РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
RÅDETS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 18 mars 2014
om avvisande av förslaget till genomförandeförordning om återinförande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och som tillverkas av Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd och Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import
(2014/149/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), särskilt artikel 9,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
(1)
Den 5 oktober 2006 antog rådet förordning (EG) nr 1472/2006 (2) (nedan kallad den omtvistade förordningen) som införde en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam och som slutgiltigt tog ut den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import. Efter en översyn vid giltighetstidens utgång förlängdes åtgärderna genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 1294/2009 (3). Åtgärderna upphörde att gälla den 31 mars 2011.
(2)
Vissa exporterande tillverkare väckte talan inför tribunalen om ogiltigförklarande av den omtvistade förordningen. Tribunalen ogillade talan i dessa mål (4). Efter överklagande upphävde dock domstolen genom sina domar av den 2 februari 2012 i mål C-249/10 P, Brosmann m.fl. mot rådet och av den 15 november 2012 i mål C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes mot rådet (nedan kallade domarna) tribunalens domar och ogiltigförklarade förordning (EG) nr 1472/2006 såvitt den avser klagandena. Domstolen fann särskilt att kommissionen borde ha undersökt de ansökningar som klagandena lämnade in för att få marknadsekonomisk status i enlighet med artikel 2.7 b och c i förordning (EG) nr 1225/2009 och att det inte kunde uteslutas att en sådan undersökning skulle ha lett till lägre antidumpningstullar för klagandena.
(3)
Genom ett tillkännagivande som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (5) meddelade kommissionen de exporterade tillverkarna att den hade beslutat att återuppta förfarandet i syfte att ersätta de ogiltigförklarade delarna av den omtvistade förordningen och granska om de berörda exporterande tillverkarna verkade under marknadsekonomiska förhållanden under perioden i fråga.
(4)
Den 19 februari 2014 antog kommissionen förslaget till rådets genomförandeförordning om återinförande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och som tillverkas av Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd och Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (nedan kallat förslaget). I förslaget fastslås att granskningen av ansökningarna om marknadsekonomisk status visade att marknadsekonomiska förhållanden inte rådde under perioden i fråga för de exporterande tillverkare som berördes av domarna, att marknadsekonomisk status därför ska nekas för alla dessa exporterande tillverkare och att den antidumpningstull som ursprungligen tillämpades genom den omtvistade förordningen följaktligen ska återinföras. Förslaget skulle därför återinföra en slutgiltig antidumpningstull för de exporterande tillverkare som berörs av domarna för den period som den omtvistade förordningen gäller.
(5)
Artikel 1.4 i förslaget lyder på följande sätt: ”Gällande bestämmelser om tullar ska tillämpas, med undantag av artikel 221 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (6). Underrättelse till gäldenären om tullbeloppet får ske mer än tre år efter det att tullskulden uppkom, men inte senare än två år efter ikraftträdandet av den här förordningen.”
I artikel 221.3 i förordning (EEG) nr 2913/92 (nedan kallad tullkodexen) föreskrivs en preskriptionstid som innebär att underrättelse till gäldenären om den återinförda antidumpningstullen inte får ske för import som ägde rum för mer än tre år sedan, under förutsättning att perioden inte upphört att löpa i väntan på behandling av ett överklagande i enlighet med artikel 243 i tullkodexen. I artikel 1.4 i den omtvistade förordningen föreskrevs att gällande bestämmelser om tullar skulle tillämpas om inget annat angavs och den innehöll inget undantag från artikel 221.3 i tullkodexen. Eftersom den ursprungliga underrättelsen om skulden drogs tillbaka efter domarna, kunde aktörerna ha berättigade förväntningar på att ett återinförande av skulden var preskriberat efter det att den treårsperiod som föreskrivs i artikel 221.3 i tullkodexen löpt ut, och att skulden därför hade ”upphört” (7). Ett retroaktivt återinförande av skulden efter det att den har upphört enligt artikel 221.3 skulle åsidosätta de berörda aktörernas berättigade förväntningar.
Sammanfattningsvis är rådets slutliga bedömning att en retroaktiv tillämpning av undantaget från artikel 221.3 i tullkodexen inte är möjlig i det här fallet eftersom det skulle åsidosätta de berörda aktörernas berättigade förväntningar.
(6)
Utan det retroaktiva undantaget från artikel 221.3 skulle återinförandet av tullar få en väldigt begränsad ekonomisk effekt i praktiken eftersom de ursprungliga åtgärderna upphörde att gälla den 31 mars 2011.
(7)
Dessutom har klagandena inte visat att antagandet av den föreslagna åtgärden skulle påverka dem.
(8)
Domstolen har till alla delar ogiltigförklarat den omtvistade förordningen såvitt den avser klagandena. Därför är domens rättsverkningar avseende den ogiltigförklarade åtgärden inte beroende av att en ytterligare akt antas av institutionerna. Rådet drar därför slutsatsen att institutionerna inte enligt artikel 266 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är skyldiga att återinföra tullarna i det här fallet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förslaget till rådets genomförandeförordning om återinförande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och som tillverkas av Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd och Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import avvisas och förfaranden med avseende på dessa exportörer avslutas.
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 18 mars 2014.