artiklarna 18 och 19 i Unfsa.
(52)
Mot bakgrund av skälen 302-311 i beslutet av den 15 november 2012 och utvecklingen efter den 15 november 2012 anser kommissionen, i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 b, c och d i IUU-förordningen, att Sri Lanka inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt som flaggstat när det gäller samarbete och tillsyn.
3.3 Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)
(53)
Såsom anges i skälen 314-334 i beslutet av den 15 november 2012 analyserade kommissionen all information den bedömde vara relevant med avseende på Sri Lankas status som avtalsslutande part i IOTC. Kommissionen har därför analyserat all information den bedömde vara relevant med avseende på Sri Lankas samtycke till att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av IOTC till följd av beslutet av den 15 november 2012.
(54)
Det erinras om att IOTC sedan beslutet av den 15 november 2012 gett ut årliga rapporter om överensstämmelse för 2013 (8) och 2014 (9), av vilka framgår att Sri Lanka fortfarande inte, eller endast delvis, uppfyllde kraven under 2012 och 2013.
(55)
När det gäller rapporten om överensstämmelse för 2013 lämnade Sri Lanka inte in alla nödvändiga uppgifter om statistik och om vissa bevarande- och förvaltningsåtgärder.
(56)
Framför allt, vad gäller IOTC:s resolution 10/08 (10) om förteckningen över aktiva fartyg, tillhandahöll Sri Lanka inte uppgifter om varje enskilt fartygs internationella radioanropssignal. Vad gäller IOTC:s resolution 06/03 (11) om antagande av ett övervakningssystem för fartyg (VMS) har Sri Lanka inte utrustat fartyg med en totallängd på över 15 meter med VMS och inte byggt upp ett centrum för fiskerikontroll. Sri Lanka har inte heller lämnat in den obligatoriska rapporten om utvecklingen av VMS. Vad gäller IOTC:s resolution 10/02 (12) om obligatoriska statistikkrav har Sri Lanka inte rapporterat storleksfördelningen för kustfisket och inte heller rapporterat uppgifter om nominell fångst, fångst, fiskeansträngning och storleksfördelning i den standard som krävs enligt den resolutionen för kustfiske, ytfiske och fiske med långrev. Vad gäller IOTC:s resolution 05/05 (13) om inlämning av uppgifter om hajar har Sri Lanka endast delvis uppfyllt kraven, eftersom fångstuppgifter för nät och långrev rapporteras tillsammans. När det gäller IOTC:s resolution 12/05 (14) om omlastning i hamn har Sri Lanka inte lämnat in den obligatoriska rapporten. Vad gäller resolution 11/04 om observatörer (15) har Sri Lanka inte infört det regionala observatörsprogram som krävs i denna resolution. Sri Lanka har framför allt inte inrättat observatörsprogrammet för de obligatoriska inspektionerna till havs för 5 % av alla fartyg längre än 24 meter och uppfyller inte rapporteringsskyldigheten för observatörer.
(57)
Vad gäller rapporten om överensstämmelse för 2014 lämnade Sri Lanka inte in alla nödvändiga uppgifter om statistik och om vissa bevarande- och förvaltningsåtgärder.
(58)
Framför allt när det gäller IOTC:s resolution 13/02 (16) har Sri Lanka inte antagit lagstiftning som gör det obligatoriskt att märka redskap. Vad gäller IOTC:s resolution 13/08 (17) har Sri Lanka inte har lämnat någon förvaltningsplan för anordningar som samlar fisk, och inte vidtagit några rättsliga och administrativa åtgärder för de åtta notfartygen enligt kraven i IOTC:s resolution 12/13 (18). Vad gäller IOTC:s resolution 06/03 (19) har Sri Lanka inte heller under 2014 utrustat sina fartyg med en totallängd på över 15 meter med VMS, inte byggt upp något centrum för fiskerikontroll och inte lämnat in den obligatoriska rapporten om utvecklingen av VMS. Vad gäller IOTC:s resolution 10/02 om obligatoriska statistikkrav har Sri Lanka inte rapporterat uppgifter om nominell fångst, fångst, fiskeansträngning och storleksfördelning i den standard som krävs enligt den resolutionen. Vad gäller IOTC:s resolutioner 13/06 (20) och 12/04 (21) har Sri Lanka inte införlivat förbudet som gäller årfenshajar och inte tillämpat skyldigheterna för notfartyg att medföra håvar och för fartyg som bedriver fiske med bottenlinor att medföra redskap för linkapning och avkrokning. Vad gäller resolution 11/04 (22) har Sri Lanka inte heller under 2014 inrättat något observatörsprogram enligt kraven. Sri Lanka har framför allt inte något observatörsprogramför de obligatoriska inspektionerna till havs för 5 % av alla fartyg längre än 24 meter och uppfyller inte rapporteringsskyldigheten för observatörer. Vad gäller IOTC:s resolution 10/10 (23) har Sri Lanka inte lämnat in rapporten om import, landning och omlastning av tonfisk och tonfiskliknande fiskprodukter i hamnar.
(59)
Det faktum att Sri Lanka inte har tillhandahållit IOTC den information som krävdes och uppfyllt de IOTC-skyldigheter som redovisas i skälen 56 och 58 visar att Sri Lanka inte har uppfyllt sina skyldigheter som flaggstat enligt FN:s havsrättskonvention och Unfsa. I synnerhet undergräver underlåtenheten att lämna uppgifter i tid om statistik, VMS, fångst och fiskeansträngning, omlastning i hamn och observatörsprogrammet Sri Lankas förmåga att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 117 och 118 i havsrättskonventionen. I de artiklarna fastställs en stats skyldighet att vidta åtgärder med avseende på sina medborgare för bevarande av de levande tillgångarna i det fria havet och att samarbeta för bevarande och förvaltning av de levande tillgångarna i det fria havet.
(60)
Såsom anges i skäl 322 i beslutet av den 15 november 2012 upptäcktes ett antal omständigheter under kommissionens besök i Sri Lanka i november 2010, särskilt avsaknad av VMS och avsaknad av en lag för fångstrapportering. Andra omständigheter som ger anledning till oro, t.ex. att det inte finns något observatörsprogram och den knapphändiga rapporteringen om fartyg och medborgare som fastställts vara inblandade i IUU-fiske, belystes i skälen 319 och 321 i beslutet av den 15 november 2012 till följd av IOTC:s rapporter om överensstämmelse för 2011 och 2012. I detta avseende visade de uppgifter som Sri Lankas myndigheter lämnat angående lagstiftningen om fiske på det fria havet, inrättande av ett fungerande VMS-system, ett tillförlitligt observatörsprogram och ett tillförlitligt system för registrering och rapportering av fångster att myndigheterna inte har säkerställt någon effektiv och ändamålsenlig kontroll och övervakning av Sri Lanka-flaggade fartyg i överensstämmelse med internationella skyldigheter. I synnerhet uppmanades Sri Lanka, som anges i skälen 36, 40 och 41, att utarbeta en stabil rättslig ram för fiske på det fria havet med licenser för detta och att uppfylla IOTC:s resolutioner, särskilt när det gäller övervakning och kontroll av den egna flottan, inbegripet VMS, ett system för loggböcker och fångstrapportering samt ett observatörsprogram. Vad gäller lagstiftningen om fiske på det fria havet ändrades fiskerilagen för att tillåta fiske på det fria havet och ett förslag till genomförandeförordning för utfärdande av licenser utarbetades. Genomförandeförordningen antogs dock inte, endast administrativa licenser utfärdas och srilankesiska fartyg bedriver fiske utan VMS. Vad gäller det regionala observatörsprogrammet framgick av de dokument som de srilankesiska myndigheterna tillhandahållit att en stor del av flottan inte kommer att täckas, trots urvalsförfaranden och rekrytering av inspektörer, på grund av det låga antalet inspektörer (45) jämfört med det stora antalet fartyg (1 758 i IOTC:s fartygsregister). Sri Lanka har trots detta inte lagt fram några förslag för att ta itu med detta allvarliga problem inom ramen för IOTC, vilket betyder att det inte finns någon egentlig täckning av den flotta under Sri Lankas flagg som fiskar på det fria havet på grund av otillräckliga inspektionsresurser. I detta sammanhang erinras det också om att Sri Lanka har haft allvarliga problem i samband med rapporteringen av uppgifter till IOTC, vilket undergräver landets kapacitet att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat.
(61)
Vad gäller VMS, såsom anges i skälen 316, 321 och 322 i beslutet av den 15 november 2012 och i skäl 60 i detta beslut, erinrar kommissionen om olika problem som lyftes fram av IOTC. Efter beslutet av den 15 november 2012 uppgav Sri Lanka att landet höll på att uppgradera sitt VMS-system. Sri Lanka lämnade in lagstiftning till kommissionen av vilken det framgick att det från och med den 1 november 2011 var krav på att en transponder ska finnas ombord och uppgav att en tjänsteleverantör redan hade valts ut. Finansieringen var dock inte klar och förhandlingarna mellan de srilankesiska myndigheterna och det berörda finansinstitutet har pågått i över 18 månader. Förhandlingarna gäller villkoren för ett lån för förvärv och inrättande av ett centrum för fiskerikontroll och tillhandahållande av finansiellt stöd till operatörer för att inom en rimlig tid installera och ta i drift VMS för hela den flotta som fiskar på det fria havet. Följaktligen har Sri Lanka inget centrum för fiskerikontroll. Dessutom befinner sig VMS fortfarande i utvecklingsfasen och har aldrig tagits i drift. Kommissionen konstaterade under sitt besök i januari 2014 att srilankesiska fartyg ännu inte utrustats med VMS, vilket bekräftades av Sri Lankas inlagor och IOTC:s rapporter om överensstämmelse från 2013 och 2014. Vad gäller överensstämmelsen med IOTC:s VMS-krav finns det skiljaktigheter mellan IOTC:s rapporter om överensstämmelse för 2013 och 2014 och Sri Lankas åtgärder. Rapporterna om överensstämmelse pekar på partiell överensstämmelse, men av de uppgifter som Sri Lanka tillhandahållit framgår tydligt att VMS i praktiken inte har införts. Därför uppfyller inte Sri Lanka villkoren i artikel 18.3 g i Unfsa med hänsyn till den information som samlats in om de srilankesiska myndigheternas övervaknings- och kontrollkapacitet, i synnerhet om landets operativa kapacitet att förvalta sin flotta och utveckla och införa ett fungerande VMS.
(62)
De fakta som redovisas i avsnitt 3.3 visar att Sri Lanka bryter mot artikel 18.3 i Unfsa.
(63)
Följaktligen har Sri Lanka med avseende på dess skyldigheter som flaggstat inte i tillräcklig grad följt artiklarna 117 och 118 i FN:s havsrättskonvention och i artikel 18.3 i Unfsa.
(64)
Mot bakgrund av skälen 314-334 i beslutet av den 15 november 2012 och utvecklingen efter det beslutet anser kommissionen, i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen, att Sri Lanka inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt som flaggstat i fråga om internationella bestämmelser, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.
3.4 Särskilda begränsningar för utvecklingsländer
(65)
Det erinras om att Sri Lanka enligt FN:s index för mänsklig utveckling (24) anses vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 92 av 186 länder). Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (25) där Sri Lanka finns med i kategorin lägre medelinkomstländer.
(66)
Såsom beskrivs i skäl 337 i beslutet av den 15 november 2012 finns det inga bevis som styrker att Sri Lanka har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter enligt internationell rätt på grund av bristande utvecklingsnivå. Inga ytterligare konkreta bevis har lagts fram efter den 15 november 2012 för att visa att de konstaterade bristerna beror på bristande kapacitet och bristande administrativ infrastruktur.
(67)
Med hänsyn till skälen 336-337 i beslutet av den 15 november 2012 och utvecklingen efter detta datum anser kommissionen, i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen, att Sri Lankas utvecklingsstatus och samlade agerande i fråga om fisket inte har satts ned av landets utvecklingsnivå.
4. SLUTSATS OM IDENTIFIERING AV ETT TREDJELAND SOM ICKE-SAMARBETANDE
(68)
Mot bakgrund av slutsatserna om hur Sri Lanka misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat och att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 31 i IUU-förordningen, identifieras som ett land som kommissionen anser vara ett icke-samarbetande tredjeland i kampen mot IUU-fisket.
(69)
Med beaktande av 18.1 g i IUU-förordningen ska de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna vägra import av fiskeriprodukter till unionen utan att behöva be om några ytterligare bevis eller skicka en begäran om hjälp till flaggstaten om de får kännedom om att fångstintyget har godkänts av myndigheterna i en flaggstat som identifierats som en icke-samarbetande stat i enlighet med artikel 31 i den förordningen. Den negativa inverkan på handeln bör i möjligaste mån fasas in gradvis för att underlätta för parterna att under perioden mellan ikraftträdandet av detta kommissionens genomförandebeslut och de eventuella åtgärder som vidtas av rådet, anpassa sig till den nya situationen och för att ge ekonomiska aktörer tillräckligt med tid att göra anpassningar mot bakgrund av de särskilda egenskaperna för fiskeriprodukter från Sri Lanka och srilankesiska leverantörer, bland annat att de utgörs av små och medelstora företag. Tillämpningen av detta beslut bör skjutas upp i tre månader. Denna senareläggning bör inte inverka på behovet av snabba åtgärder från rådet för att utan dröjsmål åtgärda situationen i Sri Lanka vad gäller IUU-fiske.
(70)
Det bör påpekas att identifieringen av Sri Lanka som ett land som kommissionen anser vara icke-samarbetande enligt detta beslut inte utesluter att kommissionen eller rådet kan vidta ytterligare åtgärder i syfte att upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder.
(71)
Om rådet för upp Sri Lanka på förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer i enlighet med bestämmelserna i artikel 33 i IUU-förordningen blir detta beslut om identifiering obsolet.
5. KOMMITTÉFÖRFARANDE
(72)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från kommittén för fiske och vattenbruk.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka identifieras som ett tredjeland som kommissionen anser vara icke-samarbetande när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft den 14 januari 2015.
Utfärdat i Bryssel den 14 oktober 2014.