РЕГЛАМЕНТ (EC) № 1067/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на замърсители диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в черния дроб на сухоземни животни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни полихлорирани бифенили (PCB) в редица храни, в т.ч. в черния дроб на сухоземни животни.
(2)
На 5 юли 2011 г., по искане на Комисията, Научната група за замърсителите в хранителната верига (наричана по-долу „експертната група“) на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие становище по отношение на рисковете за общественото здраве, свързани с наличието на високи нива на диоксини и диоксиноподобни PCB в черния дроб от овце и елени (3).
(3)
По искане на Комисията в становището следва да се посочи дали има потенциално увеличаване на риска за здравето на потребителите в подгрупи от населението, употребяващи такива продукти (напр. лица, ползващи продукта често и/или в големи количества, лица със специфични начини на хранене и т.н.). В становището следва също така да се проучат възможните причини за констатираните високи нива на диоксини и PCB в черния дроб от овце и елени и да се предоставят научни елементи относно целесъобразността от установяване в бъдеще на регулаторни нива в черния дроб по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините.
(4)
Експертната група достигна до заключението, че редовната консумация на черен дроб от овце би довела до увеличение от около 20 % на фоновата експозиция на диоксини и диоксиноподобни РСВ. В индивидуални случаи, консумацията на черен дроб от овце може да доведе до високи дози на тези замърсители, надвишаващи допустимия седмичен прием (ДСП). Експертната група достигна до заключението, че честата консумация на черен дроб от овце може да доведе до потенциален здравен проблем, особено при жени в детеродна възраст и деца.
(5)
Също така експертната група заключи, че почвата и седиментите са естествени резервоари на диоксини и PCB. Преминаването на диоксини и РСВ от почвата в растенията посредством корените обикновено е от второстепенно значение. През последните няколко години беше установено, че редица проби от черен дроб от овце от различни европейски държави съдържат висока концентрация на диоксини и РСВ, въпреки че не са свързани с конкретни източници на замърсяване. Главният фактор за експозицията при овцете е пашата. По време на паша почва може да бъде погълната посредством части от нея, полепнали върху зеленчуците, или пък директно при поглъщане на трева в близост до земната повърхност. Поглъщането на почва е особено променливо явление, силно повлияно от сезоните: според докладите, средната стойност на погълната почва е от порядъка на 8 % от погълнатото сухо вещество. Като цяло поглъщането на почва може значително да допринесе за експозицията на овцете на диоксини и PCB. Достъпни са само ограничени данни относно преминаването на диоксини и/или на PCB в черния дроб на овцете посредством храната. В зависимост от това дали става въпрос за полихлориран дибензо-р-диоксин (PCDD), полихлориран дибензофуран (PCDF) или сродните на PCB химични съединения, съобщената степен на преминаване варира от 5 до 175 и е около 4 пъти по-висока за черния дроб, отколкото за месото или бъбреците.
(6)
ЕОБХ заключи също така, че черният дроб на овцете е орган, в който се задържат в значителна степен диоксини и PCB. Разликите в метаболизма може отчасти да обяснят относително високото задържане на диоксини и диоксиноподобни съединения в черния дроб на овцете в сравнение с говедата.
(7)
ЕОБХ заключи, че дори и при наличие на евентуално чернодробно задържане и в случай, че диоксините и PCB не са изцяло свързани с мастната фракция на черния дроб, това не би оказало влияние на резултата, независимо дали е изразен в липиди или в живо тегло, тъй като всички диоксини и РСВ са извлечени при аналитична процедура, независимо в кои чернодробни клетки са се намирали.
(8)
Комисията поиска от референтната лаборатория на Европейския съюз (РЛЕС) за диоксини и РСВ във фуражите и храните да проучи как влияят различните методи за извличане върху съдържанието на диоксини и PCB в черния дроб от овце по отношение на представянето на аналитичните резултати въз основа на мазнини или на мокро тегло. РЛЕС заключи, че промените в концентрацията на диоксини и РСВ е значително по-висока въз основа на мазнини, отколкото въз основа на мокро тегло. Концентрацията на диоксини и РСВ въз основа на мазнини при черен дроб от овце зависи от прилагания метод за екстракция или разтворителите и следователно върху полученото съдържание на мазнини. При сравнение на резултатите при мокро тегло, съдържанието на диоксини и РСВ е доста сходно.
(9)
Поради това, за да се гарантира постигането на сравними резултати и единен подход по отношение на диоксините и РСВ в целия Съюз, е целесъобразно да се установят максимални нива въз основа на мокрото тегло, както такива вече са установени по отношение на черен дроб от риба и производните му продукти.
(10)
Целесъобразно е да се предвиди, че максимално допустимите количества не се прилагат за храни, които са били законно пуснати на пазара преди датата на прилагане.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Разпоредби за изменение
В приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 точка 5.2 се заменя със следното:
„5.2
Черен дроб от сухоземни животни, посочени в точка 5.1, и негови производни продукти, с изключение на черен дроб от овце;
0,30 pg/g мокро тегло
0,50 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло
Черен дроб от овце и негови производни продукти;
1,25 pg/g мокро тегло
2,00 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло“
Член 2
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не се прилага за продукти, които са били пуснати на пазара преди 1 януари 2014 г. в съответствие с приложимите към посочената дата разпоредби.
2. Тежестта, свързана с доказване кога продуктите са били пуснати на пазара, се поема от съответното предприятие от хранително-вкусовата промишленост.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2013 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1067/2013
av den 30 oktober 2013
om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 vad gäller gränsvärden för de främmande ämnena dioxiner, dioxinlika PCB och icke-dioxinlika PCB i lever från landlevande djur
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 315/93 av den 8 februari 1993 om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel (1), särskilt artikel 2.3, och
av följande skäl:
(1)
I kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 av den 19 december 2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel (2) fastställs gränsvärden för dioxiner och dioxinlika polyklorerade bifenyler (PCB) i en rad livsmedel, inklusive i lever av vissa landlevande djur.
(2)
Vetenskapliga panelen för främmande ämnen i livsmedelskedjan (nedan kallad panelen) vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) antog på begäran av kommissionen den 5 juli 2011 ett yttrande om riskerna för folkhälsan på grund av höga halter av dioxiner och dioxinlika PCB i lever från får och hjort (3).
(3)
Kommissionen begärde att det i yttrandet skulle anges om det finns en potentiell ökning av hälsoriskerna för konsumenterna i delar av befolkningen som förtär sådana produkter (exempelvis storkonsumenter eller personer som håller en viss diet). I yttrandet bör man också ta upp möjliga orsaker till de konstaterat höga halter av dioxiner och PCB i lever från får och hjort, och tillhandahålla vetenskapliga rön om lämpligheten av att fastställa framtida gränsvärden för lever på produktbasis i stället för fettbaserade gränsvärden.
(4)
Panelen fann att en regelbunden konsumtion av fårlever i genomsnitt skulle leda till omkring 20 % högre bakgrundsexponering för dioxiner och dioxinlika PCB. I enskilda fall kunde konsumtion av fårlever leda till höga intag som överskrider det tolerabla veckointaget (TWI) av dessa ämnen. Panelen konstaterar att hög konsumtion av fårlever, särskilt av kvinnor i fertil ålder och av barn, kan utgöra en potentiell hälsorisk.
(5)
Panelen konstaterade vidare att jord och sediment är naturliga reservoarer av dioxiner och PCB. Överföring av dioxiner och PCB från jord till växter via rotsystemet är i allmänhet av mindre betydelse. Under senare år har ett antal fårleverprover från olika europeiska länder befunnits innehålla höga halter av dioxiner och PCB, fastän de inte är förknippade med specifika källor till kontaminering. För får är bete en avgörande faktor för exponeringen. Vid bete kan intag av jord ske genom partiklar som avsatts på växter eller direkt vid bete av växter nära markytan. Jordintaget är påfallande variabelt och kraftigt säsongsbundet: medianjordintaget har rapporterats utgöra omkring 8 % av torrsubstansintaget. Sammantaget kan jordintaget bidra avsevärt till fårens exponering för dioxiner och PCB. Det finns endast begränsade uppgifter tillgängliga om överföring av dioxiner och/eller PCB från foder till fårlever. Beroende på om man betraktar polyklorerat dibenso-p-dioxin (PCDD), polyklorerad dibensofuran (PCDF) eller PCB-kongener, varierade de rapporterade överföringskvoterna mellan 5 och 175 och var ungefär fyra gånger högre för lever än för kött eller njure.
(6)
Efsa fann också att fårlever är ett betydande ansamlingsorgan för dioxiner och PCB. Skillnader i metabolism kan delvis förklara den relativt sett höga ansamlingen av dioxiner och liknande föreningar i lever från får jämfört med nötkreatur.
(7)
Efsa fann att även om det skulle finnas en eventuell ansamling i levern och att dioxiner och PCB inte skulle vara helt knutna till fettdelen av levern, skulle detta inte påverka resultatet, antingen uttryckt efter lipidinnehållet eller enligt färskvikten, eftersom samtliga dioxiner och PCB extraheras under en analys oavsett i vilken del av levern de finns.
(8)
Europeiska unionens referenslaboratorium för dioxiner och PCB i foder och livsmedel fick av kommissionen i uppdrag att undersöka hur olika extraktionsmetoder påverkar halterna av dioxiner och PCB i fårlever med avseende på rapporteringen av analysresultatet efter fett eller våtvikt. Referenslaboratoriet fann att halterna av dioxiner och PCB varierade betydligt mer om de uttrycktes efter fett än efter våtvikt. Halterna av dioxiner och PCB i förhållande till fettmängd i fårlever berodde på extraktionsmetoden eller lösningsmedlen och därför på den resulterande fetthalten. När resultat jämfördes efter våtvikt var halterna av dioxiner och PCB helt jämförbara.
(9)
För att säkerställa jämförbara resultat och ett enhetligt genomförande i hela unionen när det gäller dioxiner och PCB i lever från landlevande djur bör gränsvärdena anges efter våtvikt, något som redan gäller för fisklever och produkter som framställts av fisklever.
(10)
Det bör föreskrivas att gränsvärdena inte gäller för livsmedel som lagligen släppts ut på marknaden före tillämpningsdagen.
(11)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändringar
I bilagan till förordning (EG) nr 1881/2006 ska punkt 5.2 ersättas med följande:
”5.2
Lever från de landlevande djur som avses i 5.1, med undantag av får, och produkter från sådan lever
0,30 pg/g våtvikt
0,50 pg/g våtvikt
3,0 ng/g våtvikt
Lever från får och produkter från sådan lever
1,25 pg/g våtvikt
2,00 pg/g våtvikt
3,0 ng/g våtvikt”
Artikel 2
Övergångsbestämmelser
1. Denna förordning ska inte tillämpas på produkter som släppts ut på marknaden före den 1 januari 2014 enligt då gällande bestämmelser.
2. Bevisbördan för när produkterna släpptes ut på marknaden ska åligga livsmedelsföretagaren.
Artikel 3
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 30 oktober 2013.