РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
RÅDETS BESLUT
av den 24 juni 2014
om närmare bestämmelser för unionens genomförande av solidaritetsklausulen
(2014/415/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 222.3 första meningen,
med beaktande av det gemensamma förslaget från Europeiska kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
av följande skäl:
(1)
Detta beslut avser unionens genomförande av artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) (nedan kallad solidaritetsklausulen). Det avser inte medlemsstaternas genomförande av solidaritetsklausulen i enlighet med artikel 222.2 i EUF-fördraget. Enligt förklaring (nr 37) om artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kan en medlemsstat välja det lämpligaste sättet att uppfylla sitt eget krav på solidaritet med en annan medlemsstat.
(2)
I enlighet med artikel 222.1 i EUF-fördraget ska unionen och medlemsstaterna handla gemensamt i en anda av solidaritet ifall en medlemsstat är föremål för en terroristattack eller offer för en naturkatastrof eller en katastrof orsakad av människan. Överensstämmelse och komplementaritet mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder bör eftersträvas, till nytta för den medlemsstat som åberopar solidaritetsklausulen och för att undvika överlappande åtgärder. Eftersom medlemstaterna ska samordna sina åtgärder inom rådet för att uppfylla sina egna krav på solidaritet i enlighet med artikel 222.2 i EUF-fördraget är det lämpligt att fastställa närmare bestämmelser för hur unionens genomförande av solidaritetsklausulen ska samordnas inom rådet.
(3)
Närmare bestämmelser för samordningen inom rådet bör bygga på de EU-arrangemang för integrerad politisk krishantering (nedan kallat IPCR-arrangemangen) som godkändes av rådet den 25 juni 2013, där det anges att IPCR även ska stödja arrangemangen för solidaritetsklausulens genomförande. I synnerhet vid en revidering är det lämpligt att rådet anpassar IPCR-arangemangen.
(4)
Unionens genomförande av solidaritetsklausulen bör i största möjliga utsträckning grunda sig på befintliga instrument, öka effektiviteten genom att förbättra samordningen och undvika dubbelarbete, fungera utan ytterligare resurser, tillhandahålla medlemsstaterna ett enkelt och tydligt gränssnitt på unionsnivå samt bör respekteraden behörighet som varje unionsinstitution och -avdelning tilldelats.
(5)
Solidaritetsklausulen innebär att unionen måste mobilisera alla instrument som står till dess förfogande. Relevanta instrument inbegriper bland annat strategin för inre säkerhet i Europeiska unionen, Europeiska unionens civilskyddsmekanism inrättad genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU (1) (nedan kallad civilskyddsmekanismen), Europaparlamentets och rådets beslut nr 1082/2013/EU (2) och de strukturer som utarbetats inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP).
(6)
Räckvidden för de närmare bestämmelserna för hur unionen ska genomföra säkerhetsklausulen bör vara klart definierad.
(7)
När det gäller kampen mot terrorism utgörs den strategiska ramen för unionens åtgärder av Europeiska unionens strategi för kampen mot terrorism. Det existerar olika instrument, såsom instrument som stärker skyddet av kritisk infrastruktur inom energi och transport (3). Åtgärder har även vidtagits till följd av kommissionens meddelande med titeln EU:s strategi för terrorismbekämpning: viktiga framsteg och kommande utmaningar, exempelvis åtgärder som främjar samarbetet mellan brottsbekämpande myndigheter, stärker förebyggandet av radikalisering, särskilt genom upprättandet av nätverket för kunskapsspridning om radikalisering, och begränsar terroristers tillgång till finansiella medel samt till sprängämnen (4) och kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära material, samt åtgärder som förbättrar sprängämnens säkerhet.
(8)
En åberopandemekanism och en utfasningsmekanism för arrangemangen inom ramen för detta beslut bör fastställas på unionsnivå, baserad på en begäran på hög politisk nivå från den eller de berörda medlemsstaterna och understödd av en gemensam kontaktpunkt på unionsnivå.
(9)
Syftet med beredskapsarrangemangen på unionsnivå är att öka effektiviteten genom förstärkt samordning på grundval av befintliga instrument.
(10)
Civilskyddsmekanismen syftar till att förstärka samarbetet mellan medlemsstaterna och unionen och underlätta samordning på civilskyddsområdet. Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU för unionen inrättas ett centrum för katastrofberedskap (nedan kallat ERCC) som ska säkerställa att det finns operativ kapacitet dygnet runt och bistå medlemsstaterna och kommissionen i arbetet med att nå civilskyddsmekanismens mål.
(11)
Europeiska utrikestjänsten (nedan kallad utrikestjänsten) förfogar över strukturer med underrättelsetjänster eller militär expertis samt nätverket för delegationer, som också kan bidra till åtgärderna mot hot eller katastrofer på medlemsstaternas territorier eller mot kriser som har en yttre dimension. Beroende på krisen och vad som är lämpligt bör andra strukturer och unionsorgan på området för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp) inbegripet GSFP tillhandahålla bidrag i överensstämmelse med relevanta bestämmelser i unionsrätten.
(12)
Om det är nödvändigt och genomförbart med tanke på ärendets brådskande natur bör åtgärderna på unionsnivå kompletteras med antagande av nya rättsakter eller ändring av befintliga rättsakter i enlighet med de relevanta bestämmelserna i fördragen.
(13)
Detta beslut kommer inte att ha några försvarspolitiska konsekvenser. Om en kris kräver åtgärder inom ramen för Gusp eller GSFP bör rådet anta ett beslut i enlighet med de relevanta bestämmelserna i fördragen.
(14)
Detta beslut påverkar inte tillämpningen av artikel 42.7 i fördraget om Europeiska unionen.
(15)
I kommissionens meddelande med titeln EU:s strategi för den inre säkerheten i praktiken: Fem steg mot ett säkrare Europa uppställs målet att förbättra unionens förmåga att stå emot kriser och katastrofer genom ett antal åtgärder som bland annat innebär att solidaritetsklausulen utnyttjas till fullo. Som rådet framhöll i sina slutsatser av den 24 och 25 februari 2011 är Europas förmåga att stå emot kriser och katastrofer av avgörande betydelse om friheten, säkerheten och rättvisan i unionen ska kunna stärkas ytterligare.
(16)
Europeiska rådet ska regelbundet utvärdera de hot som unionen utsätts för, så att unionen och dess medlemsstater kan vidta effektiva åtgärder. På Europeiska rådets begäran bör rapporter om specifika hot utarbetas.
(17)
I enlighet med artikel 346.1 a i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara skyldig att tillhandahålla information vars röjande den anser stå i strid med dess säkerhetsintressen.
(18)
Europaparlamentet antog den 22 november 2012 resolution 2012/2223 med titeln EU:s klausuler om ömsesidigt försvar och solidaritet: politiska och operativa dimensioner.
(19)
Detta beslut respekterar de grundläggande rättigheterna och följer de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer.
(20)
Eftersom målen för detta beslut, nämligen unionens genomförande av solidaritetsklausulen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på egen hand utan snarare på grund av åtgärdens omfattning och verkningar kan uppnås bättre på unionsnivå kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Allmänt mål och syfte
1. I detta beslut fastställs regler och förfaranden för unionens genomförande av artikel 222 i EUF-fördraget (nedan kallad solidaritetsklausulen).
2. För att säkerställa samstämmighet och komplementaritet mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder ska samordning på politisk nivå av åtgärder till följd av att solidaritetsklausulen åberopats genomföras av rådet, med användning av IPCR-arrangemangen. Stöd till att sköta samordningen av IPCR-arrangemangen ska tillhandahållas av rådets generalsekretariat, kommissionen och utrikestjänsten.
3. Åtgärder på unionsnivå ska baseras på befintliga mekanismer för att tillhandahålla information och ge stöd som finns inom rådet, kommissionen, utrikestjänsten och unionens organ. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten) och utrikestjänsten ska i förekommande fall bidra genom att ta initiativ och lämna relevant information och stöd inom den höga representantens behörighetsområde.
4. Relevanta unionsinstrument och IPCR-arrangemangen ska följa de egna förfarandena och får vara aktiverade före åberopandet och efter utfasningen av åtgärderna enligt detta beslut.
5. Åtgärderna enligt detta beslut ska förbättra effektiviteten genom ökad samordning mellan unionens och medlemsstaternas åtgärder.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Detta beslut ska tillämpas i händelse av en terroristattack eller naturkatastrof eller katastrof orsakade av människan, oavsett om den har sitt ursprung inom eller utanför medlemsstaternas territorium:
a)
Inom sådant medlemsstatsterritorium som omfattas av fördraget, vilket innebär landareal, inre vatten, territorialvatten och luftrum.
b)
När föremålet är kritisk infrastruktur (till exempel olje- och gasanläggningar offshore) i en medlemsstats territorialvatten, exklusiva ekonomiska zon eller på dess kontinentalsockel.
När unionen tillämpar bestämmelserna enligt detta beslut, framför allt när den mobiliserar sina tillgängliga instrument, ska den vara bunden av folkrätten och får inte inkräkta på ickemedlemsstaters rättigheter.
2. Detta beslut har inga försvarspolitiska konsekvenser.
Artikel 3
Definitioner
I detta beslut avses med
a)
katastrof:
varje situation som har eller kan ha allvarliga konsekvenser för människor, miljö eller egendom, inklusive kulturarv,
b)
terroristattack:
ett terroristbrott enligt definitionen i rådets rambeslut 2002/475/RIF (5),
c)
kris:
katastrof eller terroristattack med så vittomfattande följder eller politisk betydelse att snabb politisk samordning och snabba åtgärder på politisk unionsnivå krävs,
d)
insats:
varje åtgärd som vidtas i händelse av en katastrof eller en terroristattack för att motverka de direkta negativa konsekvenserna av katastrofen eller attacken.
Artikel 4
Åberopande av solidaritetsklausulen
1. I händelse av en katastrof eller en terroristattack får den medlemsstat som berörs åberopa solidaritetsklausulen om den, efter att ha uttömt de möjligheter som befintliga medel och verktyg erbjuder på nationell nivå och unionsnivå, bedömer att krisen tydligt överstiger de insatsresurser som är tillgängliga för den.
2. De politiska myndigheterna i den medlemsstat som berörs ska rikta sitt åberopande till ordförandeskapet för rådet. Åberopandet ska även riktas till Europeiska kommissionens ordförande genom ERCC.
Artikel 5
Beredskapsarrangemang på unionsnivå
1. När solidaritetsklausulen väl har åberopats ska rådet säkerställa den politiska och strategiska inriktningen på unionens åtgärder till följd av åberopandet av solidaritetsklausulen, med fullt beaktande av kommissionens och den höga representantens befogenheter. I detta syfte ska rådets ordförandeskap omedelbart aktivera IPCR-arrangemangen, om dessa inte redan används, och på så vis informera alla medlemsstater om att solidaritetsklausulen har åberopats.
2. När solidaritetsklausulen har åberopats ska kommissionen och den höga representanten i enlighet med artikel 1.3
a)
identifiera alla relevanta unionsinstrument som bäst kan bidra till att bemöta krisen, inbegripet sektorspecifika, operativa, politiska eller finansiella instrument och strukturer, och vidta alla nödvändiga åtgärder som tillhandahålls inom ramen för dessa instrument,
b)
identifiera militär kapacitet som bäst kan bidra till att bemöta krisen med stöd av EU:s militära stab,
c)
identifiera och föreslå användning av instrument och resurser som tillhör ansvarsområdet för unionsorgan och som bäst kan bidra till att bemöta krisen,
d)
ge rådet råd om huruvida befintliga instrument räcker till för att bistå den medlemsstat som berörs efter det att klausulen har åberopats,
e)
regelbundet utarbeta samlade läges- och analysrapporter som underlag och stöd för samordning och beslutsfattande på politisk nivå i rådet i enlighet med artikel 6 i detta beslut.
3. Vid behov ska kommissionen och den höga representanten i enlighet med artikel 1.3 lägga fram förslag för rådet, särskilt vad gäller
a)
beslut om undantagsåtgärder som inte omfattas av befintliga instrument,
b)
begäranden om militära resurser utöver vad som är möjligt inom det befintliga civilskyddssamarbetet, eller
c)
åtgärder till stöd för snabba åtgärder av medlemsstaterna.
4. Rådets ordförandeskap ska, med användning av IPCR-arrangemangen, säkerställa överensstämmelse i rådets hantering och det övergripande gensvaret från unionens politiska nivå, bland annat när det gäller utarbetande och uppdatering av förslag till åtgärder, med respekt för kommissionens och den höga representantens initiativrätt på respektive behörighetsområde. Ordförandeskapet ska därvid få stöd och råd av rådets generalsekretariat, kommissionen och Europeiska utrikestjänsten samt, i händelse av terroristattacker, av EU:s samordnare för kampen mot terrorism. Beroende på krisen och vad som är lämpligt ska strukturer och unionsorgan på området för Gusp/GSFP tillhandahålla bidrag i överensstämmelse med relevanta bestämmelser i unionslagstiftningen.
5. Rådets ordförandeskap kommer att informera Europeiska rådets ordförande och Europaparlamentets ordförande om att solidaritetsklausulen har åberopats och om viktigare händelser.
6. När solidaritetsklausulen åberopas ska ERCC dygnet runt fungera som central kontaktpunkt på unionsnivå för medlemsstaternas behöriga myndigheter och andra berörda parter, utan att det påverkar kommissionens eller den höga representantens befintliga ansvarsområden eller befintliga informationsnätverk. ERCC kommer att underlätta utarbetandet av de samlade läges- och analysrapporterna, i samarbete med EU:s lägescentral och andra unionskriscenter i enlighet med artikel 6 i detta beslut.
Artikel 6
Samlade läges- och analysrapporter
De samlade läges- och analysrapporterna ska skräddarsys efter de behov på politisk unionsnivå som rådets ordförandeskap fastställer och ska ge en strategisk överblick över situationen inom rådet i enlighet med IPCR-arrangemangen. Dessa rapporter ska sammanställa validerade bidrag som frivilligt gjorts tillgängliga av medlemsstaterna, kommissionen, utrikestjänsten och berörda unionsorgan, samt relevanta internationella organisationer. I händelse av ett åberopande avseende en terroristattack ska underrättelsebedömningar och informationsmöten hanteras separat genom befintliga kanaler.
Artikel 7
Utfasning
Utfasningen av åtgärderna enligt detta beslut ska följa samma förfarande som föreskrivs i artikel 4.2. Den medlemsstat som har åberopat solidaritetsklausulen ska, så snart den bedömer att åberopandet inte längre behövs, ange detta.
Artikel 8
Utvärderingav hotbild på unionsnivå
1. Europeiska rådet får begära att kommissionen, den höga representanten och unionsorganen i förekommande fall utarbetar rapporter om specifika hot, i syfte att regelbundet utvärdera de hot unionen står inför.
2. Såvida inte Europeiska rådet har angett något annat ska dessa rapporter uteslutande grundas på tillgängliga hotbedömningar som sammanställts av unionens relevanta institutioner, organ och byråer inom ramen för befintliga arrangemang samt på information som tillhandahållits frivilligt av medlemsstaterna, utan dubbelarbete. EU:s samordnare för kampen mot terrorism ska när det är lämpligt medverka till utarbetandet av dessa rapporter. I enlighet med artikel 346.1 a i EUF-fördraget ska ingen medlemsstat vara skyldig att tillhandahålla information vars röjande den anser stå i strid med dess säkerhetsintressen.
Artikel 9
Översyn
1. Arrangemangen inom ramen för detta beslut ska ses över regelbundet i enlighet med fastställda behov, och i varje fall inom tolv månader från och med det att åberopandet av dem har upphört, för att säkerställa att relevanta erfarenheter identifieras och tas tillvara. Denna översyn ska genomföras vid rådet på grundval av en gemensam rapport som utarbetats av kommissionen och den höga representanten.
2. Vid behov får detta beslut ses över. I så fall och i enlighet med artikel 222.3 i EUF-fördraget ska rådet bistås av kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik och ständiga kommittén för operativt samarbete i frågor som rör den inre säkerheten.
3. Vid behov får rådet anpassa IPCR-arrangemangen, i synnerhet för att beakta de behov som identifierats av rådet inom ramen för översynen eller till följd av en översyn av detta beslut.
Artikel 10
Finansiella återverkningar
Alla finansiella resurser som krävs för genomförandet av detta beslut ska frigöras inom de överenskomna årliga utgiftsramarna och i enlighet med tillämpningsområdet för befintliga unionsinstrument och respektera de årliga taken för den fleråriga budgetramen.
Artikel 11
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Luxemburg den 24 juni 2014.