РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 45/2014 НА СЪВЕТА
от 20 януари 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 204/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 215 от него,
като взе предвид Решение 2011/137/ОВППС на Съвета от 28 февруари 2011 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (1),
като взе предвид съвместното предложение на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност и на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 204/2011 на Съвета (2) се привеждат в действие мерките, предвидени в Решение 2011/137/ОВППС.
(2)
Необходимо е да се измени клаузата за освобождаване от отговорност и клаузата за отказ от претенции, предвидени в Регламент (ЕС) № 204/2011, в съответствие с редакцията на Насоките относно прилагането и оценката на ограничителните мерки (санкции) в рамките на Общата външна политика и политика на сигурност на ЕС, приети от Съвета на 15 юни 2012 г.
(3)
Поради това Регламент (ЕС) № 204/2011 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕС) № 204/2011 се изменя, както следва:
1)
Член 11 се заменя със следното:
„Член 11
1. Замразяването на финансови средства и икономически ресурси или отказът да се предоставят финансови средства или икономически ресурси, направен добросъвестно на основание, че действието е в съответствие с настоящия регламент, не водят до възникването на каквато и да било отговорност за физическото или юридическото лице, образуванието или органа, което/който ги извършва, нито за неговите ръководители или служители, освен ако не бъде доказано, че финансовите средства и икономическите ресурси са били замразени или задържани в резултат на небрежност.
2. Действията на физическите или юридическите лица, образуванията или органите не пораждат каквато и да било отговорност за тях, ако те не са знаели и не са имали основателна причина да предполагат, че действията им ще бъдат в нарушение на мерките, предвидени в настоящия регламент.“
2)
Член 12 се заменя със следното:
„Член 12
1. Не се удовлетворяват никакви претенции във връзка с договори или трансакции, чието изпълнение е засегнато пряко или непряко, изцяло или частично от мерките, наложени с настоящия регламент, включително претенции за обезщетение или други претенции от този вид, като претенции за компенсация или претенции по гаранция, по-специално претенции за удължаване на сроковете или за изплащане на облигация, гаранция или обезщетение, по-специално на парична гаранция или парично обезщетение, независимо от формата, предявени от:
а)
посочени лица, образувания или органи, изброени в приложение II или III;
б)
всички други лица, образувания или органи от Либия, включително либийското правителство;
в)
всякакви лица, образувания или органи, действащи чрез или от името на едно от лицата, образуванията или органите, посочени в буква а) или б).
2. Във всяко производство за изпълнение на претенция тежестта на доказване, че нейното удовлетворяване не е забранено съгласно параграф 1, е за лицето, което търси изпълнение на съответната претенция.
3. Настоящият член не засяга правото на лицата, образуванията и органите, посочени в параграф 1, на съдебен контрол за законосъобразност във връзка с неизпълнението на договорни задължения в съответствие с настоящия регламент.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 януари 2014 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 45/2014
av den 20 januari 2014
om ändring av förordning (EU) nr 204/2011 om restriktiva åtgärder med hänsyn till situationen i Libyen
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 215,
med beaktande av rådets beslut 2011/137/Gusp av den 28 februari 2011 om restriktiva åtgärder med hänsyn till situationen i Libyen (1),
med beaktande av det gemensamma förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt Europeiska kommissionen, och
av följande skäl:
(1)
Rådets förordning (EU) nr 204/2011 (2) ger verkan åt de åtgärder som föreskrivs i beslut 2011/137/Gusp.
(2)
Det är nödvändigt att ändra klausulen om ansvarsfriskrivning och friskrivningsklausulen i förordning (EU) nr 204/2011 i överensstämmelse med lydelsen i riktlinjerna för genomförande och utvärdering av restriktiva åtgärder (sanktioner) inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik som antogs av rådet den 15 juni 2012.
(3)
Förordning (EU) nr 204/2011 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EU) nr 204/2011 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 11 ska ersättas med följande:
”Artikel 11
1. Om en fysisk eller juridisk person, en enhet eller ett organ, i god tro om att åtgärden är förenlig med denna förordning, fryser tillgångar eller ekonomiska resurser eller vägrar att göra dem tillgängliga, ska detta inte medföra ansvar av något slag för den personen eller enheten eller det organet, eller för dess ledning eller anställda, såvida det inte kan bevisas att tillgångarna och de ekonomiska resurserna frystes eller hölls inne på grund av vårdslöshet.
2. Åtgärder av fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ ska inte medföra ansvar av något slag för deras sida, om de inte kände till och inte hade någon rimlig anledning att misstänka att deras handlande skulle strida mot de åtgärder som fastställs i denna förordning.”
2.
Artikel 12 ska ersättas med följande:
”Artikel 12
1. Inga krav får tillgodoses i samband med ett avtal eller en transaktion vars genomförande har påverkats direkt eller indirekt, helt eller delvis, av de åtgärder som införs genom denna förordning, inbegripet krav på kompensation eller andra anspråk av detta slag, särskilt kvittningsanspråk eller anspråk enligt en garanti, särskilt krav på förlängning eller betalning av särskilt en finansiell garanti eller motgaranti, oavsett form, om kraven ställs av
a)
de personer, enheter och organ som förtecknas i bilagorna II eller III,
b)
andra libyska personer, enheter eller organ, inbegripet den libyska regeringen,
c)
andra personer, enheter eller organ som agerar via de personer, enheter eller organ som avses i leden a eller b eller för deras räkning.
2. I alla förfaranden som syftar till indrivning av en fordran åligger det den person som begär indrivningen att visa att betalning av fordran inte strider mot punkt 1.
3. Denna artikel ska inte påverka den rätt som de personer, enheter och organ som avses i punkt 1 har till prövning av lagligheten av att skyldigheterna enligt avtalet inte uppfylls, i enlighet med denna förordning.”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 20 januari 2014.