ДИРЕКТИВА 2014/52/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) хармонизира принципите за оценяване на въздействието върху околната среда на проектите чрез въвеждане на минимални изисквания по отношение на типа на проектите, които подлежат на оценка, основните задължения на възложителите на проекти, съдържанието на оценката и участието на компетентните органи и на обществеността и допринася за поддържането на висока степен на опазване на околната среда и човешкото здраве. Държавите членки могат да определят по-строги защитни мерки в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
(2)
В съобщение на Комисията от 30 април 2007 г., озаглавено „Междинният преглед на Шестата програма на Общността за действие за околната среда“ и в доклада на Комисията от 23 юли 2009 г. относно прилагането и ефективността на Директива 85/337/ЕИО на Съвета (5), предшественик на Директива 2011/92/ЕС, се подчертава необходимостта от подобряване на принципите за оценка на въздействието на проектите върху околната среда и от адаптиране на Директива 85/337/ЕИО към политическия, правния и техническия контекст, който е претърпял значително развитие.
(3)
Необходимо е Директива 2011/92/ЕС да бъде изменена, за да се повиши качеството на процедурата за оценка на въздействието върху околната среда, тази процедура да се приведе в съответствие с принципите на интелигентно регулиране и да се засилят съгласуваността и взаимодействията с други законодателни актове и политики на Съюза, както и със стратегии и политики, разработвани от държавите членки в области от национална компетентност.
(4)
С цел да се координират и улеснят процедурите за оценка за трансграничните проекти, и по-специално с цел провеждането на консултации в съответствие с Конвенцията за оценка на въздействието върху околната среда в трансграничен контекст от 25 февруари 1991 г. (Конвенцията от Еспо), заинтересованите държави членки могат да създадат, въз основа на равнопоставено представителство, съвместен орган.
(5)
Механизмите, установени с регламенти (ЕС) № 347/2013 (6), (ЕС) № 1315/2013 (7) и (ЕС) 1316/2013 (8) на Европейския парламент и на Съвета, които са от значение за съфинансирани от Съюза инфраструктурни проекти, също могат да улеснят прилагането на изискванията на Директива 2011/92/ЕС.
(6)
Директива 2011/92/ЕС също следва да бъде преразгледана по начин, който да осигури подобряване на опазването на околната среда, увеличаване на ефективността на ресурсите и подпомагане на устойчивия растеж в Съюза. За тази цел е необходимо да се опростят и хармонизират предвидените процедури.
(7)
През последното десетилетие въпросите, свързани с околната среда, като ефективното и устойчиво използване на ресурсите, опазването на биологичното разнообразие, изменението на климата и риска от аварии и бедствия, придобиха по-голяма важност в процеса на определяне на политиката. Поради това те би следвало да бъдат важни елементи и в процесите на оценка и вземане на решения.
(8)
В своето съобщение от 20 септември 2011 г., озаглавено „Пътна карта за ефективно използване на ресурсите в Европа“, Комисията пое ангажимент да отрази в по-голяма степен значението на ресурсната ефективност и устойчивостта при преразглеждането на Директива 2011/92/ЕС.
(9)
Съобщението на Комисията от 22 септември 2006 г., озаглавено „Тематична стратегия за опазване на почвите“ и Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа, подчертават значението на устойчивото използване на почвата и необходимостта от преодоляване на неустойчивото увеличение на населените райони с течение на времето (усвояване на земя). Освен това заключителният документ на Конференцията на ООН по въпросите на устойчивото развитие, проведена в Рио де Жанейро на 20 - 22 юни 2012 г., признава икономическото и социалното значение на доброто управление на земята, включително на почвата, и необходимостта от спешни действия за постигане на обрат в процеса на деградацията на земята. Поради това следва да бъде съобразено и ограничено въздействието върху земята на публични и частни проекти, по-специално върху усвояването на земята, върху почвата, включително органичните вещества в нея, ерозията, уплътняването и запечатването; в това отношение са относими и подходящи планове за земеползване и политики на национално, регионално и местно равнище.
(10)
Конвенцията на Организацията на обединените нации за биологичното разнообразие („Конвенцията“), по която Съюзът е договорна страна съгласно Решение 93/626/EИО на Съвета (9), изисква изготвянето на оценка, доколкото това е възможно и подходящо, на значителните неблагоприятни последици от проекти за биологичното разнообразие, дефинирано в член 2 от Конвенцията, с оглед избягване или свеждане до минимум на тези последици. Такава предварителна оценка на ефектите следва да допринася за постигането на основната цел на Съюза, приета от Европейския съвет в неговите заключения от 25 - 26 март 2010 г., за спиране на загубата на биологично разнообразие и влошаването на екосистемните услуги до 2020 г. и за тяхното възстановяване, когато това е възможно.
(11)
Предприетите мерки за избягване, предотвратяване, намаляване и ако е възможно, премахване на значителни неблагоприятни последици за околната среда, в частност върху видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (10) и Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11), трябва да допринесат за предотвратяване на влошаването на качеството на околната среда и нетната загуба на биологично разнообразие в съответствие с ангажиментите на Съюза в контекста на Конвенцията и с целите и действията на стратегията на Съюза за биологичното разнообразие до 2020 г., изложени в съобщение на Комисията от 3 май 2011 г., озаглавено „Нашата застраховка живот, нашият природен капитал: стратегия на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г.“
(12)
С цел да се гарантира висока степен на защита на морската околна среда, особено на видовете и местообитанията, оценката на въздействието върху околната среда и процедурите на скрининг за проекти във връзка с морската околна среда следва да отчитат характеристиките на проектите, като се отделя особено внимание на използваните технологии (например сеизмични проучвания, при които се използват активни сонари). За тази цел изискванията на Директива 2013/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (12) биха могли също да улеснят прилагането на изискванията на настоящата директива.
(13)
Изменението на климата ще продължи да причинява щети на околната среда и да пречи на икономическото развитие. Във връзка с това е необходимо да се оцени въздействието на проектите върху климата (например емисиите на парникови газове) и тяхната уязвимост спрямо изменението на климата.
(14)
След публикуването на съобщението от Комисията от 23 февруари 2009 г., озаглавено „Подход на Общността за превенция на природни и причинени от човека бедствия“, в заключенията си от 30 ноември 2009 г. Съветът прикани Комисията да гарантира, че при изпълнението, прегледа и по-нататъшното развитие на инициативите на Съюза ще бъде взета под внимание загрижеността относно предотвратяването и управлението на риска от бедствия, както и рамковата програма за действие от Хиого на Организацията на обединените нации (2005 - 2015 г.), приета на 22 януари 2005 г., в която се подчертава необходимостта от въвеждане на процедури за оценка на риска от възникване на бедствия вследствие на големи инфраструктурни проекти.
(15)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда, трябва да бъдат взети предпазни мерки за някои проекти, които поради уязвимостта си при големи аварии и/или природни бедствия (като наводнения, покачване на морското равнище, земетресения) е вероятно да имат значителни неблагоприятни последици за околната среда. За такива проекти е важно да се разгледа тяхната уязвимост (експозиция и устойчивост) при големи аварии и/или бедствия, рискът да възникнат такива аварии и/или бедствия и последствията за вероятността от значителни неблагоприятни последици за околната среда. С цел да се избегне дублиране, следва да бъде възможно да се използва съответната налична информация, получена чрез оценки на риска, осъществени съгласно законодателството на Съюза, като например Директива 2012/18/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13) и Директива 2009/71/Евратом на Съвета (14), или чрез съответни оценки, извършени съгласно националното законодателство, при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(16)
За да се опази и рекламира културното наследство, обхващащо градските исторически обекти и ландшафта, които са неразделна част от културното многообразие, което Съюзът се ангажира да зачита и насърчава в съответствие с член 167, параграф 4 от ДФЕС, могат да бъдат полезни определенията и принципите, развити в съответните конвенции на Съвета на Европа, и по-специално Европейската конвенция за опазване на археологическото наследство от 6 май 1969 г., Конвенцията за опазване на архитектурното наследство на Европа от 3 октомври 1985 г., Европейската конвенция за ландшафта от 20 октомври 2000 г. и Рамковата конвенция за значението на културното наследство за обществото от 27 октомври 2005 г. С цел по-добро опазване на историческото и културното наследство и ландшафта, е важно разглеждането на видимото въздействие на проектите, а именно промяната във външния вид или изгледа на застроения или природен ландшафт и на градските зони, в оценките на въздействието върху околната среда.
(17)
При прилагането на Директива 2011/92/ЕС е необходимо да се осигури интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в съответствие с целите, изложени в съобщението на Комисията от 3 март 2010 г., озаглавено „Европа 2020 - Стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“.
(18)
С оглед увеличаване на обществения достъп до информация и повишаване на прозрачността следва да се предоставя по електронен път навременна информация относно околната среда във връзка с прилагането на настоящата директива. Следователно държавите членки следва да установят най-малко централен портал или точки за достъп, на подходящото административно равнище, благодарение на които обществеността да има лесен и ефективен достъп до тази информация.
(19)
Опитът сочи, че в случаи на проекти или части от проекти, които служат на целите на отбраната, включително проекти, свързани с дейности на съюзническите сили на територията на държавите членки в съответствие с международните задължения, прилагането на Директива 2011/92/ЕС би могло да доведе до разкриването на важна поверителна информация, което би възпрепятствало целите на отбраната. По тази причина следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(20)
Опитът показва, че по отношение на проекти, чиято единствена цел е предприемането на действия в случай на извънредни ситуации, спазването на Директива 2011/92/ЕС би могло да има неблагоприятни последици, наред с другото за околната среда, и поради това следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(21)
Държавите членки имат избор при прилагането на Директива 2011/92/ЕС по отношение на включването на оценките на въздействието върху околната среда в националните процедури. Съответно елементите на тези национални процедури могат да варират. Поради този факт обоснованото заключение, чрез което компетентният орган приключва разглеждането на свързаните с околната среда въздействия на проекта, може да бъде част от интегрирана процедура по издаване на разрешение за осъществяване или може да бъде включено в друго обвързващо решение с оглед на спазването на целите на настоящата директива.
(22)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда и човешкото здраве, процедурите на скрининг и оценката на въздействието върху околната среда следва да вземат под внимание въздействието на съответния проект като цяло, включително, където е приложимо, подземните и подпочвените характеристики, на етапа на строеж, на етапа на експлоатация, и където е приложимо, на етапа на разрушаване.
(23)
С цел да се постигне цялостна оценка на преките и непреките въздействия на проект върху околната среда, компетентният орган следва да предприеме анализ, като разгледа съдържанието на информацията, предоставена от възложителя на проекта и получена чрез консултации, както и да вземе под внимание допълнителната информация, по целесъобразност.
(24)
За проекти, които са приети със специален акт на националното законодателство, държавите членки следва да гарантират, че целите на настоящата директива, свързани с обществените консултации, се постигат по законодателен път.
(25)
Обективността на компетентните органи следва да бъде осигурена. Конфликтите на интереси биха могли да се предотвратят, наред с другото, чрез функционално разделение на компетентния орган от възложителя на проекта. В случаите когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки следва да осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции на органите, които изпълняват задълженията, произтичащи от Директива 2011/92/EС.
(26)
За да се даде възможност на компетентния орган да определи дали за проектите, изброени в приложение II към Директива 2011/92/ЕС, за техните изменения или разширявания следва да бъде изготвена оценка на въздействието върху околната среда (процедура на скрининг), информацията, която трябва да бъде предоставена от възложителя на проекта, следва да бъде специфицирана, с акцент върху основните аспекти, които позволяват на компетентния орган да вземе решение за преценяване. Решението за преценяване следва да се направи обществено достояние.
(27)
Процедурата на скрининг следва да гарантира, че оценка на въздействието върху околната среда се изисква само за проекти, които е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(28)
Критериите за подбор, определени в приложение III към Директива 2011/92/ЕС, които следва да се вземат под внимание от държавите членки, за да се определи кои проекти трябва да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда въз основа на значителните последици от тях за околната среда, следва да бъдат адаптирани и уточнени. Например опитът показва, че проекти, при които се използват или са засегнати ценни ресурси, проекти, предвидени за изпълнение в екологично чувствителни райони, или проекти с потенциално опасни или необратими последици често е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(29)
При определянето на това дали се очакват съществени последици от проекта за околната среда, компетентните органи следва да установят кои са най-подходящите за целта критерии и следва да вземат предвид допълнителната информация, ако има такава на разположение, от други оценки, извършени съгласно законодателството на Съюза, за да бъде провеждането на процедурата на скрининг ефективно и прозрачно. В това отношение е подходящо да се специфицира съдържанието на решението за преценяване във връзка с необходимостта от скрининг, по-специално в случаите, когато не се изисква оценка на въздействието върху околната среда. Освен това, като се имат предвид доброволните коментари, които може да са били получени от други източници, като например представители на обществеността или публичните органи, независимо че на етапа на скрининг не се изисква официална консултация, това е добра административна практика.
(30)
С цел да се подобри качеството на оценката на въздействието върху околната среда, да се опростят процедурите и да се рационализира процесът на вземане на решения, компетентният орган следва, по искане на възложителя на проекта, да даде становище относно обхвата и степента на подробност на информацията за околната среда, която се представя под формата на доклад за оценка на въздействието върху околната среда („определяне на обхвата“).
(31)
Докладът за оценка на въздействието върху околната среда, който трябва да бъде предоставен от възложителя за даден проекта, следва да включва описание на разумните алтернативи, проучени от възложителя на проекта, на предлагания проект, включително по целесъобразност кратко изложение на вероятното развитие на текущото състояние на околната среда, ако проектът не бъде изпълнен (базов сценарий), като средство за подобряване на качеството на процеса на оценка на въздействието върху околната среда и за предоставяне на възможност за включване на екологични съображения на ранен етап от разработването на проекта.
(32)
Данните и информацията, включени от възложителя на проекта в докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат пълни и с достатъчно високо качество по смисъла на приложение IV към Директива 2011/92/ЕС. С оглед избягване на дублирането на оценки резултатите от други оценки по реда на законодателството на Съюза, като например Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15) или Директива 2009/71/Евратом или националното законодателство следва, по целесъобразност и в случай че има такива оценки, да бъдат взети под внимание.
(33)
Експертите, участващи в изготвянето на докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат квалифицирани и компетентни. За целите на разглеждането на проекта от страна на компетентните органи е необходим достатъчно опит в съответната област, за да се гарантира, че предоставената от възложителя на проекта информация е изчерпателна и с високо качество.
(34)
С цел да се осигури прозрачност и отчетност, от компетентния орган следва да се изисква да обосновава решението, когато издава разрешение за осъществяване на даден проект, че са взети предвид резултатите от проведените консултации и събраната релевантна информация.
(35)
Държавите членки следва да гарантират, че се прилагат мерки за смекчаване и компенсация и че са определени подходящи процедури относно наблюдението на неблагоприятните последици за околната среда, произтичащи от изграждането и експлоатацията на даден проект, наред с другото за установяване на непредвидени значителни неблагоприятни последици, за да бъдат в състояние да предприемат подходящи коригиращи действия. Такова наблюдение не следва нито да дублира, нито да е в допълнение към наблюдението, изисквано съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и националното законодателство.
(36)
За да се насърчи по-ефикасното вземане на решения и да се повиши правната сигурност държавите членки следва да гарантират, че различните етапи на оценката на въздействието върху околната среда на проектите се осъществяват в разумен срок, съобразно характера, сложността, местоположението и размера на проекта. Тези срокове не бива в никакъв случай да застрашават постигането на високи стандарти при опазването на околната среда, по-специално на произтичащите от законодателството на Съюза в областта на околната среда с изключение на настоящата директива, както и ефективното публично участие и достъпа до правосъдие.
(37)
С цел да се повиши ефективността на оценката, да се намали административната сложност и да се повиши икономическата ефективност, когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива, Директива 92/43/ЕИО и/или Директива 2009/147/ЕО, държавите членки следва да гарантират наличието на координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на посочените директиви, по целесъобразност и като се отчитат техните специфични организационни характеристики. Когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива и от друг законодателен акт на Съюза, като например Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), Директива 2001/42/ЕО, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (17), Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (18), и Директива 2012/18/ЕС, държавите членки следва да могат да предвидят координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на съответното законодателство на Съюза. Когато бъдат въведени координирани или общи процедури, държавите членки следва да определят органа, който ще отговаря за изпълнението на съответните задължения. Като вземат предвид институционалните структури, държавите членки следва да могат, ако счетат за необходимо, да определят повече от един орган.
(38)
Държавите членки следва да установят система от санкции за нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Държавите членки следва да определят по своя преценка вида и формата на тези санкции. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(39)
В съответствие с принципите на правна сигурност и пропорционалност и с цел да се гарантира, че преходът от действащия режим, определен в Директива 2011/92/ЕС, към новия режим, произтичащ от измененията, съдържащи се в настоящата директива, е възможно най-плавен, е целесъобразно да се определят преходни мерки. Тези мерки следва да гарантират, че регулаторната среда във връзка с оценката на въздействието върху околната среда не се променя по отношение на определен възложител на проект, когато процедурни стъпки вече са били предприети в рамките на действащия режим, а разрешението за осъществяване на проекта или друго обвързващо решение, необходимо за спазване на целите на директивата, все още не е предоставено на проекта. Следователно съответните разпоредби на Директива 2011/92/ЕС, преди нейното изменение от настоящата директива, следва да се прилагат и за проекти, за които е започната процедурата на скрининг, започнато е определянето на обхвата (когато определянето на обхвата е било поискано от възложителя на проекта или изискано от компетентния орган) или докладът за оценка на въздействието върху околната среда е предаден преди срока за транспониране.
(40)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (19), държавите членки се ангажираха в случаите, когато това е оправдано, да прилагат към нотификацията на мерките си за транспониране един или повече документи, поясняващи връзката между съставните елементи на дадена директива и съответните части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита предаването на такива документи за обосновано.
(41)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се гарантира високо равнище на опазване на околната среда и човешкото здраве чрез установяване на минимални изисквания за оценката на въздействието върху околната среда на проектите, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а по-скоро поради обхвата, сериозността и трансграничния характер на екологичните проблеми, които трябва да бъдат разгледани, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(42)
Поради това Директива 2011/92/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2011/92/ЕС се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 се добавя следната буква:
„ж)
„оценка на въздействието“ означава процес, състоящ се във:
i)
изготвянето на доклад за оценка на въздействието върху околната среда от страна на възложителя на проекта, както е посочено в член 5, параграфи 1 и 2;
ii)
провеждането на консултации, както е посочено в член 6 и по целесъобразност, член 7;
iii)
разглеждането от компетентния орган на информацията, която е представена в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, и евентуално на допълнителната информация, която е предоставена, при необходимост, от възложителя на проекта в съответствие с член 5, параграф 3, както и получената чрез консултациите релевантна информация съгласно членове 6 и 7;
iv)
обоснованото заключение на компетентния орган относно значителното въздействие на проекта върху околната среда, като се вземат предвид резултатите от разглеждането, посочено в точка III) и по целесъобразност, собственото му допълнително разглеждане; и
v)
включването на обоснованото заключение на компетентния орган в решенията, посочени в член 8а.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Държавите членки могат да решават във всеки отделен случай, ако това е предвидено съгласно националното законодателство, да не прилагат настоящата директива за проекти или части от проекти, които служат единствено на целите на отбраната или а проекти, които служат единствено за реагирането в граждански аварийни ситуации, ако считат, че такова прилагане би имало неблагоприятни последици за постигането на тези цели.“;
в)
параграф 4 се заличава;
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1 - 3 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки приемат всички необходими мерки, за да гарантират, че преди да бъде дадено разрешение за осъществяване, проектите, които биха могли да окажат значително въздействие върху околната среда, наред с другото, поради своя характер, мащаби или местоположение, са предмет на изискването за получаване на разрешение за осъществяване и на оценка относно тяхното въздействие върху околната среда. Тези проекти са дефинирани в член 4.
2. Оценката на въздействието върху околната среда може да се обедини с други съществуващи процедури за издаване на разрешения за осъществяване за проекти в държавите членки или, ако няма такива, може да се обедини с други създадени процедури или с процедури, които следва да бъдат създадени в съответствие с целите на настоящата директива.
3. По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и от Директива 92/43/ЕИО (20) на Съвета и/или Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (21), държавите членки гарантират, когато е подходящо, че са предвидени координирани и/или общи процедури, в съответствие с изискванията на посоченото законодателство на Съюза.
По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и законодателство на Съюза, различно от посочените в първата алинея актове, държавите членки могат да предвидят координирани и/или общи процедури.
В рамките на координираната процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да координират отделните оценки на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквани от съответното законодателство на Съюза, като определят компетентен орган за тази цел, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
В рамките на общата процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да осигурят една оценка на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквана от съответното законодателство на Съюза, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
Комисията предоставя насоки относно създаването на координирани или общи процедури за проекти, които подлежат едновременно на оценка съгласно настоящата директива и директиви 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО, 2009/147/ЕО или 2010/75/ЕС.
(20) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 22.7.1992 г., стр. 7)." 						
(21) Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7).“;" 						
б)
в параграф 4 първа алинея се заменя със следното:
„4. Без да се засягат разпоредбите на член 7, държавите членки могат, в изключителни случаи, да освободят конкретен проект от разпоредбите на настоящата директива, когато прилагането на въпросните разпоредби би оказало отрицателно въздействие върху целите на проекта, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.“;
в)
добавя се следният параграф:
„5. Без да се засягат разпоредбите на член 7, в случаи когато даден проект е приет със специален акт на националното законодателство, държавите членки могат да освободят въпросния проект от разпоредбите във връзка с обществените консултации съгласно настоящата директива, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.
Държавите членки информират Комисията за всяко освобождаване, посочено в първата алинея, на всеки две години, считано от 16 май 2017 г.“;
3)
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
1. Оценката на въздействието върху околната среда определя, описва и оценява по подходящ начин, съобразно особеностите на всеки отделен случай, преките и непреките значителни въздействия на даден проект върху следните фактори:
а)
население и човешко здраве;
б)
биологично разнообразие, като се отделя особено внимание на видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО и Директива 2009/147/ЕО;
в)
земя, почва, вода, въздух и климат;
г)
материални активи, културно наследство и ландшафт;
д)
взаимодействието между факторите, посочени в букви а) - г).
2. Последиците, посочени в параграф 1, върху факторите, определени там, включват очакваните последици, произтичащи от уязвимостта на проекта от риск от големи аварии и/или бедствия, които са от значение за съответния проект.“;
4)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Когато се разглежда всеки отделен случай или се въвеждат прагове или критерии за целите на параграф 2, се вземат под внимание съответните критерии за подбор, посочени в приложение III. Държавите членки могат да въведат прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите не трябва да бъдат подложени нито на преценка съгласно параграфи 4 и 5, нито на оценка на въздействието върху околната среда, и/или прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите трябва задължително да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда, без да бъдат подложени на преценка съгласно параграфи 4 и 5.
4. Когато държавите членки решат да изискат преценка за проектите, изброени в приложение II, възложителят на проекта предоставя информация за характеристиките на проекта и вероятните значителни последици от него за околната среда. Подробен списък с информацията, която трябва да бъде предоставена, е посочен в приложение II, раздел А. Възложителят на проекта взема под внимание, когато е приложимо, наличните резултати от други съответни оценки на въздействието върху околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Възложителят на проекта може също така да предостави описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.“;
б)
Добавят се следните параграфи:
„5. Компетентният орган взема своето решение за преценяване въз основа на информацията, предоставена от възложителя на проекта в съответствие с параграф 4, отчитайки, когато е целесъобразно, резултатите от предварителните проверки или оценки на последиците за околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Решението за преценяване е обществено достояние и:
а)
в случай че се реши, че се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини поради които се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III; или
б)
в случай че се реши, че не се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини, поради които не се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III, и когато е предложено от възложителя на проекта, посочва всички характеристики на проекта и/или мерки, предвидени с цел избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.
6. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема решение за преценяване възможно най-бързо и в рамките на срок, който не надвишава 90 дни от датата, на която възложителят на проекта е представил цялата изискана информация съгласно параграф 4. В изключителни случаи, например свързани с характера, сложността, местоположението или размера на проекта, компетентният орган може да удължи посочения срок, за да вземе решение; в този случай компетентният орган информира възложителя на проекта писмено за причините, които налагат разширяването на проекта и датата, на която се очаква неговото решение.“;
5)
В член 5 параграфи 1 - 3 заменят със следното:
„1. Когато се изисква оценка на въздействието върху околната среда, възложителят на проекта изготвя и представя доклад относно оценката на въздействието върху околната среда. Информацията, която възложителят на проекта трябва да представи, включва най-малко:
а)
описание на проекта, включващо информация относно обекта, план, размери и други съответни характеристики на проекта;
б)
описание на вероятните значителни последици на проекта за околната среда;
в)
описание на характеристиките на проекта и/или мерките, предвидени с цел избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на вероятни значителни неблагоприятни последици за околната среда;
г)
описание на разумни алтернативи, проучени от възложителя на проекта, които са от значение за проекта и неговите специфични характеристики, и посочване на главните причини за избрания вариант, като се вземат предвид последиците на проекта върху околната среда;
д)
нетехническо описание на информацията, посочена в букви от а) до г) и
е)
всяка допълнителна информация, посочена в приложение IV, свързана със специфичните характеристики на даден проект или тип проект и на екологичните характеристики, които е вероятно да бъдат засегнати.
В случай че е изготвено становище съгласно параграф 2, докладът за оценката на въздействието върху околната среда се основава на това становище, и включва информация, която може разумно да се изисква за достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда, като се вземат предвид настоящите познания и методи за оценка. Възложителят на проекта, с оглед да се избегне дублиране на оценката, взема предвид наличните резултати от други съответни оценки по реда на законодателството на Съюза или на националното законодателство при изготвянето на доклада за оценка на въздействието върху околната среда.
2. В случай че възложителят на проекта поиска, компетентният орган, като взема предвид информацията, предоставена от възложителя на проекта, и по-специално относно специфичните характеристики на проекта (включително неговото местонахождение и технически капацитет) и вероятното му въздействие върху околната среда, издава становище относно обхвата и степента на подробност на информацията, която трябва да се включи от възложителя на проекта в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, в съответствие с параграф 1 от настоящия член. Компетентният орган се консултира с органите, посочени в член 6, параграф 1, преди да даде своето становище.
Държавите членки могат също да изискат от компетентните органи да дадат становище, както е посочено в първата алинея, независимо дали възложителят на проекта е поискал становище или не.
3. За да се гарантира пълнотата и качеството на докладите за оценка на въздействието върху околната среда:
а)
възложителят на проекта гарантира, че докладът за оценка на въздействието върху околната среда е изготвен от компетентни експерти;
б)
компетентният орган гарантира, че разполага или има достъп, когато е необходимо, до експертни познания за разглеждане на доклада за оценка на въздействието върху околната среда; и
в)
когато е необходимо, компетентният орган търси от възложителя на проекта допълнителна информация в съответствие с приложение IV, която има пряко отношение към достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда.“;
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че органите, които е вероятно да имат отношение към проекта поради конкретните си задължения в областта на околната среда или местна или регионална компетентност, имат възможност да изразят становището си относно информацията, предоставена от възложителя на проекта, както и относно искането за разрешение за осъществяване на проекта, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3. За тази цел държавите членки посочват органите, които следва да бъдат консултирани по принцип или за всеки отделен случай. Информацията, събрана съгласно член 5, се изпраща на тези органи. Държавите членки разработват подробни указания във връзка с осъществяването на консултациите.“;
б)
уводната част в параграф 2 се заменя със следното:
„2. С цел да се гарантира ефективното участие на заинтересованата общественост в процедурите за вземане на решение, обществеността се информира по електронен път и чрез публично оповестяване или чрез други подходящи средства за следните въпроси на ранен етап от процедурите за вземане на решения в областта на околната среда, посочени в член 2, параграф 2, и най-късно веднага след като информацията може разумно да се предостави.“;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните условия за информирането на обществеността, например чрез пускане на бюлетини по пощата в определен радиус или публикуване в местни вестници, и за консултиране на заинтересованата общественост,например писмено или чрез обществено допитване, се определят от държавите членки. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантира, че съответната информация е достъпна по електронен път за обществеността, най-малко чрез централен портал или лесно достъпни точки за достъп, на подходящото административно равнище.“;
г)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Определят се разумни срокове за различните етапи, които осигуряват достатъчно време за:
а)
информиране на органите, посочени в параграф 1, и обществеността, и
б)
да могат органите, посочени в параграф 1, и заинтересованата общественост да се подготвят и да участват ефективно във вземането на решения за околната среда, предмет на разпоредбите на настоящия член.“;
д)
добавя се следният параграф:
„7. Сроковете за консултации със заинтересованата общественост във връзка с доклада за оценка на въздействието върху околната среда, посочени в член 5, параграф 1, не могат да са по-кратки от 30 дни.“;
7)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Заинтересованите държави членки започват консултации, inter alia, относно потенциалното трансгранично въздействие на проекта и предвижданите мерки, целящи намаляването или елиминирането на това въздействие, като се договарят за провеждане на тези консултации в разумна времева рамка.
Подобни консултации могат да се провеждат чрез съответния съвместен орган.“;
б)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните правила за прилагане на параграфи 1 - 4 от настоящия член, включително установяването на срокове за консултации, трябва да бъдат определени от съответните държави членки въз основа на договорености и срокове, посочени в член 6, параграфи 5 - 7, и трябва да дават възможност на заинтересованата общественост на територията на засегнатата държава членка да участва ефективно в процедурите по вземане на решения относно околната среда, посочени в член 2, параграф 2 за проекта.“;
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, се вземат надлежно под внимание при процедурата за даване на разрешение за осъществяване.“;
9)
След член 8 се вмъква следният член:
„Член 8а
1. Решението за издаване на разрешение трябва да включва най-малко следната информация:
а)
обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv);
б)
всички условия на околната среда, приложени към решението, описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на неблагоприятните последици върху околната среда, както и при целесъобразност, мерки за наблюдение.
2. В решението за отказ на разрешение за осъществяване се посочват основните причини за отказа.
3. Когато държави членки използват процедурите, посочени в член 2, параграф 2, различни от процедурите за даване на разрешение за осъществяване, изискванията по параграфи 1 и 2, в зависимост от случая, се считат за изпълнени, когато всяко решение, издадено в контекста на тези процедури, съдържа информацията, посочена във въпросните параграфи, и съществуват механизми, които дават възможност за изпълнение на изискванията по параграф 6 на настоящия член.
4. В съответствие с изискванията, посочени в параграф 1, буква б), държавите членки гарантират, че характеристиките на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на значителните неблагоприятни последици за околната среда, се изпълняват от възложителя на проекта и определят процедурите относно наблюдението на значителни неблагоприятни последици за околната среда.
Видът на параметрите, които трябва да бъдат наблюдавани, и продължителността на наблюдението следва да съответстват на характера, местоположението и размера на проекта и на значимостта на неговите последици за околната среда.
Съществуващи мерки за наблюдение, произтичащи от законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и от националното законодателство могат да бъдат използвани, когато е подходящо, с цел избягване на дублиране на наблюдението.
5. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема всички решения, посочени в параграфи 1, 2 и 3, в рамките на разумен период от време.
6. Компетентният орган се уверява, че обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv) или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член, е все още актуално, когато взема решение да даде разрешение за осъществяване. За тази цел държавите членки могат да определят срокове за валидността на обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv), или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член.“;
10)
В член 9 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато е взето решение, с което се дава или отказва разрешение за осъществяване, компетентният орган или органи информират незабавно обществеността и органите, посочени в член 6, параграф 1, за това съгласно съответните национални процедури и гарантират, че следната информация е достъпна за обществеността и за органите, посочени в член 6, параграф 1, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3:
а)
съдържанието на решението и всички свързани с него условия, определени в член 8а, параграфи 1 и 2;
б)
основните причини и съображения, на които се основава решението, включително информация за процеса на участие на обществеността. Това включва също така обобщение на резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, и начина, по който посочените резултати са били включени или разгледани по друг начин, по-специално коментарите, получени от засегнатата държава членка, посочена в член 7.“;
11)
Вмъква се следният член:
„Член 9а
Държавите членки гарантират, че компетентният орган или органи изпълняват задълженията, произтичащи от настоящата директива, по обективен начин и не се намират в ситуация, водеща до конфликт на интереси.
Когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции при изпълнение на задълженията, произтичащи от настоящата директива.“;
(12)
В член 10 първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга Директива 2003/4/ЕО, разпоредбите на настоящата директива не засягат задължението на компетентните органи да спазват ограниченията, налагани от законовите, подзаконовите и административните разпоредби и възприетите правни практики по отношение на търговската и промишлената поверителна информация, включително защитата на интелектуалната собственост и опазването на обществените интереси.“;
13)
Вмъква се следният член:
„Член 10а
Държавите членки определят правила за санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи.“;
14)
В член 12 параграф 2 се заменя със следното:
„2. По-специално, на всеки шест години от 16 май 2017 г. държавите членки съобщават на Комисията, в случай че такива данни са налични:
а)
броя на проектите, посочени в приложения I и II, при условие че е направена оценка в съответствие с членове 5 - 10;
б)
разбивката на оценките съгласно категориите проекти, посочени в приложения I и II;
в)
броя на проектите, посочени в приложение II, подлежащи на оценка на въздействието на околната среда в съответствие с член 4, параграф 2;
г)
средната продължителност на процеса на изготвяне на оценка на въздействието върху околната среда.
д)
общите оценки относно средните преки разходи за оценка на въздействието върху околната среда, включително въздействието от прилагането на настоящата директивата спрямо МСП.“;
15)
Приложенията към Директива 2011/92/ЕС се изменят съобразно приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Без да се засяга член 3, държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се приведе тяхното законодателство в съответствие с настоящата директива до 16 май 2017 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
1. Проекти, за които преценката, посочена в член 4, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала преди 16 май 2017 г., са обвързани със задълженията, посочени в член 4 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива.
2. Проекти са обвързани със задълженията, посочени в член 3 и членове 5 - 11 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива, когато преди 16 май 2017 г.:
а)
процедурата относно становището, посочена в член 5, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала; или
б)
информацията, посочена в член 5, параграф 1 от Директива 2011/92/ЕС е предоставена.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/52/EU
av den 16 april 2014
om ändring av direktiv 2011/92/EU om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/92/EU (4) har genom införandet av minimikrav medfört att principerna för miljökonsekvensbedömningar av projekt har harmoniserats, när det gäller vilka projekt som bör bli föremål för bedömning, exploatörens huvudsakliga skyldigheter, bedömningens innehåll och ansvariga myndigheters och allmänhetens deltagande, och det har bidragit till att skapa en hög skyddsnivå för både människors hälsa och miljön. Medlemsstaterna får fastställa strängare skyddsåtgärder i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).
(2)
I kommissionens meddelande av den 30 april 2007 med titeln halvtidsöversyn av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram och i den senaste rapporten från kommissionen av den 23 juli 2009 om tillämpningen av rådets direktiv 85/337/EEG (5), föregångaren till direktiv 2011/92/EU, betonades behovet av att förbättra principerna för miljökonsekvensbedömningar av projekt och av att anpassa direktiv 85/337/EEG till de kraftigt förändrade politiska, rättsliga och tekniska förhållandena.
(3)
Direktiv 2011/92/EU behöver ändras för att förbättra kvaliteten på miljökonsekvensbedömningsförfarandet, anpassa det förfarandet till principen om smart lagstiftning och öka samstämmigheten och synergierna med annan EU-lagstiftning och EU-politik, samt strategier och politik som utarbetats av medlemsstaterna på områden med nationell behörighet.
(4)
För att samordna och underlätta bedömningsförfaranden för gränsöverskridande projekt och, särskilt, för att genomföra samråd i enlighet med konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang av den 25 februari 1991 (Esbokonventionen), får de berörda medlemsstaterna, på grundval av principen om lika representation, kunna inrätta ett gemensamt organ.
(5)
De mekanismer som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 347/2013 (6), (EU) nr 1315/2013 (7) och (EU) nr 1316/2013 (8), som är relevanta för infrastrukturprojekt samfinansierade av unionen, kan även underlätta genomförandet av kraven i direktiv 2011/92/EU.
(6)
Direktiv 2011/92/EU bör även ses över på ett sätt som säkerställer att miljöskyddet förbättras, resurseffektiviteten ökar och hållbar tillväxt stöds i unionen. I detta syfte är det nödvändigt att förenkla och harmonisera de förfaranden som fastställs i direktivet.
(7)
Under de senaste tio åren har miljöfrågor, såsom resurseffektivitet och hållbarhet, skydd av biologisk mångfald, klimatförändringar och risker för olyckor eller katastrofer, blivit en viktigare del av det politiska beslutsfattandet. De bör därför även utgöra viktiga delar i bedömnings- och beslutsprocessen.
(8)
I sitt meddelande av den 20 september 2011 med titeln Färdplan för ett resurseffektivt Europa, åtog sig kommissionen att inkludera frågor som rör resurseffektivitet och hållbarhet i vidare mening i översynen av direktiv 2011/92/EU.
(9)
I kommissionens meddelande av den 22 september 2006 med titeln En temainriktad strategi för markskydd och i Färdplan för ett resurseffektivt Europa betonas vikten av en hållbar markanvändning och behovet av att ta itu med den ohållbara ökningen av mark som tas i anspråk för bebyggelse (markexploatering). I slutdokumentet från Förenta nationernas konferens om hållbar utveckling i Rio de Janeiro den 20-22 juni 2012 betonade man den ekonomiska och sociala betydelsen av en god markförvaltning, inklusive jord, och behovet av snara åtgärder för att minska markförstöringen. Man bör därför beakta och begränsa offentliga och privata projekts påverkan på mark, särskilt i fråga om markexploatering, och på jord, inklusive i fråga om organisk substans, erosion, kompaktering och hårdgörning; lämpliga planer för markanvändning och politiska åtgärder på nationell, regional och lokal nivå är även relevanta i detta sammanhang.
(10)
Enligt Förenta nationernas konvention om biologisk mångfald (nedan kallad konventionen), i vilken unionen är part enligt rådets beslut 93/626/EEG (9), ska parterna så långt det är möjligt och lämpligt göra en konsekvensbedömning av betydande negativ påverkan av projekt på den biologiska mångfalden, enligt definitionen i artikel 2 i konventionen, i syfte att undvika eller minimera sådan påverkan. Denna förhandsbedömning av de effekterna bör bidra till att uppnå unionens huvudsakliga målsättning, som antogs av Europeiska rådet den 25-26 mars 2010, att fram till 2020 hejda förlusten av biologisk mångfald och förstörelsen av ekosystemtjänster, samt återställa dem där detta är möjligt.
(11)
De åtgärder som vidtagits för att undvika, förebygga, minska och om möjligt motverka betydande negativ miljöpåverkan, särskilt på arter och livsmiljöer som skyddas enligt rådets direktiv 92/43/EEG (10) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG (11), bör bidra till att miljön inte försämras och den biologiska mångfalden inte minskar, i enlighet med unionens åtaganden i konventionen och målen och åtgärderna i unionens strategi för biologisk mångfald fram till 2020 som fastställs i kommissionens meddelande av den 3 maj 2011 med titeln Vår livförsäkring, vårt naturkapital - en strategi för biologisk mångfald i EU fram till 2020.
(12)
I syfte att säkerställa en hög skyddsnivå för den marina miljön, särskilt arter och livsmiljöer, bör miljökonsekvensbedömningar och behovsbedömningar av projekt i den marina miljön ta hänsyn till dessa projekts särdrag, särskilt vilken teknik som används (till exempel seismiska undersökningar med aktiv sonar). I detta syfte kan kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/30/EU (12) också underlätta genomförandet av kraven i detta direktiv.
(13)
Klimatförändringarna kommer att fortsätta att skada miljön och äventyra den ekonomiska utvecklingen. Det är därför lämpligt att utvärdera projektens klimatpåverkan (exempelvis växthusgasutsläpp) och deras utsatthet för klimatförändringar.
(14)
Med anledning av kommissionens meddelande av den 23 februari 2009 med titeln En gemenskapsstrategi för förebyggande av katastrofer uppmanade rådet i sina slutsatser av den 30 november 2009 kommissionen att se till att man vid genomförandet, översynen och den fortsatta utvecklingen av unionsinitiativ beaktar frågor rörande förebyggande och hantering katastrofrisker och FN:s Hyogo-ram för åtgärder 2005-2015, som antogs den 22 januari 2005, där man understryker behovet av att införa rutiner för bedömning av katastrofrisker vid större infrastrukturprojekt.
(15)
För att säkerställa en hög skyddsnivå för miljön måste försiktighetsåtgärder vidtas för vissa projekt som på grund av sin känslighet för allvarliga olyckor och/eller naturkatastrofer, (såsom översvämningar, stigande havsnivåer eller jordbävningar) kan antas få en betydande negativ miljöpåverkan. För sådana projekt är det viktigt att beakta sårbarheten (utsatthet och motståndskraft) för allvarliga olyckor och/eller katastrofer, risken för att dessa olyckor eller katastrofer inträffar och hur det inverkar på sannolikheten för betydande negativ miljöpåverkan. För att undvika dubbelarbete bör det vara möjligt att använda relevant tillgänglig information från riskbedömningar som genomförts i enlighet med unionslagstiftning såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/18/EU (13) och rådets direktiv 2009/71/Euratom (14) eller från relevanta bedömningar som genomförts i enlighet med nationell lagstiftning, förutsatt att de uppfyller kraven i detta direktiv.
(16)
För att skydda och främja vårt kulturarv, inklusive historiska platser i städerna och våra landskap, vilka är en viktig del av den kulturella mångfald som unionen är mån om att respektera och främja i enlighet med artikel 167.4 i EUF-fördraget, kan definitioner och principer i Europarådets konventioner, särskilt den europeiska konventionen om skydd för det arkeologiska kulturarvet av den 6 maj 1969, konventionen om skydd för byggnadskulturarvet i Europa av den 3 oktober 1985, den europeiska landskapskonventionen av den 20 oktober 2000 och ramkonventionen om kulturarvets betydelse för samhället av den 27 oktober 2005 vara användbara. För att bättre bevara det historiska arvet och kulturarvet samt landskapet är det viktigt att i miljökonsekvensbedömningar ta ställning till projektens visuella påverkan, dvs. förändringar i utseendet, eller uppfattningen av, ett skapat eller naturligt landskap och urbana områden.
(17)
Vid tillämpningen av direktiv 2011/92/EU är det nödvändigt att säkerställa smart och hållbar tillväxt för alla i enlighet med de mål som fastställs i kommissionens meddelande av den 3 mars 2010 med titeln Europa 2020 - En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla.
(18)
I syfte att stärka allmänhetens tillgång till information och insyn bör miljöinformation avseende genomförandet av detta direktiv i god tid finnas tillgänglig även i elektronisk form. Medlemsstaterna bör därför inrätta minst en central portal eller kontaktpunkter på lämplig förvaltningsnivå, så att allmänheten enkelt och effektivt kan ta del av informationen.
(19)
Erfarenheten från projekt eller delar av projekt som tjänar försvarssyften, inklusive projekt avseende allierade styrkors verksamhet på medlemsstaters territorium i enlighet med internationella åtaganden, har visat att tillämpningen av direktiv 2011/92/EU kan leda till att konfidentiella uppgifter röjs, vilket skulle undergräva försvarssyftet. Åtgärder bör därför vidtas för att ge medlemsstaterna rätt att inte tillämpa direktivet i sådana fall, när det är lämpligt.
(20)
Erfarenheten från projekt som enbart avser beredskap vid civila olyckor och kriser har visat att efterlevnaden av direktiv 2011/92/EU kan ha negativa effekter, bl.a. på miljön, och åtgärder bör därför vidtas för att ge medlemsstaterna rätt att inte tillämpa direktivet i sådana fall, när det är lämpligt.
(21)
Medlemsstaterna har vid genomförandet av direktiv 2011/92/EU ett flertal möjligheter vad gäller införlivandet av miljökonsekvensbedömningar i nationella förfaranden. Inslagen i dessa förfaranden kan därför variera. Det innebär att den motiverade slutsats med vilken den ansvariga myndigheten slutför sin granskning av projektets miljöpåverkan kan ingå i ett integrerat tillståndsförfarande eller i ett annat bindande beslut som krävs för att uppfylla målen i detta direktiv.
(22)
För att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön bör behovsbedömningar och miljökonsekvensbedömningar ta hänsyn till hela det berörda projektets inverkan, inklusive, i tillämpliga fall, under markytan och under jord, under uppbyggnads- och driftsfaserna, samt, i tillämpliga fall, rivningsfasen.
(23)
I syfte att göra en fullständig bedömning av projektets direkta och indirekta miljöpåverkan bör den ansvariga myndigheten genomföra en analys genom att granska innehållet i den information som lämnas av exploatören och som inhämtas via samråd samt beakta eventuell kompletterande information.
(24)
När det gäller projekt som antas genom en särskild nationell lagstiftning bör medlemsstaterna se till att målen i detta direktiv avseende samråd med allmänheten uppnås genom lagstiftningsprocessen.
(25)
De ansvariga myndigheternas objektivitet bör säkerställas. Intressekonflikter kan undvikas t.ex. genom en separation av den ansvariga myndighetens och exploatörens funktioner. Om den ansvariga myndigheten även är exploatör bör medlemsstaterna, inom ramen för sin organisation av administrativa befogenheter, på ett lämpligt sätt åtminstone skilja oförenliga funktioner åt hos de myndigheter som fullgör de skyldigheter som följer av direktiv 2011/92/EU.
(26)
För att den ansvariga myndigheten ska kunna avgöra om de projekt som anges i bilaga II till direktiv 2011/92/EU, och ändringar eller utvidgningar av dessa, bör bli föremål för en miljökonsekvensbedömning (behovsbedömning) bör den information som exploatören måste lämna specificeras, med fokus på de väsentliga punkter som gör det möjligt för den ansvariga myndigheten att fatta sitt beslut. Det beslutet bör göras tillgängligt för allmänheten.
(27)
Behovsbedömningen bör säkerställa att en miljökonsekvensbedömning endast krävs för projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan.
(28)
De urvalskriterier som anges i bilaga III till direktiv 2011/92/EU och som medlemsstaterna ska utgå från för att avgöra vilka projekt som bör bli föremål för miljökonsekvensbedömning på grund av sin betydande miljöpåverkan bör anpassas och förtydligas. Erfarenheten har t.ex. visat att projekt som utnyttjar eller påverkar värdefulla resurser, projekt som förläggs till platser med känslig miljö eller projekt som kan ha skadliga eller irreversibla effekter ofta kan antas medföra en betydande miljöpåverkan.
(29)
De ansvariga myndigheterna bör vid bedömningen av om ett projekt kan antas medföra betydande miljöpåverkan utgå från de mest relevanta kriterierna och bör ta hänsyn till information som kan vara tillgänglig från bedömningar som gjorts enligt annan unionslagstiftning för att behovsbedömningen ska bli så effektiv och öppen som möjligt. Det är därför lämpligt att specificera innehållet i beslutet, särskilt i de fall då det inte krävs någon miljökonsekvensbedömning. Vidare är det god förvaltningssed att beakta spontana kommentarer som kan ha inkommit från andra källor, såsom från allmänheten eller offentliga myndigheter, även om inget formellt samråd krävs i behovsbedömningsfasen.
(30)
För att förbättra miljökonsekvensbedömningens kvalitet, förenkla förfarandena och effektivisera beslutsprocessen bör den ansvariga myndigheten, på exploatörens begäran, avge ett yttrande om hur omfattande och detaljerad miljöinformation som ska lämnas i form av en miljökonsekvensbeskrivningen (scoping).
(31)
Den miljökonsekvensbeskrivning som exploatören ska lämna för ett projekt bör innehålla en beskrivning av skäliga alternativ till projektet som undersökts av exploatören och som är relevanta för det projektet, inklusive, om det är lämpligt, en översiktlig redogörelse för hur det rådande miljötillståndet väntas utveckla sig om projektet inte genomförs (referensscenario), för att förbättra miljökonsekvensbedömningens kvalitet och göra det möjligt att i ett tidigt skede integrera miljöhänsyn i projektets utformning.
(32)
De uppgifter som exploatören inkluderar i miljökonsekvensbeskrivningen, i enlighet med bilaga IV till direktiv 2011/92/EU, bör vara fullständiga och av tillräckligt hög kvalitet. För att förhindra att dubbelarbete görs bör resultaten av andra bedömningar enligt unionslagstiftning, såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/42/EG (15) eller direktiv 2009/71/Euratom, eller nationell lagstiftning, beaktas, om sådana finns tillgängliga och är relevanta.
(33)
De experter som medverkar i utarbetandet av miljökonsekvensbeskrivningarna bör vara kvalificerade och kompetenta. Tillräcklig expertis på det område som projektet berör krävs för de ansvariga myndigheternas granskning av dessa, i syfte att säkerställa att de uppgifter som lämnas av exploatören är fullständiga och av hög kvalitet.
(34)
För att garantera öppenhet och ansvarighet bör den ansvariga myndigheten vara skyldig att motivera sitt beslut att bevilja tillstånd för ett projekt och ange att den har beaktat resultaten av de samråd som hållits och de relevanta uppgifter som inhämtats.
(35)
Medlemsstaterna bör se till att försiktighetsåtgärder- och kompensationsåtgärder genomförs, och att lämpliga förfaranden avseende kontroll av denna påverkan fastställs, för av betydande negativ miljöpåverkan från projektets uppbyggnad och drift, bland annat för att kartlägga oförutsedd betydande negativ påverkan i syfte att kunna vidta lämpliga åtgärder för att begränsa denna. Denna kontroll bör inte överlappa eller utöka den kontroll som krävs enligt annan unionslagstiftning än detta direktiv och enligt nationell lagstiftning.
(36)
För att främja ett effektivare beslutsfattande och öka rättssäkerheten bör medlemsstaterna se till att de olika etapperna i miljökonsekvensbedömningen av projekt genomförs inom en rimlig tidsram, beroende på projektets art, komplexitet, lokalisering och omfattning. Dessa tidsramar får under inga omständigheter äventyra uppnåendet av en hög nivå på miljöskyddet, särskilt inte i fall som följer av krav i annan unionslagstiftning på miljöområdet än detta direktiv eller krav på allmänhetens möjlighet till effektivt deltagande i beslutsprocesser eller tillgång till rättslig prövning.
(37)
För att effektivisera bedömningen, minska de administrativa svårigheterna och öka den ekonomiska effektiviteten i de fall det föreligger en skyldighet att göra bedömningar av miljöproblem både enligt detta direktiv och direktiv 92/43/EEG och/eller direktiv 2009/147/EG, bör medlemsstaterna se till att det finns samordnade och/eller gemensamma förfaranden som uppfyller kraven i dessa direktiv, i tillämpliga fall och med hänsyn till deras specifika organisatoriska egenskaper. Om det föreligger en skyldighet att göra bedömningar av miljöproblem både enligt detta direktiv och enligt annan unionslagstiftning, såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (16), direktiv 2001/42/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG (17), Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU (18), samt direktiv 2012/18/EU, bör medlemsstaterna kunna se till att det finns samordnade och/eller gemensamma förfaranden som uppfyller kraven i tillämplig unionslagstiftning. När samordnade eller gemensamma förfaranden inrättas bör medlemsstaterna utse en myndighet som ska ansvara för att fullgöra uppgifterna. Med hänsyn till institutionella strukturer får medlemsstaterna, om de anser det nödvändigt, utse mer än en myndighet.
(38)
Medlemsstaterna bör fastställa regler för sanktioner vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas enligt detta direktiv. Medlemsstaterna bör vara fria att besluta om vilken typ av sanktioner det ska vara och hur de ska utformas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.
(39)
I enlighet med principerna om rättssäkerhet och proportionalitet, och i syfte att säkerställa att övergången från den nuvarande ordning som fastställs i direktiv 2011/92/EU till den nya ordning som kommer att följa av ändringarna i detta direktiv ger upphov till blir så smidig som möjligt, är det lämpligt att föreskriva övergångsbestämmelser. Dessa bestämmelser bör säkerställa att regelverket för en miljökonsekvensbedömning inte ändras, för en viss exploatör, i fall där förfarandet redan har inletts enligt den nuvarande ordningen och ett beslut om tillståndet eller ett annat bindande beslut som krävs för att uppfylla målen för detta direktiv ännu inte har meddelats. I enlighet med detta bör de motsvarande bestämmelserna i direktiv 2011/92/EU, före dess ändrade lydelse enligt detta direktiv, gälla projekt där behovsbedömningen har inletts, förfarandet för fastställande av omfattningen av innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen (scoping) har inletts (om detta begärdes av exploatören eller krävdes av den ansvariga myndigheten) eller miljökonsekvensbeskrivningen har inlämnats innan tidsfristen för införlivande löpte ut.
(40)
I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av den 28 september 2011 från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (19) har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i nationella instrument för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat.
(41)
Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön genom att inrätta minimikrav för miljökonsekvensbedömningar av projekt, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(42)
Direktiv 2011/92/EU bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Direktiv 2011/92/EU ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 1 ska ändras på följande sätt:
a)
I punkt 2 ska följande definition läggas till:
”g)
miljökonsekvensbedömning: ett förfarande som består av
i)
exploatörens utarbetande av en miljökonsekvensbeskrivning, i enlighet med artikel 5.1 och 5.2,
ii)
genomförande av samråd i enlighet med artikel 6 och, i tillämpliga fall, artikel 7,
iii)
den ansvariga myndighetens granskning av den information som läggs fram i miljökonsekvensbeskrivningen och eventuell kompletterande information, om så krävs, från exploatören i enlighet med artikel 5.3 samt all relevant information som inhämtas via samråden enligt artiklarna 6 och 7,
iv)
den ansvariga myndighetens motiverade slutsats om projektets betydande miljöpåverkan, med beaktande av resultaten av den granskning som avses i led iii och, i tillämpliga fall, dess egen kompletterande granskning, och
v)
integrering av den ansvariga myndighetens motiverade slutsats i något av de beslut som avses i artikel 8a.”
b)
Punkt 3 ska ersättas med följande:
”3. Medlemsstaterna får, efter bedömning från fall till fall och inom ramen för den nationella lagstiftningen, besluta att inte tillämpa detta direktiv på projekt eller delar av projekt som enbart avser försvaret eller projekt som enbart avser beredskapen vid civila olyckor och kriser om de anser att det skulle inverka negativt på dessa syften.”
c)
Punkt 4 ska utgå.
2.
Artikel 2 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 1-3 ska ersättas med följande
”1. Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan bland annat på grund av deras art, storlek eller lokalisering blir föremål för krav på tillstånd och en bedömning av deras miljöpåverkan innan tillstånd ges. Dessa projekt anges i artikel 4.
2. Bedömningen av miljöpåverkan kan integreras i det befintliga tillståndsförfarandet för projekt i medlemsstaterna eller, om detta inte är möjligt, i andra förfaranden eller i sådana förfaranden som tillskapas för att målsättningarna i detta direktiv ska uppfyllas.
3. När det föreligger en skyldighet att göra en miljökonsekvensbedömning av ett projekt såväl enligt detta direktiv och som enligt rådets direktiv 92/43/EEG (20) och/eller Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG (21) ska medlemsstaterna se till att det i tillämpliga fall finns samordnade och/eller gemensamma förfaranden som uppfyller kraven i den tillämpliga unionslagstiftning som anges ovan.
För projekt där det föreligger en skyldighet att göra en miljökonsekvensbedömning av ett projekt såväl enligt detta direktiv som enligt annan unionslagstiftning än de direktiv som anges i första stycket får medlemsstaterna se till att det finns samordnade och/eller gemensamma förfaranden.
Enligt det samordnade förfarande som avses i första och andra styckena ska medlemsstaterna sträva efter att samordna de olika individuella bedömningar av ett visst projekts miljöpåverkan som krävs enligt tillämplig unionslagstiftning genom att utse en myndighet för detta syfte, utan att det påverkar bestämmelser som föreskriver något annat i annan tillämplig unionslagstiftning.
Enligt det gemensamma förfarande som avses i första och andra styckena ska medlemsstaterna sträva efter att göra en samlad bedömning av ett visst projekts miljöpåverkan, som krävs enligt tillämplig unionslagstiftning, utan att det påverkar bestämmelser som föreskriver något annat i annan tillämplig unionslagstiftning.
Kommissionen ska ge vägledning om inrättandet av samordnade eller gemensamma förfaranden för projekt som samtidigt är föremål för bedömning enligt såväl detta direktiv som direktiven 92/43/EEG, 2000/60/EG, 2009/147/EG och 2010/75/EU.
(20) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG av den 30 november 2009 om bevarande av vilda fåglar (EUT L 20, 26.1.2010, s. 7).”" 						
b)
I punkt 4 ska första stycket ersättas med följande:
”4. Utan att det påverkar artikel 7 får medlemsstaterna, i undantagsfall, undanta ett visst projekt från de bestämmelser som fastställs i detta direktiv, om tillämpningen av dessa bestämmelser skulle få en betydande negativ inverkan på projektets syfte, förutsatt att målen i detta direktiv uppfylls.”
c)
Följande punkt ska läggas till:
”5. Utan att det påverkar artikel 7 får medlemsstaterna, i fall där ett projekt antas genom en särskild nationell lagstiftning, undanta det projektet från de bestämmelser om offentligt samråd som fastställs i detta direktiv, förutsatt att målen i detta direktiv uppfylls.
Medlemsstaterna ska vartannat år från och med den 16 maj 2017 informera kommissionen om tillämpning av det undantag som avses i första stycket.”
3.
Artikel 3 ska ersättas med följande:
”Artikel 3
1. Miljökonsekvensbedömningen ska i varje enskilt fall på ett lämpligt sätt identifiera, beskriva och bedöma de betydande direkta och indirekta effekterna av ett projekt beträffande
a)
befolkning och människors hälsa,
b)
biologisk mångfald, särskilt när det gäller arter och livsmiljöer som skyddas enligt direktiv 92/43/EEG och direktiv 2009/147/EG,
c)
mark, jord, vatten, luft och klimat,
d)
materiella tillgångar, kulturarv och landskap,
e)
samverkan mellan de faktorer som anges i leden a-d.
2. Effekterna på faktorerna som avses i punkt 1 ska även omfatta sådana förväntade effekter till följd av projektets utsatthet för risker för allvarliga olyckor och/eller katastrofer som är relevanta för det berörda projektet.”
4.
Artikel 4 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkterna 3 och 4 ska ersättas med följande:
”3. Vid granskning från fall till fall eller fastställande av gränsvärden eller kriterier enligt punkt 2 ska de relevanta urvalskriterier som fastställs i bilaga III beaktas. Medlemsstaterna får fastställa gränsvärden eller kriterier som avgör när projekt varken behöver omfattas av ett beslut enligt punkterna 4 och 5 eller en miljökonsekvensbedömning, och/eller gränsvärden eller kriterier som avgör när projekt under alla omständigheter ska genomgå en miljökonsekvensbedömning utan att omfattas av ett beslut enligt punkterna 4 och 5.
4. I fall där medlemsstaterna kräver att en behovsbedömning ska ske för projekt som förtecknas i bilaga II, ska exploatören lämna information om projektets art och den betydande miljöpåverkan som det kan antas medföra. En detaljerad förteckning över sådan information som ska lämnas finns i bilaga II.A. Exploatören ska i tillämpliga fall ta hänsyn till tillgängliga resultat från andra relevanta bedömningar av miljöpåverkan som utförts i enlighet med annan unionslagstiftning än detta direktiv. Exploatören får även lämna en beskrivning av projektets särdrag och/eller åtgärder som planeras för att undvika eller förebygga vad som annars skulle kunna ha medfört en betydande negativ miljöpåverkan.”
b)
Följande punkter ska läggas till:
”5. Den ansvariga myndigheten ska fatta sitt beslut baserat på den information som exploatören lämnar i enlighet med punkt 4, i tillämpliga fall med hänsyn till resultatet av preliminära kontroller eller bedömningar av miljöpåverkan som utförts i enlighet med annan unionslagstiftning än detta direktiv. Beslutet ska offentliggöras och:
a)
om det beslutas att en miljökonsekvensbedömning krävs, ange huvudskälen till varför det krävs en sådan bedömning, med hänvisning till de relevanta kriterier som anges i bilaga III, eller
b)
om det beslutas att en miljökonsekvensbedömning inte krävs, ange huvudskälen till varför det inte krävs en sådan bedömning, med hänvisning till de relevanta kriterier som anges i bilaga III och, om exploatören föreslår detta, ange projektets särdrag och/eller planerade åtgärder för att undvika eller förebygga vad som annars kanske skulle ha utgjort betydande negativ miljöpåverkan,
6. Medlemsstaterna ska se till att den ansvariga myndigheten fattar sitt beslut så snart som möjligt och inom en period på högst 90 dagar från den dag exploatören lämnat all information som krävs enligt punkt 4. I undantagsfall, t.ex. beroende på projektets art, komplexitet, lokalisering eller omfattning, kan den ansvariga myndigheten förlänga tidsfristen för att fatta sitt beslut. I så fall ska den ansvariga myndigheten skriftligen informera exploatören om skälen till detta och om beräknat beslutsdatum.”
5.
Artikel 5.1-5.3 ska ersättas med följande:
”1. Om det krävs en miljökonsekvensbedömning ska exploatören utarbeta och inlämna en miljökonsekvensbeskrivning. Den information som exploatören ska lämna ska åtminstone omfatta
a)
en beskrivning av projektet med uppgifter om lokalisering, utformning, omfattning och andra relevanta särdrag hos projektet,
b)
en beskrivning av den betydande miljöpåverkan som projektet kan antas medföra,
c)
en beskrivning av projektets särdrag och/eller åtgärder som planeras för att undvika, förebygga eller minska och, om så är möjligt, motverka den förväntade betydande negativa miljöpåverkan,
d)
en beskrivning av rimliga alternativ som har undersökts av exploatören, och som är relevanta för projektet och dess specifika egenskaper, samt ett angivande av de huvudsakliga skälen till det val som gjorts, med hänsyn till projektets miljöpåverkan,
e)
en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som anges i leden a-d, och
f)
den kompletterande information som specificeras i bilaga IV och som är relevant med hänsyn till ett visst projekts eller typ av projekts specifika egenskaper och den miljöpåverkan det kan antas få.
När ett yttrande enligt punkt 2 har avgetts, ska miljökonsekvensbeskrivningen baseras på yttrandet och innehålla de uppgifter som skäligen kan behövas för att nå en motiverad slutsats om projektets betydande miljöpåverkan, med hänsyn till rådande kunskaper och bedömningsmetoder. Exploatören ska, i syfte att undvika dubbelarbete, vid utarbetandet av miljökonsekvensbeskrivningen beakta tillgängliga resultat från andra relevanta bedömningar om miljöpåverkan som gjorts till följd av annan unionslagstiftning eller nationell lagstiftning.
2. Om exploatören så begär ska den ansvariga myndigheten, med beaktande av den information som exploatören lämnat i synnerhet om projektets specifika egenskaper, däribland dess lokalisering och tekniska kapacitet, och den miljöpåverkan det antas medföra, avge ett yttrande om hur omfattande och detaljerad den information ska vara som exploatören ska lämna i miljökonsekvensbeskrivningen, i enlighet med punkt 1 i den här artikeln. Den ansvariga myndigheten ska samråda med de myndigheter som avses i artikel 6.1 innan den avger sitt yttrande.
Medlemsstaterna får även kräva att de ansvariga myndigheterna avger ett yttrande som avses i första stycket, oberoende av om exploatören begär det eller inte.
3. För att se till att miljökonsekvensbeskrivningen är fullständig och av god kvalitet ska
a)
exploatören se till att miljökonsekvensbeskrivningen utarbetas av behöriga experter,
b)
den ansvariga myndigheten se till att den har, eller vid behov kan tillgå, tillräcklig expertis för att granska miljökonsekvensbeskrivningen, och
c)
den ansvariga myndigheten vid behov be exploatören om kompletterande information, i enlighet med bilaga IV, som är av direkt relevans för att nå en motiverad slutsats om projektets betydande miljöpåverkan.”
6.
Artikel 6 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
”1. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar eller sin lokala och regionala behörighet kan antas bli berörda av ett projekt ges möjlighet att yttra sig över de uppgifter som lämnas av exploatören och över ansökan om tillstånd, i tillämpliga fall med beaktande av de fall som avses i artikel 8a.3. I detta syfte ska medlemsstaterna utse de myndigheter som ska höras, antingen genom allmänna föreskrifter eller från fall till fall. Den information som har inhämtats i enlighet med artikel 5 ska vidarebefordras till dessa myndigheter. Medlemsstaterna ska fastställa närmare bestämmelser för hur detta samråd ska gå till.”
b)
I punkt 2 ska inledningen ersättas med följande:
”2. För att se till att den berörda allmänheten på ett effektivt sätt kan delta i beslutsprocesserna ska allmänheten informeras elektroniskt och genom offentliga meddelanden eller på annat lämpligt sätt om följande frågor i ett tidigt skede av de beslutsprocesser på miljöområdet som avses i artikel 2.2, och senast så snart som information rimligen kan lämnas.”
c)
Punkt 5 ska ersättas med följande:
”5. Närmare bestämmelser om information till allmänheten, till exempel genom affischering inom ett visst område eller offentliggörande i lokalpressen, och samråd med den berörda allmänheten, till exempel skriftligen eller genom samrådsmöten, ska fastställas av medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att relevant information är tillgänglig elektroniskt för allmänheten via minst en central portal eller lättillgängliga kontaktpunkter, på lämplig förvaltningsnivå.”
d)
Punkt 6 ska ersättas med följande:
”6. För de olika etapperna ska det fastställas rimliga tidsramar som ger tillräckligt med tid för
a)
att informera de myndigheter som avses i punkt 1 och allmänheten, och
b)
de myndigheter som avses i punkt 1 och för den berörda allmänheten att förbereda sig och på ett effektivt sätt delta i beslutsprocessen på miljöområdet, i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.”
e)
Följande punkt ska läggas till:
”7. Tidsramarna för samråd med den berörda allmänheten om de miljökonsekvensbeskrivningar som avses i artikel 5.1 ska inte vara kortare än 30 dagar.”
7.
Artikel 7 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 4 ska ersättas med följande:
”4. De berörda medlemsstaterna ska samråda om bland annat projektets eventuella gränsöverskridande påverkan och planerade åtgärder för att minska eller eliminera sådan påverkan samt fastställa en rimlig tidsfrist för detta samråd.
Sådana samråd får genomföras via ett lämpligt gemensamt organ”.
b)
Punkt 5 ska ersättas med följande:
”5. Närmare bestämmelser om genomförandet av punkterna 1-4 i den här artikeln, inklusive fastställandet av tidsramarna för samråd, ska fastställas av de berörda medlemsstaterna utifrån de bestämmelser och tidsramar som avses i artikel 6.5-6.7, och dessa bestämmelser ska göra det möjligt för den berörda allmänheten på den utsatta medlemsstatens territorium att delta på ett effektivt sätt i de beslutsprocesser på miljöområdet som avses i artikel 2.2 för projektet.”
8.
Artikel 8 ska ersättas med följande:
”Artikel 8
Resultaten av samråden och de uppgifter som har inhämtats enligt artiklarna 5-7 ska vederbörligen beaktas vid tillståndsgivningen.”
9.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 8a
1. Beslutet att bevilja tillstånd ska åtminstone innehålla följande uppgifter:
a)
Den motiverade slutsats som avses i artikel 1.2g iv.
b)
Alla miljövillkor som bifogas beslutet, en beskrivning av projektets särdrag och/eller planerade åtgärder för att undvika, förebygga eller minska och om möjligt motverka betydande negativ miljöpåverkan samt, i tillämpliga fall, kontrollåtgärder.
2. I beslutet om att avslå en tillståndsansökan ska de huvudsakliga skälen till avslaget anges.
3. Om medlemsstater använder andra förfaranden i artikel 2.2 än tillståndsförfaranden, ska de krav som anges i punkterna 1 och 2 i den här artikeln i tillämpliga fall anses vara uppfyllda om ett beslut som avgetts i samband med dessa förfaranden innehåller den information som det hänvisas till i de punkterna och mekanismer har inrättas för att möjliggöra uppfyllande av kraven i punkt 6 i den här artikeln.
4. I enlighet med de krav som avses i punkt 1b ska medlemsstaterna se till att projektets särdrag och/eller planerade åtgärder för att undvika, förebygga eller minska och om möjligt motverka betydande negativ miljöpåverkan vidtas av exploatören och ska besluta om förfarandena avseende kontroll av betydande negativ miljöpåverkan.
Den typ av faktorer som ska kontrolleras och kontrollens varaktighet ska vara rimlig i förhållande till projektets art, lokalisering och omfattning samt i förhållande till hur betydande dess miljöpåverkan är.
Befintliga kontrollförfaranden som följer av annan unionslagstiftning än detta direktiv och av nationell lagstiftning kan användas i tillämpliga fall, i syfte att undvika dubbel kontroll.
5. Medlemsstaterna ska se till att den ansvariga myndigheten fattar de beslut som avses i punkterna 1-3 inom en rimlig tidsperiod.
6. Den ansvariga myndigheten ska förvissa sig om att den motiverade slutsats som avses i artikel 1.2g iv, eller de beslut som avses i punkt 3 i den här artikeln, fortfarande är aktuell när den fattar beslut om att bevilja eller avslå en tillståndsansökan. Medlemsstaterna får därför fastställa tidsramar för hur länge den motiverade slutsats som avses i artikel 1.2g iv eller de beslut som avses i punkt 3 i den här artikeln ska vara giltiga.”
10.
I artikel 9 ska punkt 1 ersättas med följande:
”1. När ett beslut om att bevilja eller avslå en tillståndsansökan har fattats, ska den eller de ansvariga myndigheterna omedelbart informera allmänheten och de myndigheter som avses i artikel 6.1 om detta enligt nationella förfaranden och se till att allmänheten och de myndigheter som avses i artikel 6.1, i tillämpliga fall med beaktande av de fall som avses i artikel 8a.3, får tillgång till följande:
a)
Information om innehållet i beslutet och varje villkor som är knutet till detta, i enlighet med artikel 8a.1 och 8a.2.
b)
Information om de huvudsakliga skäl och överväganden som beslutet grundar sig på, och även om förfarandet för allmänhetens deltagande. Detta inbegriper även en sammanfattning av samrådsresultaten och de uppgifter som inhämtats enligt artiklarna 5-7 och hur dessa resultat har införlivats eller på annat sätt beaktats, särskilt de synpunkter som mottagits från den utsatta medlemsstat som avses i artikel 7.”
11.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 9a
Medlemsstaterna ska se till att den eller de ansvariga myndigheterna fullgör de skyldigheter som följer av detta direktiv på ett objektivt sätt och inte ger upphov till en situation som kan leda till en intressekonflikt.
Om den ansvariga myndigheten även är exploatör ska medlemsstaterna, inom ramen för deras organisation av administrativa befogenheter, på ett lämpligt sätt åtminstone skilja oförenliga funktioner åt när de fullgör de skyldigheter som följer av detta direktiv.”
12.
I artikel 10 ska första stycket ersättas med följande:
”Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2003/4/EG, ska bestämmelserna i detta direktiv inte påverka de ansvariga myndigheternas skyldighet att iaktta de begränsningar som åläggs genom nationella lagar och andra författningar samt tillämplig rättspraxis om affärs- och industrihemligheter, inklusive immateriella rättigheter, och om hänsynstagande till allmänna intressen.”
13.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 10a
Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas enligt detta direktiv. De sanktioner som fastställs ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.”
14.
Artikel 12.2 ska ersättas med följande:
”2. Vart sjätte år från och med den 16 maj 2017 ska medlemsstaterna i synnerhet, om sådana uppgifter finns tillgängliga, informera kommissionen om
a)
antalet projekt som avses i bilagorna I och II som varit föremål för en miljökonsekvensbedömning i enlighet med artiklarna 5-10,
b)
indelningen av miljökonsekvensbedömningarna i de projektkategorier som anges i bilagorna I och II,
c)
antalet projekt som avses i bilaga II som varit föremål för ett beslut i enlighet med artikel 4.2,
d)
den genomsnittliga tid som gått åt för genomförande av miljökonsekvensbedömningarna,
e)
allmänna uppskattningar av den genomsnittliga direkta kostnaden för miljökonsekvensbedömningarna, inklusive effekterna av tillämpningen av detta direktiv på små och medelstora företag.”
15.
Bilagorna till direktiv 2011/92/EU ska ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.
Artikel 2
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 ska medlemsstaterna senast den 16 maj 2017 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 3
1. Projekt för vilka det beslut som avses i artikel 4.2 i direktiv 2011/92/EU fattades före den 16 maj 2017 ska omfattas av kraven i artikel 4 i direktiv 2011/92/EU, före dess ändrade lydelse enligt detta direktiv.
2. Projekt ska omfattas av de krav som avses i artiklarna 3 och 5-11 i direktiv 2011/92/EU, före dess ändrade lydelse enligt detta direktiv, för vilka, före den 16 maj 2017.
a)
förfarandet avseende det yttrande som avses i artikel 5.2 i direktiv 2011/92/EU inleddes, eller
b)
den information som avses i artikel 5.1 i direktiv 2011/92/EU lämnades.
Artikel 4
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 5
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 16 april 2014.