РЕШЕНИЕ № 377/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 12 юни 2014 година
относно режима на данъка AIEM, прилаган на Канарските острови
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и предвид структурното икономическо и социално положение на най-отдалечените региони, което е утежнено поради тяхната отдалеченост, островния характер, малката площ, трудния релеф и климат и икономическата им зависимост от малък брой производства, Съветът приема специфични мерки, насочени по-специално към определянето на условията за прилагане на Договорите спрямо посочените региони, включително общите политики.
(2)
Поради тези причини следва да се приемат специфични мерки, с които да се установят условията за прилагане на ДФЕС спрямо посочените региони. В тези мерки следва да се вземат предвид специфичните характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики.
(3)
Основният неблагоприятен фактор за развитието на Канарските острови е свързан със силната зависимост на икономиката им от сектора на услугите, и по-специално от туризма, както и с ниския дял на промишлеността в местния БВП.
(4)
На второ място е изолираността на архипелага, която възпрепятства свободното движение на хора, стоки и услуги. Налице е повишена зависимост от някои видове транспорт - например по море и въздух - тъй като те все още не са напълно либерализирани. Освен това свързаните с тях производствени разходи са по-големи, тъй като тези видове транспорт са с по-ниска ефективност и с по-висока цена в сравнение с автомобилния или железопътния транспорт.
(5)
Допълнителна последица от тази изолираност са високите производствени разходи, дължащи се на зависимостта от суровини и енергия, задължението за поддържане на запаси и трудностите при доставката на производствено оборудване.
(6)
Възможностите за икономии от мащаба са ограничени заради малкия пазар, ниските нива на износа, географската разпокъсаност на архипелага и задължението да се поддържат диверсифицирани, но ограничени производствени линии, с цел да се отговори на изискванията на малкия пазар.
(7)
В много случаи осигуряването на специализирани услуги и услуги за поддръжка, обучението на управленски и технически кадри, възлагането на подизпълнители и мерките за насърчаване на разрастването на бизнеса извън пазара на Канарските острови са съпроводени с допълнителни усложнения или разходи. Същевременно ограничените методи на дистрибуция водят до презапасяване.
(8)
Обезвреждането на промишлените отпадъци и третирането на токсичните отпадъци води до по-високи разходи, свързани с околната среда. Това се дължи на обстоятелството, че съществуват инсталации за рециклиране само на някои продукти, поради което се налага отпадъците да се транспортират към континенталната част на страната, а токсичните отпадъци да се обезвреждат извън Канарските острови.
(9)
Въз основа на горното и на уведомлението от испанските власти до Комисията от 4 март 2013 г. следва да се поднови разрешението за облагане на определени продукти, за които може да се разреши освобождаване по отношение на местното производство.
(10)
По силата на Решение 2002/546/ЕО на Съвета (1), прието на основание член 299 от Договора за ЕО, Испания първоначално получи правото да прилага до 31 декември 2011 г. освобождаване от данък или данъчни облекчения в рамките на режима на данъка, известен като „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias“ (AIEM), за определени продукти местно производство от Канарските острови. В приложението към същото решение се съдържа списък на продуктите, за които може да се прилагат освобождаването от данък и данъчните облекчения. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 5, 15 или 25 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(11)
С Решение № 895/2011/ЕС на Съвета (2) срокът за прилагане на Решение 2002/546/ЕО беше удължен до 31 декември 2013 г.
(12)
С Решение № 1413/2013/ЕС на Съвета (3) срокът за прилагане на Решение 2002/546/ЕО беше удължен още веднъж до 30 юни 2014 г.
(13)
Режимът на данъка AIEM обслужва целите, свързани с независимото развитие на секторите на промишленото производство на Канарските острови и с диверсификацията на икономиката в региона.
(14)
Максималното освобождаване, което може да се прилага спрямо съответните промишлени продукти, е между 5 и 15 % в зависимост от сектора и продукта.
(15)
Максималното освобождаване, приложимо спрямо готовите тютюневи изделия, е по-високо, тъй като в тютюневия сектор действат специфични правила. От години насам широко застъпената на Канарските острови тютюнева промишленост отбелязва сериозен спад. Основната причина за това са неблагоприятните условия, свързани с островния характер на региона, които бяха изложени по-горе. Освобождаването по отношение на тютюневата промишленост е обусловено от редица причини. То е пряко свързано с целта за запазване на производството на Канарските острови.
(16)
Целите за насърчаване на социално-икономическото развитие на региона са отразени на национално равнище в целите на данъка и разпределението на генерираните от него приходи. Включването на приходите от този данък в ресурсите на икономическата и данъчната система на Канарските острови и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(17)
Предвидено е данъчното освобождаване и данъчните облекчения по отношение на данъка AIEM да се прилагат в продължение на 6,5 години. Независимо от това ще е необходимо да се извърши оценка на постигнатите резултати от освобождаването и облекченията. Ето защо най-късно до 30 септември 2017 г. испанските власти следва да представят на Комисията доклад за прилагането на данъчното освобождаване и данъчните облекчения по отношение на данъка AIEM, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за насърчаването или поддържането на местните икономически дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Въз основа на това при необходимост ще се извърши преглед на обхвата и освобождаването, разрешено в съответствие с нормите на Съюза.
(18)
Пропорционалността на данъчното предимство, обхващащо AIEM, следва да се запази, така че да не се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза и да се гарантира лоялната конкуренция.
(19)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от ДФЕС се разрешава на испанските власти до 31 декември 2020 г. да установят пълно данъчно освобождаване или частични данъчни облекчения в рамките на режима на данъка, известен като „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias“ (AIEM), по отношение на изброените в приложението продукти местно производство от Канарските острови. Данъчното освобождаване или данъчните облекчения трябва да бъдат част от стратегията за икономическо и социално развитие на Канарските острови и да подпомагат насърчаването на местните дейности.
2. Разликите, получени в резултат на прилагането на освобождаването или облекченията, посочени в параграф 1, не надхвърлят:
а)
5 % за продуктите, изброени в раздел А от приложението;
б)
10 % за продуктите, изброени в раздел Б от приложението;
в)
15 % за продуктите, изброени в раздел В от приложението;
г)
25 % за продуктите, изброени в раздел Г от приложението. Испанските власти могат обаче да установят минимален данък върху цигарите, който да не надвишава 18 EUR за 1 000 къса цигари и да се прилага само при условие че режимът на данъка AIEM, получен при прилагането на общите видове данъчно облагане, е под посочената стойност.
Член 2
Най-късно до 30 септември 2017 г. испанските власти представят на Комисията доклад за прилагането на мерките, посочени в член 1, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за насърчаването или поддържането на местните икономически дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на това Комисията представя на Съвета доклад, в който се съдържа пълен анализ на икономическите и социалните аспекти, а при необходимост - и предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 юли 2014 г.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Люксембург на 12 юни 2014 година.
RÅDETS BESLUT nr 377/2014/EU
av den 12 juni 2014
om AIEM-skatten som är tillämplig på Kanarieöarna
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 349,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 349 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska rådet med beaktande av den strukturella, sociala och ekonomiska situationen i de yttersta randområdena, vilken förvärras av deras avlägsna belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden och ekonomiska beroende av ett fåtal produkter, besluta om specifika åtgärder för att särskilt fastställa villkoren för hur fördragen ska tillämpas beträffande dessa områden, inklusive den gemensamma politiken.
(2)
Det bör därför beslutas om specifika åtgärder för att fastställa villkoren för hur EUF-fördraget ska tillämpas beträffande dessa områden. Sådana åtgärder ska beaktande dessa områdens särdrag och särskilda begränsningar, utan att undergräva integriteten och sammanhanget hos unionsrätten, inklusive den inre marknaden och den gemensamma politiken.
(3)
Dent största olägenheten för Kanarieöarna är att deras ekonomi är kraftigt beroende av tjänstesektorn, särskilt turismnäringen, i kombination med att industriproduktionen är en liten andel av öarnas BNP.
(4)
För det andra har det konstaterats att öarnas isolering försvårar den fria rörligheten för personer, varor och tjänster. Beroendet av vissa transportmedel, flyg- och sjötransporter, förstärks av att det är transportmedel för vilka liberaliseringen är ofullständig. Vidare är produktionskostnaderna högre eftersom det rör sig om transportmedel som är mindre effektiva och är dyrare än vägtransporter eller järnvägstransporter.
(5)
Öarnas isolering leder även till högre produktionskostnader vilket förklaras av råvaru- och energiberoendet, behovet av lagerhållning och svårigheterna i fråga om tillförseln av produktionsutrustning.
(6)
Marknadens begränsade storlek och den låga exportverksamheten, ögruppens geografiska splittring, samt skyldigheten att bibehålla diversifierade produktionsserier med små volymer för att tillgodose behoven på en liten marknad begränsar möjligheterna att uppnå skalfördelar i produktionen.
(7)
Det är ofta svårare eller mer kostsamt för företag att få underhållstjänster och andra specialisttjänster utförda, att finna lämpliga utbildningar för ledare och tekniker och att lägga ut tillverkning på underleverantörer, eller att främja expansion på marknader utanför Kanarieöarna. Begränsningarna i urvalet i fråga om distributionssätt leder till att företag håller för stora lager.
(8)
På miljöområdet ger bortskaffandet av industriavfall och reningen av giftigt avfall upphov till högre miljökostnader. Dessa kostnader förklaras av att det saknas återvinningsanläggningar, utom för vissa produkter, och att avfall måste transporteras till fastlandet och att giftigt avfall måste behandlas på annan plats än på Kanarieöarna.
(9)
Med beaktande av det som anges ovan och av de spanska myndigheternas begäran till kommissionen av den 4 mars 2013 bör bemyndigandet om tillämpningen av en skatt på produkter upptagna i en förteckning, för vilka undantag för lokalt tillverkade produkter kan beviljas, förlängas.
(10)
Genom rådets beslut 2002/546/EG (1), som antogs på grundval av artikel 299.2 i EG-fördraget, bemyndigades Spanien ursprungligen att till och med den 31 december 2011 tillämpa undantag från eller nedsättning av skatten Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias (nedan kallad AIEM-skatten) på vissa produkter som framställts på Kanarieöarna. I bilagan till beslutet finns en förteckning över de produkter på vilka undantag eller nedsättning får tillämpas. Skillnaden mellan den skattesats som tillämpas på lokalt framställda produkter och den skattesats som tillämpas på andra produkter får, beroende på vilken produkt det rör sig om, inte överstiga 5, 15 eller 25 procentenheter.
(11)
Genom rådets beslut nr 895/2011/EU (2) förlängdes tillämpningsperioden för beslut 2002/546/EG till och med den 31 december 2013.
(12)
Genom rådets beslut nr 1413/2013/EU (3) förlängdes tillämpningsperioden för beslut 2002/546/EG vidare till och med den 30 juni 2014.
(13)
AIEM-skatten bidrar till uppnåendet av målen autonom utveckling av Kanarieöarnas industriproduktionssektorer och diversifiering av öarnas ekonomi.
(14)
Det högsta undantag som kan tillämpas för industriprodukterna i fråga varierar mellan 5 % och 15 %, beroende på sektor och produkt.
(15)
Det högsta undantag som gäller för tobaksprodukter är dock högre, eftersom tobakssektorn utgör ett särfall. Tobaksindustrin på Kanarieöarna, som tidigare kännetecknades av en stor uppgång, har under ett antal år gått tillbaka kraftigt. De traditionella olägenheter av ökaraktär som beskrivits ovan ligger självfallet till grund för nedgången i den lokala tobaksproduktionen på Kanarieöarna. Det finns skäl att behålla ett betydande undantag för tobaksprodukter. Undantaget från beskattning står i direkt samband med målet att bibehålla produktionsverksamhet på Kanarieöarna.
(16)
Målet att understödja Kanarieöarnas ekonomiska och sociala utveckling bekräftas på nationell nivå i de krav som är förbundna med skattens syfte och med allokeringen av de intäkter som skatten genererar. Inlemmandet av intäkterna från skatten i Kanarieöarnas ekonomiska och fiskala systems resurser och allokeringen av intäkterna för en strategi för Kanarieöarnas ekonomiska och sociala utveckling som bidrar till att främja lokala verksamheter utgör rättsliga skyldigheter.
(17)
Undantagen från eller nedsättningarna av AIEM-skatten bör gälla under sex och ett halvt år. Det är dock nödvändigt att utvärdera resultatet av sådana undantag eller nedsättningar. De spanska myndigheterna bör därför senast den 30 september 2017 lägga fram en rapport för kommissionen om tillämpningen av undantagen från eller nedsättningarna av AIEM-skatten, för kontroll, med beaktande av de svårigheter som påverkar de yttersta randområdena, av verkningarna av de åtgärder som vidtagits och åtgärdernas bidrag till främjandet eller bibehållandet av lokala ekonomiska verksamheter. På denna grundval kommer tillämpningsområdet för de beviljade undantagen enligt unionsnormerna vid behov att ses över.
(18)
Den skatteförmån som ges genom AIEM-skatten måste förbli proportionell, för att inte undergräva integriteten och sammanhanget hos unionsrätten, inbegripet politiken för konkurrens på den inre marknaden och för statligt stöd.
(19)
Detta beslut påverkar inte den eventuella tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom undantag från artiklarna 28, 30 och 110 i EUF-fördraget ska de spanska myndigheterna bemyndigas att till och med den 31 december 2020 på sådana produkter som tas upp i bilagan och framställs på Kanarieöarna tillämpa totalt undantag från eller partiell nedsättning av den skatt som betecknas Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias (nedan kallad AIEM-skatten). Dessa undantag eller nedsättningar måste ingå som en del av strategin för Kanarieöarnas ekonomiska och sociala utveckling och bidra till att främja lokala verksamheter.
2. Tillämpningen av de totala undantagen eller nedsättningarna som avses i punkt 1 får inte leda till skillnader som överstiger
a)
5 % för de produkter som tas upp i avsnitt A i bilagan,
b)
10 % för de produkter som tas upp i avsnitt B i bilagan,
c)
15 % för de produkter som tas upp i avsnitt C i bilagan,
d)
25 % för de produkter som tas upp i avsnitt D i bilagan. När det gäller cigaretter får de spanska myndigheterna dock fastställa en minimiskatt på 18 EUR per 1 000 cigaretter som gäller enbart om den AIEM-skatt som följer av tillämpningen av de allmänna beskattningstyperna är lägre än det beloppet.
Artikel 2
De spanska myndigheterna ska senast den 30 september 2017 lägga fram en rapport för kommissionen om tillämpningen av de åtgärder som avses i artikel 1, för kontroll, med beaktande av de svårigheter som påverkar de yttersta randområdena, av verkningarna av de åtgärder som vidtagits och åtgärdernas bidrag till främjandet eller bibehållandet av lokala ekonomiska verksamheter.
På denna grundval ska kommissionen lägga fram en rapport för rådet med en fullständig ekonomisk och social analys och, där så är lämpligt, ett förslag om anpassning av bestämmelserna i detta beslut.
Artikel 3
Detta beslut ska tillämpas från och med den 1 juli 2014.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.
Utfärdat i Luxemburg den 12 juni 2014.