РЕГЛАМЕНТ (ЕВРАТОМ) № 237/2014 НА СЪВЕТА
от 13 декември 2013 г.
за създаване на Инструмент за сътрудничество в областта на ядрената безопасност
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 203 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Инструментът за сътрудничество в областта на ядрената безопасност, създаден с Регламент (Евратом) № 300/2007 на Съвета (2) представлява един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Европейския съюз и на Европейската общност за атомна енергия.
(2)
Съюзът е важен доставчик на икономическа, финансова, техническа, хуманитарна и макроикономическа помощ за трети държави. Настоящият регламент представлява част от рамката, предназначена за планиране на сътрудничеството и предоставянето на помощ за насърчаване на високо равнище на ядрена безопасност, радиационна защита и прилагане на ефикасни и ефективни гаранции за ядрения материал в трети държави.
(3)
Аварията в Чернобил през 1986 г. подчерта глобалното значение на ядрената безопасност. Аварията във Фукушима Даиичи през 2011 г. потвърди необходимостта от продължаващи усилия за подобряване на ядрената безопасност и постигане на най-високите стандарти. За да създаде условията за безопасност, необходими за премахването на опасностите за живота и здравето на населението, Общността следва да може да подкрепя ядрената безопасност в трети държави.
(4)
Като действа в рамките на общи политики и стратегии със своите държави членки, Съюзът сам по себе си притежава критичната маса, за да отговори на световните предизвикателства, а също така е в най-добра позиция да координира сътрудничеството с трети държави.
(5)
С Решение 1999/819/Евратом на Комисията (3) Общността се присъедини към Конвенцията за ядрена безопасност от 1994 година. С Решение 2005/510/Евратом на Комисията (4) Общността също така се присъедини към Единната конвенция за безопасност при управление на отработено гориво и за безопасност при управление на радиоактивни отпадъци.
(6)
За да се поддържат и насърчават постоянното подобряване на ядрената безопасност и нейното регулиране, Съветът прие Директива 2009/71/Евратом (5) и Директива 2011/70/Евратом (6). Тези директиви и спазваните в Общността високи стандарти на ядрена безопасност и управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци са примери, които следва да се използват с цел насърчаване трети държави да приемат подобни високи стандарти.
(7)
Насърчаването на сътрудничеството в областта на регулирането и на други форми на сътрудничество с държавите с бързо растящи икономики и насърчаването на подходи, правила, стандарти и практики на Съюза са външнополитически цели на стратегията „Европа 2020“.
(8)
Държавите-членки на Общността, са страни, подписали Договора за неразпространение на ядреното оръжие и допълнителния протокол.
(9)
Общността вече осъществява тясно сътрудничество с Международната агенция за атомна енергия (МААЕ) в съответствие с глава 10 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия („Договора за Евратом“), както във връзка с ядрените гаранции,за подпомагане изпълнението на целите на дял втори, глава 7 от Договора за Евратом, така и по отношение на ядрената безопасност.
(10)
Съществуват редица международни организации и програми, които следват цели, подобни на целите на настоящия регламент, например МААЕ, Организацията за икономическо сътрудничество и развитие/Агенция за атомна енергия (ОИСР/АААР),Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР) и Партньорство за околната среда в рамките на северното измерение (NDEP).
(11)
Особено е необходимо Общността да продължи да полага усилия в подкрепа на прилагането на ефективни гаранции за ядрения материал в трети държави, като се основава на собствените си дейности за осигуряване на гаранции в рамките на Съюза.
(12)
При прилагането на настоящия регламент Комисията следва да се консултира с Групата на европейските регулатори в областта на ядрената безопасност (ENSREG), преди да изготви и приеме стратегическия документ и многогодишните индикативни програми. Програмите за действие следва да се основават на консултация, доколкото е подходящо, с националните регулаторни органи на държавите членки, и на диалог с партньорските държави.
(13)
Мерките за постигане на целите на настоящия регламент следва да бъдат също подкрепени чрез търсенето на допълнителни полезни взаимодействия с преките и непреките действия на рамковите програми на Евратом за ядрени изследвания и обучение.
(14)
Общото разбиране е, че отговорността за безопасността на инсталацията се поема от оператора и държавата, под чиято юрисдикция се намира въпросната инсталация.
(15)
Въпреки че външната помощ от Съюза се нуждае от все повече финансиране, икономическата и бюджетната ситуация на Съюза ограничава ресурсите, налични за тази помощ. Следователно Комисията следва да потърси най-ефикасната употреба на наличните ресурси, по-специално чрез използването на финансови инструменти с ефект на ливъридж. Този ефект на ливъридж се засилва, като позволява инвестираните средства, генерирани от тези финансови инструменти, да се използват и няколко пъти.
(16)
На Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия с оглед да се гарантират еднакви условия за прилагане на настоящия регламент.
(14)
Изпълнителните правомощия, свързани с програмирането и финансирането на действия, подкрепяни съгласно настоящия регламент, следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 (7), който следва да се прилага за целите на настоящия регламент, въпреки факта, че не посочва член 106а от Договора за Евратом. Като се има предвид естеството на тези актове за изпълнение, по-специално ориентацията към дадена политика или финансовото им отражение, за тяхното приемане следва по принцип да се ползва процедурата по разглеждане, предвидена в същия регламент, освен за техническите мерки за изпълнение с малък финансов размер. Комисията следва в надлежно обосновани случаи, свързани с ядрена или радиологична катастрофа,включително аварийно облъчване, които изискват бърза реакция на Общността, или в случаи на неотложна необходимост да приема актове за изпълнение с незабавно приложение.
(18)
Правилата и процедурите, определени в Регламент (ЕС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (8), следва да се прилагат по отношение на изпълнението на настоящия регламент, когато това е уместно.
(19)
Съюзът и Общността продължават да използват единна институционална рамка. Ето защо е от основно значение да се осигури последователността между тяхната външна дейност. Европейската служба за външна дейност следва, когато е подходящо, да участва в изготвянето на програмите за този инструмент в съответствие с Решение 2010/427/EС на Съвета (9).
(20)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективно използване на наличните ресурси с оглед оптимизирането на въздействието на външната му дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите за външна дейност, както и чрез създаването на взаимодействия между настоящия инструмент, другите инструменти за външна дейност и другите политики на Съюза. В допълнение това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на тези инструменти.
(21)
Настоящият регламент заменя Регламент (Евратом) № 300/2007, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2013 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обща цел
Съюзът финансира мерки за насърчаване на високо ниво на ядрена безопасност, радиационна защита, както и прилагането на ефикасни и ефективни гаранции за ядрения материал в трети държави в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент и приложението.
Член 2
Конкретни цели
Сътрудничеството по линия на настоящия регламент е насочено към следните конкретни цели
(1)
Насърчаването на култура на ефективна ядрена безопасност и прилагане на най-високи стандарти за ядрена безопасност и радиационна защита, както и постоянно подобряване на ядрената безопасност;
(2)
Отговорното и безопасно управление на отработено гориво и радиоактивни отпадъци (т.е. транспорт, предварителна обработка, обработка, съхранение и погребване) и извеждането от експлоатация и възстановяването на околната среда на бивши ядрени обекти и инсталации;
(3)
Установяването на рамки и методики за прилагане на ефикасни и ефективни гаранции за ядрения материал в трети държави.
Член 3
Специфични мерки
1. Посочените в член 2, точка 1 цел се изпълняват по-специално посредством следните мерки:
а)
подкрепа на регулаторните органи, организациите за техническа поддръжка;
б)
засилване на регулаторната рамка, по-специално по отношение на дейностите по преглед и оценка, лицензиране и контрол на атомните електроцентрали и другите ядрени инсталации;
в)
насърчаване на създаването на ефективни регулаторни мрежи, процедури и системи, осигуряващи подходяща защита срещу йонизиращи лъчения от радиоактивни материали, по-специално от силно радиоактивни източници, и безопасното им погребване;
г)
установяване на ефективни механизми за предотвратяване на катастрофи с радиологични последици, включително аварийно облъчване, както и мерки за смекчаване на въздействието на такива последици, в случай че възникнат, например мониторинг на околната среда в случай на изхвърляне на радиоактивни вещества, разработване и изпълнение на мерки за смекчаване на последиците и за възстановяване на околната среда и сътрудничество с национални и международни организации в случай на аварийно облъчване, както и мерки за действие при извънредна ситуация, готовност и ответна реакция, гражданска защита и рехабилитационни мерки;
д)
подкрепа за осигуряване на безопасността на ядрените инсталации и обекти по отношение на практическите защитни мерки, предназначени да намалят съществуващите радиационни рискове за здравето на работниците и на широката общественост.
2. Посочените в член 2, точка 2 цел се изпълнява по-специално посредством следните мерки:
а)
подкрепа за регулаторни органи и организации за техническа поддръжка и укрепване на регулаторната рамка, по-специално по отношение на отговорното и безопасно управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци;
б)
разработване и изпълнение на конкретни стратегии и рамки за отговорно и безопасно управление на отработеното ядрено гориво и радиоактивните отпадъци;
в)
разработване и изпълнение на стратегии и рамки за извеждането от експлоатация на съществуващи инсталации, за възстановяване на околната среда на бивши ядрени обекти и бивши обекти, свързани с добива на уран, и за събиране и управление на потънали радиоактивни предмети и материали в морето.
3. Целта по член 2, точка 3 се ограничава до техническите аспекти, така че да се гарантира, че рудите, ресурсите и специалните делящи се материали не се отклоняват от предназначената им употреба, така както е декларирана от потребителите и ще се постигне, по-конкретно, чрез следните мерки:
а)
установяването на необходимата регулаторна рамка, методики, технология и подходи за прилагането на ядрените гаранции, включително с оглед доброто отчитане и контрол на делящите се материали на държавно равнище и на ниво оператор;
б)
подкрепа за инфраструктурата и обучението на персонала.
4. Мерките по параграфи 1 и 2 може да включват действия за насърчаване на международното сътрудничество, включително изпълнението и мониторинга на международните конвенции и договори. Освен това те включват съществен елемент на трансфер на знания, като информационен обмен, изграждане на капацитет и обучение в областта на ядрената безопасност и научни изследвания, за да се осигури по-голяма устойчивост на постигнатите резултати. Мерките се изпълняват посредством сътрудничество с компетентните органи на държавите - членки на Съюза, и/или с органите на трети държави, с ядрените регулатори и техните организации за техническа поддръжка и/или със съответните международни организации, по-специално МААЕ. В конкретни, надлежно обосновани случаи по отношение на параграф 1, букви б) и в), те се изпълняват в сътрудничество с операторите и/или компетентните органи от държавите членки, и с операторите на ядрени инсталации в трети държави, съгласно определението в член 3, параграф 1 от Директива 2009/71/Евратом, и ядрени обекти.
Член 4
Съответствие, съгласуваност и допълване
1. Напредъкът към постигане на конкретните цели, установени в член 2, се оценява съответно чрез следните показатели за изпълнение:
а)
броя и значимостта на проблемите, установени по време на изпълнение на сътрудничеството;
б)
състоянието по отношение на стратегиите за отработеното гориво, ядрените отпадъци и извеждането от експлоатация, на съответната законодателна и регулаторна рамка и на изпълнението на проекти;
в)
броя и значимостта на проблемите, установени в съответните доклади относно ядрените гаранции.
Преди да започне изпълнението на проектите и като се отчитат особеностите на всяко действие, се определят конкретни показатели за наблюдение, оценка и преглед на изпълнението, съгласно посоченото в член 7, параграф 2.
2. Комисията гарантира, че приетите мерки са в съответствие с цялостната стратегическа рамка на политиката на Съюза по отношение на съответната партньорска държава, и по-специално с целите на нейните политики и програми за развитие и икономическо сътрудничество.
3. Финансовото, икономическото и техническото сътрудничество, предоставяно по силата на настоящия регламент, допълва сътрудничеството, предоставяно от Съюза по силата на други инструменти.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИРАНЕ И ИНДИКАТИВНО РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 5
Стратегически документ
1. Общностното сътрудничество по настоящия регламент се изпълнява на базата на общ многогодишен стратегически документ за Инструмента за сътрудничество в областта на ядрената безопасност
2. Стратегическият документ представлява общата основа за сътрудничеството и се установява за период от не повече от седем години. Той излага стратегията на Общността за сътрудничество по силата на настоящия регламент, като се отчитат потребностите на съответните държави, приоритетите на Общността, международната ситуация и дейностите на съответните трети държави. В стратегическия документ се посочва и добавената стойност на сътрудничеството, както и начините за избягване на повторението с други програми и инициативи, по-специално на международни организации, които преследват сходни цели, и на големите донори.
3. Стратегическият документ има за цел да предостави съгласувана рамка за сътрудничество между Общността и съответните трети държави или региони, която съответства на общото намерение, обхвата, целите, принципите и политиката на Общността.
4. При подготовката на стратегическия документ се прилагат принципите за ефективност на помощта: национална ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съобразяване със системите на държавата получател или с регионалните системи, взаимна отчетност и ориентираност към резултати.
5. Комисията одобрява стратегическия документ в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 11, параграф 2. Комисията преразглежда и при необходимост актуализира стратегическия документ в средата на периода или, ако се наложи, в друг момент, като следва същата процедура.
Член 6
Многогодишни индикативни програми
1. Многогодишните индикативни програми се съставят на основата на стратегическия документ, посочен в член 5. Многогодишните индикативни програми обикновено обхващат период от 2 до 4 години.
2. Многогодишните индикативни програми определят приоритетните области, избрани за финансиране, конкретните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и индикативните разпределени финансови средства, както като цялостен размер, така и по приоритетни области, включително разумен резерв от неразпределени средства; това може да се направи, като се посочи диапазон или минимален размер, когато е уместно. В многогодишните индикативни програми се дават насоки с цел избягване на повторението.
3. Многогодишните индикативни програми се основават на искания от партньорските държави или регион(и), както и на диалог с тях, в който участват заинтересованите страни, така че да се гарантира, че съответната държава или регион се ангажира в достатъчна степен с процеса, и да се насърчи подкрепата за националните стратегии за развитие. С цел допълване и избягване на дублирането, многогодишните индикативни програми са съобразени с текущото и планираното международно сътрудничество, по-специално с международни организации, които преследват сходни цели, и с големите донори в посочените в член 2 области. В многогодишните индикативни програми се посочва и добавената стойност на сътрудничеството.
4. Комисията приема многогодишните индикативни програми в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 11, параграф 2. Комисията, като следва същата процедура, преразглежда и при необходимост актуализира тези индикативни програми, като взема предвид всяко преразглеждане на стратегическия документ по член 5.
ДЯЛ III
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 7
Годишни програми за действие
1. Годишните програми за действие (по-нататък наричани„програмите за действие“) се съставят на базата на стратегическия документ и на многогодишните индикативни програми, посочени съответно в член 5 и член 6. Програмите за действие се определят за всяка трета държава или регион и в тях се уточняват подробностите относно изпълнението на сътрудничеството, предвидено в настоящия регламент.
По изключение, особено когато все още не е приета програма за действие, Комисията може, въз основа на индикативните програмни документи, да приеме индивидуални мерки съгласно същите правила и процедури, като следваните за програмите за действие.
В случай на непредвидени и надлежно обосновани потребности, обстоятелства или ангажименти, Комисията може да приеме специални мерки, които не са предвидени в индикативните програмни документи.
2. В програмите за действие се уточняват преследваните цели, областите на интервенция, предвидените мерки и проекти, очакваните резултати, процедурите за управление, както и общият предвиден размер на финансовите средства. Те съдържат кратко описание на операциите, които ще се финансират, указание за сумите, разпределени за всяка операция, индикативен график на изпълнение и конкретни показатели за наблюдение, оценка и преглед на изпълнението, когато това е уместно. Когато е подходящо, програмите включват резултатите от евентуалните поуки, извлечени от предишно сътрудничество.
3. Комисията приема програмите за действие, индивидуалните и специалните мерки в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 11, параграф 2. Комисията може да преразгледа и удължи срока на действие на програмите за действие и на мерките, като следва същата процедура.
4. Чрез дерогация от параграф 3, […] процедурата по разглеждане, посочена в член 11, параграф 2, не се изисква за:
i)
индивидуалните мерки, за които финансовата помощ на Европейския съюз не надхвърля 5 млн. евро,
ii)
специалните мерки, за които финансовата помощ на Европейския съюз не надхвърля 5 млн. евро,
iii)
техническите изменения на програмите за действие, индивидуалните и специалните мерки.
За целите на настоящия параграф техническите изменения са корекции като:
-
удължаване на периода на изпълнение,
-
преразпределяне на средства между действията, включени в годишните програми за действие, индивидуалните или специалните мерки и проектите в размер до 20 % от първоначалния бюджет, но без да се надвишават 5 милиона евро, или
-
увеличаване или намаляване на бюджета на годишните програми за действие, на индивидуалните или специалните мерки в размер до 20 % от първоначалния бюджет, но без да се надвишават 5 милиона евро,
при условие че тези изменения не засягат значително целите на първоначалните мерки и програми за действие.
Мерките, приети по силата на настоящия параграф, се съобщават на Европейския парламент, на Съвета и на комитета по член 11, параграф 1 в рамките на един месец от приемането им.
5. В надлежно обосновани случаи на неотложна необходимост, свързани необходимостта от бърза реакция от страна на Общността за смекчаване на последствията от ядрена или радиологична авария, Комисията приема или изменя програмите за действие или мерките посредством актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата по член 11, параграф 3.
6. Комисията може да реши да се присъедини към евентуална инициатива на международни организации и на големи донори, преследващи сходни цели, доколкото такава инициатива съответства на общата цел, указана в член 1. Съответното решение за финансиране се взема в съответствие с процедурата по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 8
Съгласуваност и допълване
При всяко програмиране или преразглеждане на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад по член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
Член 9
Изпълнение
Настоящият регламент се изпълнява в съответствие с член 1, параграфи 3 и 4, членове 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 и 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014, освен ако не е посочено друго в настоящия регламент.
Член 10
Отчет
Комисията проверява напредъка, постигнат при изпълнение на мерките, приети по силата на настоящия регламент и представя на Европейския парламент и на Съвета годишен отчет относно изпълнението на сътрудничеството по настоящия регламент. Отчетът съдържа информация за предишната година относно финансираните мерки, и информация за резултатите от дейностите по мониторинг и оценка и изпълнението на бюджетните ангажименти и плащания, разбити по страни, региони и видове сътрудничество.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по сътрудничество в областта на ядрената безопасност. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
Член 12
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се изпълнява в съответствие с член 9 от Решение 2010/427/ЕС.
Член 13
Референтен размер на финансовите средства
1. Референтната стойност на финансовите средства за изпълнение на настоящия регламент за периода 2014-2020 г. е 225 321 000 EUR.
2. Европейският парламент и Съветът дават разрешение за отпускането на годишните бюджетни кредити в рамките на ограниченията на многогодишната финансова рамка.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2013 г.
RÅDETS FÖRORDNING (Euratom) nr 237/2014
av den 13 december 2013
om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 203,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
av följande skäl:
(1)
Instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete, som upprättades genom förordning (Euratom) nr 300/2007 (2), är ett av de instrument som direkt understödjer Europeiska unionens och Europeiska atomenergigemenskapens yttre politik.
(2)
Unionen är en viktig givare av ekonomiskt, finansiellt, tekniskt, humanitärt och makroekonomiskt stöd/bistånd till tredjeländer. Denna förordning utgör en del av ett ramverk som utformats för planering av samarbete och tillhandahållande av bistånd och är avsedd att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av effektiva och verkningsfulla säkerhetskontroller av kärnmaterial i tredjeländer.
(3)
Tjernobylolyckan 1986 framhävde kärnsäkerhetens globala betydelse. Fukushima Daiichi-olyckan 2011 bekräftade behovet av fortsatta ansträngningar för att förbättra kärnsäkerheten och uppnå högsta standard. För att kunna skapa sådana förhållanden i säkerhetshänseende att det inte längre finns någon risk för befolkningens liv och hälsa, bör gemenskapen ha möjlighet att understödja kärnsäkerheten i tredjeländer.
(4)
Det är bara unionen som, genom att agera inom ramen för gemensamma strategier och policy tillsammans med medlemsstaterna, har den ”kritiska massa” som behövs för att möta globala utmaningar. Unionen är också bäst lämpad att samordna samarbetet med tredjeländer.
(5)
Genom kommissionens beslut 1999/819/Euratom (3) anslöt sig gemenskapen till 1994 års konvention om kärnsäkerhet. Genom kommissionens beslut 2005/510/Euratom (4) anslöt sig gemenskapen till konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall.
(6)
I syfte att upprätthålla och främja den kontinuerliga förbättringen av kärnsäkerheten och regleringen av denna, antog rådet direktiv 2009/71/Euratom (5) och direktiv 2011/70/Euratom (6). De båda direktiven och de höga standarder som tillämpas i gemenskapen i fråga om kärnsäkerhet och hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, utgör exempel som kan användas i syfte att uppmuntra tredjeländer att anta liknande höga standarder.
(7)
Främjande av samarbete om regler och andra former av samarbete med tillväxtekonomier och främjande av Europeiska unionens upplägg, regler, standarder och förfaranden utgör utrikespolitiska mål för Europa 2020-strategin.
(8)
Gemenskapens medlemsstater är signatärstater i icke-spridningsfördraget och tilläggsprotokollet.
(9)
Gemenskapen bedriver redan med stöd av kapitel 10 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat Euratomfördraget) ett nära samarbete med Internationella atomenergiorganet (IAEA), vad gäller såväl kärnämneskontroll (för att främja de mål som anges i avdelning II kapitel 7 i Euratomfördraget) som kärnsäkerhet.
(10)
Ett antal internationella organisationer och program eftersträvar liknande mål som denna förordning, till exempel IAEA, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling/Kärnenergibyrån (OECD/NEA), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och partnerskapet för miljön inom den nordliga dimensionen (NDEP).
(11)
Det finns ett särskilt behov av att gemenskapen fortsätter sina ansträngningar att stödja tillämpningen av en verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer, med utgångspunkt i sin egen kontrollverksamhet inom unionen.
(12)
Vid tillämpningen av denna förordning bör kommissionen samråda med europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering innan den utarbetar och antar strategidokument och fleråriga vägledande program. Åtgärdsprogrammen bör bygga på samråd, i förekommande fall med de nationella tillsynsorganen i medlemsstaterna, och dialog med partnerländerna.
(13)
Åtgärder som främjar målen i denna förordning bör också understödjas genom utnyttjande av ytterligare synergier med de direkta och indirekta åtgärderna i Euratoms ramprogram för kärnforskning och utbildning.
(14)
Det förutsätts att ansvaret för en kärnteknisk anläggnings säkerhet vilar på den driftsansvarige och på den stat som har jurisdiktion över anläggningen.
(15)
Behovet av medel för att finansiera Europeiska unionens externa bistånd ökar, men den ekonomiska situationen och budgetläget i unionen begränsar de resurser som finns tillgängliga för sådant bistånd. Kommissionen bör därför sträva efter att utnyttja de tillgängliga resurserna så effektivt som möjligt, särskilt genom användning av finansieringsinstrument med hävstångseffekt. Hävstångseffekten ökas om det ges möjlighet till användning och återanvändning av de medel som investeras och genereras via dessa finansieringsinstrument.
(16)
För att trygga enhetliga förutsättningar för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.
(17)
De genomförandebefogenheter som rör programplaneringen och finansieringen av de åtgärder som understöds inom ramen för den här förordningen bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (7), som bör gälla vid tillämpningen av denna förordning trots det faktum att artikel 106a i Euratomfördraget inte omnämns i denna. Med beaktande av de berörda genomförandeakternas karaktär, särskilt deras policyinriktning och deras ekonomiska konsekvenser, bör granskningsförfarandet i som avses i den förordningen princip tillämpas för att anta akterna, utom när det gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder. Kommissionen bör ha rätt att anta genomförandeakter med omedelbar verkan i vederbörligen motiverade fall, i samband med en nukleär eller radiologisk olycka (inklusive exponering vid olyckshändelse) där en snabb reaktion från gemenskapens sida erfordras för att mildra effekterna eller när tvingande skäl till skyndsamhet gör detta nödvändigt.
(18)
Bestämmelserna och förfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2014 (8), bör vara tillämpliga vid genomförandet av denna förordning, om så är lämpligt.
(19)
För unionen och gemenskapen fortsätter den gemensamma institutionella ramen att gälla. Det är därför viktigt att se till att deras yttre åtgärder är samstämmiga. Europeiska utrikestjänsten bör i förekommande fall involveras i utformningen av detta instrument i enlighet med rådets beslut 2010/427/EU av den 26 juli 2010 (9).
(20)
Unionen bör sträva efter den mest effektiva användningen av tillgängliga resurser i syfte att optimera effekterna av sina yttre åtgärder. Detta bör uppnås genom samstämmighet och komplementaritet mellan instrumenten för yttre åtgärder samt genom skapande av synergieffekter mellan detta instrumentet, andra instrument för yttre åtgärder och annan unionspolitik. Detta bör leda till ytterligare ömsesidigt förstärkande av de program som utformas enligt dessa instrument.
(21)
Den här förordningen ersätter förordning (Euratom) nr 300/2007 som upphör att gälla den 31 december 2013.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Allmänt mål
Unionen ska finansiera åtgärder för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå, och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer, i enlighet med bestämmelserna i denna förordning och i bilagan till denna.
Artikel 2
Specifika mål
Samarbetet inom ramen för denna förordning ska eftersträva följande särskilda mål:
1)
Främjande av en verkningsfull kärnsäkerhetskultur och genomförande av den högsta standarden i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd, liksom kontinuerlig förbättring av kärnsäkerheten.
2)
Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall (nämligen transport, förbehandling, behandling, bearbetning, lagring och slutförvaring), avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser.
3)
Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer.
Artikel 3
Specifika åtgärder
1. Målet i artikel 2.1 ska eftersträvas särskilt genom
a)
stöd för tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd,
b)
förstärkning av regelverket, särskilt rörande verksamhet som har med översyn, bedömning, tillståndsgivning och tillsyn av kärnkraftverk och andra kärnenergianläggningar att göra,
c)
främjande av verkningsfulla regelverk, förfaranden och system för att trygga ett adekvat skydd mot joniserande strålning från radioaktivt material, särskilt från radioaktiva strålkällor med hög aktivitet, och säker slutförvaring av sådant material,
d)
fastställande av verkningsfulla arrangemang för att förhindra olyckor med skadliga strålningsverkningar (inklusive oförutsedd exponering) och begränsa sådana verkningar om olyckor skulle inträffa (exempelvis övervakning av miljön i händelse av utsläpp av radioaktivt material, utformning och genomförande av begränsnings- och saneringsåtgärder och samarbete med nationella och internationella organisationer i händelse av oförutsedd exponering) och arrangemang för beredskapsplanering, olycksberedskap och utryckning, civilskydd och rehabiliteringsåtgärder,
e)
stöd för att garantera kärnsäkerheten vid de kärntekniska anläggningarna med avseende på praktiska skyddsåtgärder som syftar till att minska de befintliga strålningsriskerna för arbetstagarnas och allmänhetens hälsa.
2. Målet i artikel 2.2 ska eftersträvas särskilt genom
a)
stöd för tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd samt förstärkning av regelverket, särskilt vad gäller ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall,
b)
utformning och genomförande av specifika strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall,
c)
utformning och genomförande av strategier och ramverk för avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar, för sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser och tidigare platser för uranbrytning samt för bärgning och hantering av i havet sänkta radioaktiva föremål och material.
3. Målet i artikel 2.3 ska begränsas till de tekniska aspekterna för att säkerställa att malmer, råmaterial och speciella klyvbara material inte används för andra ändamål än de som förbrukarna uppger, detta ska uppnås främst genom
a)
upprättande av nödvändiga regelverk, metoder, tekniker och tillvägagångssätt för genomförande av kärnämneskontroller, inklusive adekvat redovisning och övervakning av klyvbara material på statlig nivå och operatörsnivå, och
b)
stöd för infrastruktur och utbildning av personal.
4. Åtgärderna i punkterna 1 och 2 får omfatta åtgärder som främjar internationellt samarbete inklusive tillämpning och övervakning av internationella konventioner och fördrag. Åtgärderna ska omfatta ett stort inslag av kunskapsöverföring som informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad, utbildning på området kärnsäkerhet och forskning, i syfte att göra de resultat som uppnås mer hållbara. De ska genomföras genom samarbete med de behöriga myndigheterna i medlemstaterna i unionen och/eller med myndigheter i tredjeländer, tillsynsorganen och deras organisationer för tekniskt stöd och/eller berörda internationella organisationer, särskilt IAEA I särskilda berättigade fall ska åtgärderna som rör punkterna 1 b och 1 c ovan genomföras i samarbete med operatörer och/eller behöriga organisationer från medlemsstaterna och driftsansvariga för kärntekniska anläggningar i tredjeländer enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2009/71/Euratom, och kärntekniska förläggningsplatser.
Artikel 4
Förenlighet, samstämmighet och komplementaritet
1. De framsteg i riktning mot att uppnå de specifika målen som anges i artikel 2 ska bedömas med hjälp av följande prestationsindikatorer för respektive mål:
a)
Antalet problem som fastställs i samband med samarbetets tillämpning och hur betydelsefulla dessa problem är.
b)
Läget i utformningen av strategier för hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall och för avvecklingar, i utformningen av lagar och andra författningar för detta och i genomförandet av projekt.
c)
Antalet problem som fastställs i de relevanta rapporterna om kärnämneskontroll och hur betydelsefulla dessa problem är.
Innan projekten genomförs och med hänsyn till varje åtgärds särdrag ska särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och resultatöversyn definieras i enlighet med artikel 7.2.
2. Kommissionen ska se till att de åtgärder som antas är förenliga med unionens övergripande strategiska policyram för det berörda partnerlandet, i synnerhet med målen för det partnerlandets policy och program för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete.
3. Det finansiella, ekonomiska och tekniska samarbetet inom ramen för denna förordning ska utgöra ett komplement till unionens samarbete med tredjeländer inom ramen för andra instrument.
AVDELNING II
PROGRAMPLANERING OCH VÄGLEDANDE TILLDELNING AV MEDEL
Artikel 5
Strategidokument
1. Gemenskapens samarbete inom ramen för denna förordning ska genomföras på grundval av ett flerårigt strategidokument för detta instrument för kärnsäkerhetssamarbete.
2. Strategidokument ska utgöra den allmänna grunden för samarbetet och ska gälla under en period på upp till sju år. Gemenskapens strategi för samarbetet inom ramen för denna förordning ska anges i strategidokumentet, med beaktande av de berörda ländernas behov, gemenskapens prioriteter, det internationella läget och de respektive tredjeländernas verksamhet. Strategidokumentet ska också ange samarbetets mervärde samt hur man undviker dubblering med andra program och initiativ, särskilt sådana som drivs av internationella organisationer med samma mål och större givare.
3. Strategidokumentet ska syfta till att tillhandahålla en enhetlig ram för samarbetet mellan gemenskapen och de berörda tredjeländerna eller regionerna som är förenlig med det allmänna syftet och tillämpningsområdet, med målen och principerna och med gemenskapens policy.
4. Principerna om biståndseffektivitet - nationellt ägarskap, partnerskap, samordning, harmonisering, anpassning till det stödmottagande landets system eller regionala system, ömsesidigt ansvarsutkrävande och resultatorientering ska tillämpas vid utarbetandet av strategidokumentet.
5. Kommissionen ska godkänna strategidokumentet i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska efter halva tiden, eller vid behov, se över och uppdatera strategidokumentet, i enlighet med det förfarande som avses ovan.
Artikel 6
Fleråriga vägledande program
1. På grundval av det strategidokument som avses i artikel 5 ska det upprättas fleråriga vägledande program. De fleråriga vägledande programmen ska gälla under en period på 2-4 år.
2. I de fleråriga vägledande programmen ska de prioritetsområden som valts ut för finansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, prestationsindikatorerna samt de vägledande finansiella anslagen - totalt och per prioritetsområde - och en skälig reserv med icke tilldelade medel anges. De finansiella anslagen får, där så är lämpligt, anges i form av ett intervall eller ett minimibelopp. De fleråriga vägledande programmen ska innehålla riktlinjer för hur dubblering kan undvikas.
3. De fleråriga vägledande programmen ska grunda sig på en förfrågan från och en dialog med de berörda partnerländerna eller regionerna i vilken de berörda aktörerna deltar, i syfte att säkerställa att landet eller regionen i tillräckligt hög grad övertar ägarskapet i processen, och för att främja stödet för de nationella utvecklingsstrategierna. I syfte att uppnå komplementaritet och undvika dubbleringar ska de fleråriga vägledande programmen ta hänsyn till befintligt och planerat internationellt samarbete, särskilt med internationella organisationer som eftersträvar liknande mål och viktiga givare inom de områden som anges i artikel 2. De fleråriga vägledande programmen ska även ange samarbetets mervärde.
4. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses ovan se över och vid behov uppdatera dessa vägledande program, med beaktande av eventuella översyner av strategidokumentet enligt artikel 5.
AVDELNING III
GENOMFÖRANDE
Artikel 7
Årliga handlingsprogram
1. De årliga handlingsprogrammen (nedan kallade handlingsprogrammen) ska upprättas utifrån det strategidokument och de fleråriga vägledande program som avses i artikel 5 respektive artikel 6. Handlingsprogrammen ska upprättas för varje tredjeland eller region och ska innehålla detaljuppgifter om genomförandet av samarbete i enlighet med denna förordning.
I undantagsfall, särskilt om det ännu inte har antagits något handlingsprogram, får kommissionen på grundval av de vägledande programplaneringsdokumenten anta enskilda åtgärder enligt samma bestämmelser och förfaranden som för handlingsprogrammen.
Vid oförutsedda och vederbörligen motiverade behov, omständigheter eller förpliktelser får kommissionen anta särskilda åtgärder som inte föreskrivs i de vägledande programplaneringsdokumenten.
2. I handlingsprogrammen ska mål, åtgärdsområden, planerade åtgärder och projekt, förväntade resultat, förvaltningsformer samt beräknat totalt finansieringsbelopp anges. De ska innehålla en sammanfattande beskrivning av de insatser som ska finansieras, vägledande uppgifter om de belopp som tilldelats varje insats, en vägledande tidsplan för genomförandet och särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och översyn av resultaten när så är lämpligt. I tillämpliga fall ska de innehålla uppgifter om de lärdomar som dragits från tidigare samarbeten.
3. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen, enskilda och särskilda åtgärder i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen får se över och förlänga handlingsprogrammen och åtgärderna enligt samma förfarande.
4. Genom undantag från punkt 3 ska det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2 inte krävas för
i)
enskilda åtgärder för vilka det ekonomiska biståndet från unionen inte överstiger 5 miljoner EUR,
ii)
särskilda åtgärder för vilka det ekonomiska biståndet från unionen inte överstiger 5 miljoner EUR,
iii)
tekniska ändringar av handlingsprogram, enskilda och särskilda åtgärder.
I denna punkt avses med tekniska justeringar, justeringar såsom
-
förlängningar av genomförandeperioden,
-
omfördelningar av medel mellan åtgärder inom de årliga handlingsprogrammen, enskilda och särskilda åtgärder och projekt med högst 20 % av den ursprungliga budgeten, dock maximalt 5 miljoner EUR, eller
-
ökning eller minskning av budgeten för de årliga handlingsprogrammen, enskilda eller särskilda åtgärder med högst 20 % av den ursprungliga budgeten, dock maximalt 5 miljoner EUR,
under förutsättning att dessa ändringar inte avsevärt påverkar målen för de ursprungliga åtgärderna och handlingsprogrammen.
Europaparlamentet, rådet och den kommitté som avses i artikel 11.1 ska underrättas om de åtgärder som antagits i enlighet med denna punkt inom en månad från antagandet av dessa.
5. Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med anledning av behovet av snabba insatser från gemenskapen, för att kunna begränsa följderna av en nukleär eller radiologisk olycka, ska kommissionen anta eller ändra handlingsprogrammen eller åtgärderna genom genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 11.3.
6. Kommissionen får besluta att lägga till initiativ som inletts av internationella organisationer och stora biståndsgivare som har liknande mål så länge som det initiativet är förenligt med det allmänna målet i artikel 1. Motsvarande finansieringsbeslut ska fattas i enlighet med förfarandet i punkterna 2 och 3 i den här artikeln.
Artikel 8
Samstämmighet och komplementaritet
Vid programplanering och programöversyn som genomförs efter offentliggörandet av den halvtidsrapport som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 236/2014 ska resultaten, rönen och slutsatserna i denna beaktas.
Artikel 9
Genomförande
Denna förordning ska genomföras i enlighet med artiklarna 1.3, 1.4, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 och 17 i förordning nr 236/2014 såvida inte annat föreskrivs i den här förordningen.
Artikel 10
Rapport
Kommissionen ska granska framstegen med genomförandet av de åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning och varje år till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om genomförandet av samarbetet som avses i denna förordning. Rapporten ska innehålla uppgifter för det föregående året om finansierade åtgärder och resultatet av uppföljnings- och utvärderingsåtgärder samt uppgifter om budgetgenomförandet med avseende på åtaganden och betalningar fördelade på länder, regioner och samarbetsformer.
AVDELNING IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 11
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för kärnsäkerhetssamarbete. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011, jämförd med artikel 5 i den förordningen, tillämpas.
Artikel 12
Europeiska utrikestjänsten
Denna förordning ska tillämpas i enlighet med artikel 9 i beslut 2010/427/EU.
Artikel 13
Finansiellt referensbelopp
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av denna förordning under perioden 2014-2020 ska vara 225 321 000 EUR.
2. Europaparlamentet och rådet ska fastställa anslaget för varje enskilt budgetår i överensstämmelse med den fleråriga budgetramen.
Artikel 14
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Bryssel den 13 december 2013.