РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 652/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за установяване на разпоредби за управлението на разходите, свързани с хранителната верига, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и растителния репродуктивен материал, за изменение на директиви 98/56/ЕО, 2000/29/ЕО и 2008/90/ЕО на Съвета, на регламенти (ЕО) № 178/2002, (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета, на Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В правото на Съюза се предвиждат изисквания по отношение на храните и безопасността на храните, както и на фуражите и безопасността на фуражите, на всички етапи на производството, като тези изисквания включват и правила, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и предоставяне на информация на потребителите. В това право също така се предвиждат изисквания по отношение на: предотвратяването и контрола на заразните болести по животните и на зоонозите, както и по отношение на хуманното отношение към животните; страничните животински продукти; здравето на растенията и растителния репродуктивен материал; защита на растителните сортове; генетично модифицираните организми, пускането на пазара и използването на продукти за растителна защита и устойчивата употреба на пестициди. В правото на Съюза също така се предвижда извършването на официален контрол и на други официални дейности, с които се цели да се осигури ефективното прилагане и спазването на тези изисквания.
(2)
Общата цел на правото на Съюза в тези области е да се допринесе за доброто здраве на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, за постигането на висока степен на защита и информираност на потребителите и за осигуряването на висока степен на опазване на околната среда, като същевременно се създават благоприятни условия за постигане на конкурентоспособност и създаване на работни места.
(3)
За постигането на тази обща цел са нужни подходящи финансови средства. Поради това е необходимо Съюзът да участва във финансирането на предприеманите мерки в различните области, свързани с тази обща цел. Освен това, с оглед на ефикасното и целево използване на средствата следва да бъдат определени конкретни цели и показатели, чрез които да се оценява тяхното постигане.
(4)
Досега Съюзът финансираше разходите в областта на храните и фуражите чрез предоставяне на безвъзмездни средства, възлагане на обществени поръчки и извършване на плащания за международни организации, работещи в тази област. Целесъобразно е тези начини на финансиране да се запазят.
(5)
Финансиране от Съюза може също така да се използва от държавите членки, за да им бъде оказана подкрепа на действия в областта на здравето на растенията или на животните с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните, които да се извършват от организации, които работят в тези области.
(6)
С оглед спазването на бюджетната дисциплина е необходимо с настоящия регламент да се установи списъкът на допустимите мерки, за които може да бъде предоставяно финансово участие от Съюза, както и допустимите разходи и приложимите проценти на финансиране.
(7)
Като се вземе предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (3), максималният размер на разходите в областта на храните и фуражите за целия период 2014 - 2020 г. ще бъде 1 891 936 000 EUR.
(8)
Освен това следва да се отпусне финансиране на равнище на Съюза с цел справяне с извънредни обстоятелства като ситуации, изискващи спешни действия във връзка със здравето на животните и растенията, когато бюджетните кредити по бюджетна функция 3 са недостатъчни, а спешните мерки са необходими. Финансиране с цел справяне с такива кризи следва да се предоставя като например се прибягва до инструмента за гъвкавост в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, относно сътрудничеството по бюджетните въпроси и относно доброто финансово управление (4).
(9)
Към настоящия момент в правото се предвижда, че някои от допустимите разходи трябва да се възстановяват до определени фиксирани проценти. Във връзка с други разходи в правото не се предвижда ограничение за възстановяването. С цел рационализиране и опростяване на системата следва да се определи фиксиран максимален процент за възстановяване на разходите. Целесъобразно е този процент да се определи на равнището на процента, прилаган обичайно във връзка с безвъзмездните средства. Необходимо е също така да се предвиди възможност този максимален процент да се увеличава при определени обстоятелства.
(10)
Поради важното значение, което постигането на поставените в настоящия регламент цели има, целесъобразно е допустимите разходи за някои дейности да се финансират на 100 %, при условие че при изпълнението на тези дейности възникват и разходи, които не са допустими за финансиране.
(11)
Съюзът носи отговорност да осигури правилното изразходване на финансовите средства и да предприема мерки в отговор на необходимостта от опростяване на неговите разходни програми, така че да се намалят административната тежест и разходите за бенефициентите на финансовите средства и за всички участващи лица, както това е заложено в Съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 8 октомври 2010 г., озаглавено „Разумно регулиране в Европейския съюз“.
(12)
Съгласно правото на Съюза от държавите-членки се изисква да прилагат определени мерки в случай на поява или разпространение на определени болести по животните или зоонози. Поради това Съюзът следва да участва във финансирането на такива спешни мерки.
(13)
Необходимо е също така чрез подходящи мерки за ликвидиране, контрол и мониторинг да се намали броят на огнищата на болести по животните и зоонози, които представляват риск за здравето на хората и животните, както и да се предотврати появата на такива огнища. Поради това следва да се предоставя финансиране от Съюза за националните програми за ликвидиране, контрол и мониторинг на тези болести и зоонози.
(14)
По организационни причини и от съображения за ефективност при боравенето с финансови средства в областта на здравето на животните и на растенията е целесъобразно да се установят правила относно съдържанието, начина на представяне, на оценяване и на одобряване на националните програми, включително програмите, изпълнявани в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). По същите причини също така следва да бъдат определени срокове за представяне на доклади и подаване на заявки за плащане.
(15)
Съгласно Директива 2000/29/ЕО на Съвета (5) от държавите-членки се изисква да предприемат определени спешни мерки за ликвидирането на вредители по растенията или растителните продукти („вредители“). Съюзът следва да предоставя финансово участие в действията по ликвидирането на тези вредители. Финансово участие от страна на Съюза следва да се предоставя при спазване на определени условия и за спешните мерки за ограничаване на разпространението на вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза и които не могат да бъдат унищожени в определени зони, както и за мерките за предотвратяване появата на тези вредители.
(16)
Спешните мерки за борба с вредителите следва да са допустими за съфинансиране от Съюза, при условие че имат добавена стойност за целия Съюз. Поради това Съюзът следва да има финансово участие за борба с вредителите, изброени в приложение I, част А, раздел I и в приложение II, част А, раздел I към Директива 2000/29/ЕО под заглавието „Вредители, за които няма данни, че се срещат в Съюза и които са от значения за целия Съюз“. Когато за дадени вредители има данни, че се срещат в Съюза, допустими за финансиране от Съюза следва да са само мерките във връзка с вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза. Такива вредители включват, в частност тези, които подлежат на мерките на Директива 69/464/ЕИО (6), 93/85/ЕИО (7), 98/57/ЕО (8) или 2007/33/ЕО (9) на Съвета. Финансово участие на Съюза следва също да се предвиди и за тези вредители, които не са изброени в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО, които подлежат на национални мерки и които временно подлежат на вписване в раздел I, част А, приложение I към Директива 2000/29/ЕО или раздел I, част А, приложение II към същата директива. Допустими за финансиране от Съюза следва да бъдат и мерки срещу вредители, за чието ликвидиране Съюзът предприема спешни мерки.
(17)
Необходимо е наличието на определени вредители да се открива своевременно. Провеждането на наблюдения за такова наличие от държавите-членки, е от съществено значение, за да се осигури незабавното ликвидиране на огнищата от тези вредители. Наблюденията, провеждани от отделните държави-членки, са от съществено значение за опазването на територията на всички държави-членки. Съюзът може да участва във финансирането на тези наблюдения като цяло, при условие че обхватът им включва поне една от двете критични категории вредители, а именно вредителите, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и вредителите, които подлежат на спешни мерки на Съюза.
(18)
Финансирането от страна на Съюза на мерки в областта на здравето на животните и растенията следва да обхваща определени допустими разходи.В изключителни и надлежно обосновани случаи то следва да обхваща и разходите, направени от държавите-членки при осъществяването на необходимите мерки. Тези мерки могат да включват прилагането на засилени мерки за биологична сигурност в случай на поява на огнище на болести или на наличие на вредители, унищожаването и транспортирането на кланични трупове в рамките на програми за ликвидиране, както и разходите по обезщетяването на собствениците в резултат на кампании по спешно ваксиниране.
(19)
Най-отдалечените региони на държавите-членки изпитват трудности поради своята отдалеченост и своята зависимост от ограничен брой продукти. Целесъобразно е Съюзът да предоставя финансово участие за програмите, изпълнявани от държавите-членки с оглед на борбата с вредителите в тези най-отдалечени региони в съответствие с целите на Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10). Тъй като някои най-отдалечени райони се подчиняват на национални правила, специфични за съответните райони, вместо на правилата на Съюза, предвидени в Директива 2000/29/ЕО, това финансово участие на Съюза следва да се прилага към действащите в тези райони правила, независимо дали те са правила на Съюза или национални правила.
(20)
Официалният контрол, извършван от държавите-членки, е основен инструмент за верификация и мониторинг на въвеждането, спазването и прилагането на съответните изисквания на Съюза. Ефективността и ефикасността на системите за официален контрол са от жизненоважно значение за поддържане на висока степен на безопасност за хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, като същевременно се гарантира висока степен на опазване на околната среда. За такива мерки по контрол следва да се осигурява финансова подкрепа от Съюза. По-специално следва да се осигурява участие във финансирането на референтните лаборатории на Съюза, за да им се оказва помощ във връзка с разходите, произтичащи от изпълнението на одобрените от Комисията работни програми. Освен това, тъй като ефективността на официалния контрол зависи и от това органите, осъществяващи контрола, да разполагат с добре обучени служители, добре запознати с правото на Съюза, Съюзът следва да може да участва във финансирането на тяхното обучение и на съответните програми за обмен, организирани от компетентните органи.
(21)
Ефикасното управление на дейностите по осъществяване на официалния контрол зависи от бързия обмен на свързаните с този контрол данни и информация. Освен това правилното и хармонизирано изпълнение на съответните правила зависи от изграждането на ефикасни системи с участието на компетентните органи на държавите-членки. Поради това следва дейностите по създаването и оперативното функциониране на бази данни и на компютризирани информационни системи за управление, свързани с посочените цели, да са допустими с оглед предоставяне на финансово участие.
(22)
Съюзът следва да осигурява финансови средства за техническите, научните, координационните и комуникационните дейности, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане на правото на Съюза и за своевременното адаптиране на правото към промените в науката, технологиите и обществото. Следва да се осигурява финансиране и за проекти, насочени към подобряване на ефективността и ефикасността на официалния контрол.
(23)
Съгласно член 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11) във всяко предложение, представено на законодателния орган, което съдържа дерогации от разпоредбите на посочения регламент, се изисква ясно да се посочват тези дерогации и конкретните причини, които ги обосновават. Поради това, с оглед на специфичното естество на някои от целите, попадащи в обхвата на настоящия регламент, и тъй като съответните компетентни органи на държавите-членки могат най-добре да осъществят дейностите във връзка с тези цели, тези органи следва да се считат за бенефициенти, посочени за целите на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Поради това следва да бъде възможно на тези органи да бъдат отпускани безвъзмездни средства без предварително публикуване на покани за представяне на предложения.
(24)
Чрез дерогация от член 86 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и като изключение от принципа за забрана на обратното действие съгласно предвиденото в член 130 от него разходите за спешни мерки, попадащи в обхвата на членове 7 и 17 от настоящия регламент, следва да бъдат допустими от датата, на която държавата-членка е уведомила Комисията за появата на дадена болест или наличието на вредител, поради спешността и непредвидимостта на тези мерки. Поемането на съответните бюджетни задължения и плащането на допустимите разходи следва да се правят от Комисията след оценяване на заявленията за плащане, представени от държавите-членки.
(25)
От изключително голямо значение е такива спешни мерки да бъдат изпълнявани незабавно. Поради това евентуално изключване от финансиране на разходи, които са направени преди подаването на заявление за безвъзмездни средства, би противоречало на общия интерес, тъй като би подтикнало държавите-членки да насочат непосредствените си усилия към подготовката на заявлението за безвъзмездни средства, а не към прилагането на спешни мерки.
(26)
С оглед на обхвата на действащото право на Съюза, отнасящо се до прилагането на мерки за ликвидиране и за надзор, и на техническите ограничения по отношение на друг наличен експертен опит, е необходимо прилагането на мерките, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да бъде осъществявано основно от компетентните органи на държавите-членки. Поради това е необходимо в определени случаи да се съфинансират разходите за възнаграждения на персонала на националните администрации.
(27)
Чрез изготвянето на програми се постига координиране и приоритизиране и по този начин се допринася за ефективното използване на финансовите средства на Съюза. С цел да се гарантират еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия във връзка с приемането на работни програми за прилагането на определени мерки, предвидени в настоящия регламент.
(28)
За да се гарантира отговорно и ефективно използване на финансовите средства на Съюза, на Комисията следва да се даде възможността да проверява дали финансирането от Съюза е използвано по ефективен начин за прилагането на допустими мерки, като извършва проверки на място или проверки на документацията.
(29)
Финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитени през целия цикъл на разходите, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности и чрез възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства.
(30)
Списъкът с болестите по животните, които могат да бъдат финансирани по линия на спешните мерки, е приложен към настоящия регламент и включва болестите по животни, посочени в член 3, параграф 1, член 4, параграф 1, член 6, параграф 2 и член 14, параграф 1 от Решение 2009/470/ЕО на Съвета (12). За да бъдат взети под внимание болестите по животните, които се изисква да бъдат съобщени в съответствие с Директива 82/894/ЕИО на Съвета (13), и болестите, които е вероятно да се превърнат в нова заплаха за Съюза, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на списъка.
(31)
Списъците на болестите по животните и зоонозите, които могат да бъдат финансирани по линия на програмите за ликвидиране, контрол и надзор, са приложени към настоящия регламент и включват болестите по животните и зоонозите, посочени в приложение I към Решение 2009/470/ЕО. С цел да се вземат предвид ситуациите, които са предизвикани от тези болести по животните, които оказват значително влияние върху животновъдството или търговията с животни, развитието на зоонози, които представляват заплаха за хората, или новите научни или епидемиологични развития, на Комисията следва да се предоставят правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на тези списъци.
(32)
При приемането на делегирани актове съгласно настоящия регламент от особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на изготвянето на годишни и многогодишни работни програми; определянето на финансовото участие за спешни мерки или в случаите, когато е необходимо да се реагира по отношение на непредвидими развития; установяването на процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездни средства. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (14).
(34)
Правото на Съюза следва да се прилага по начин, с който се гарантира постигане на очакваните ползи, с оглед на натрупания опит. Поради това е целесъобразно Комисията да направи оценка на прилагането и ефективността на настоящия регламент и да съобщи резултатите от нея на другите институции.
(35)
При прилагането на действащите правила на Съюза, попадащи в обхвата на настоящия регламент, Комисията се подпомага понастоящем от различни комитети и по-специално комитетите, създадени с решения 66/399/ЕИО (15) и 76/894/ЕИО на Съвета (16), директиви 98/56/ЕО (17) и 2008/90/ЕО на Съвета (18) и с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (19). Целесъобразно е да се рационализира процедурата на комитета в тази област. На комитета, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002, следва да се възложи задачата да подпомага Комисията при упражняването на нейните изпълнителни правомощия по отношение на направените разходи в съответните области и наименованието на този комитет следва да се промени, за да се отразят неговите увеличени отговорности. Поради това решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО следва да бъдат отменени, а директиви 98/56/ЕО и 2008/90/ЕО, както и Регламент (ЕО) № 178/2002 следва да бъдат съответно изменени.
(36)
Настоящият регламент заменя разпоредбите на Решение 2009/470/ЕО. Освен това с настоящия регламент се заменят член 13в, параграф 5 и членове 22 - 26 от Директива 2000/29/ЕО, член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (20), глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета (21), член 22 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (23). Поради това Директива 2000/29/ЕО, регламенти (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005, Директива 2009/128/ЕО и Регламент (ЕО) № 1107/2009 следва да бъдат съответно изменени,
(37)
Въвеждането на съфинансиране от Съюза за разходи, възникнали за държавите-членки за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени растения, растителни продукти или други обекти, в съответствие с мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, налага изготвянето на насоки относно условията, приложими по отношение на ограниченията на пазарната стойност на съответните култури и дървета. Поради това въвеждането следва да се осъществи само считано от 1 януари 2017 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Предмет, приложно поле и цели
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се установяват разпоредбите за управлението на разходите от общия бюджет на Европейския съюз в областите, попадащи в обхвата на правилата на Съюза:
а)
уреждащи въпросите, свързани с храните и безопасността на храните на всички етапи на производството, преработката, разпространението и унищожаването на храните, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация, както и уреждащи производството и използването на материали и предмети, предназначени за контакт с храни;
б)
уреждащи въпросите, свързани с фуражите и безопасността на фуражите на всички етапи на производството, преработката, разпространението, унищожаването и използването на фуражите, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация;
в)
установяващи изискванията по отношение на здравеопазване на животните;
г)
установяващи изискванията по отношение на хуманното отношение към животните;
д)
относно защитните мерки срещу вредители по растенията или растителните продукти съгласно определението в член 2, параграф 1, буква д) от Директива 2000/29/ЕО („вредители“);
е)
относно производството с цел пускане на пазара и пускането на пазара на растителен репродуктивен материал;
ж)
установяващи изискванията за пускането на пазара на продукти за растителна защита и за устойчива употреба на пестициди;
з)
насочени към предотвратяване и минимизиране на рисковете за общественото здраве и здравето на животните, произтичащи от страничните животински продукти и производни продукти;
и)
уреждащи съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда;
й)
относно защитата на правата върху интелектуална собственост във връзка със сортовете растения и опазването и обмена на растителни генетични ресурси.
Член 2
Цели
1. С разходите, посочени в член 1, се цели постигането на:
а)
общата цел да се допринесе за висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига и в свързаните области, посредством предотвратяване и ликвидиране на болести и вредители и посредством гарантиране на висока степен на защита на потребителите и на опазване на околната среда, като същевременно се засилва конкурентоспособността на хранителната и фуражната промишленост на Съюза и се благоприятства създаването на работни места;
б)
следните конкретни цели:
i)
да се допринесе за висока степен на безопасност на храните и системите за производство на храни, както и на други продукти, които могат да повлияят на безопасността на храните, като същевременно се подобрява устойчивостта на производството на храни;
ii)
да се допринесе за постигане на по-висок здравен статус на животните в Съюза и да се окаже подкрепа за по-хуманното отношение към животните;
iii)
да се допринесе за своевременното откриване на вредители и за тяхното ликвидиране в случаите, в които вредителите са били въведени в Съюза;
iv)
да се допринесе за подобряване на ефективността, ефикасността и надеждността на официалния контрол и на другите дейности, провеждани с оглед на ефективното прилагане и спазването на правилата на Съюза, посочени в член 1.
2. За измерване на степента на постигане на конкретните цели, посочени в параграф 1, буква б), се използват следните показатели:
а)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка i): намаление на броя на случаите на заболявания при хората на територията на Съюза, които са свързани с безопасността на храните или със зоонозите;
б)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка ii):
i)
увеличение на броя на държавите-членки или на техните региони, които са свободни от болести по животните, за които се предоставя финансово участие;
ii)
цялостно намаление на свързаните с болестите параметри, като разпространение, болестност и брой на огнищата;
в)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iii):
i)
площта на територията на Съюза, попадаща в обхвата на наблюдения за наличие на вредители, по-конкретно на вредители, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и на вредители, считани за най-опасни на територията на Съюза;
ii)
времето, необходимо за ликвидирането на тези вредители, и степента на постигане на успех по отношение на ликвидирането;
г)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iv): благоприятна тенденция в резултатите от извършване на контрола в конкретни проблемни области, отчетени и докладвани от експертите на Комисията вдържавите-членки.
ГЛАВА II
Форми на финансиране и общи финансови разпоредби
Член 3
Форми на финансиране
1. Финансирането от Съюза на разходите, посочени в член 1, се извършва в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Когато безвъзмездни средства се отпускат на компетентните органи на държавите-членки, тези органи се считат за бенефициенти по смисъла на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Тези безвъзмездни средства може да бъдат отпускани без публикуване на покани за представяне на предложения.
3. Финансовото участие на Съюза, предоставяно за посочените в настоящия регламент мерки, може също така да бъде под формата на доброволни плащания в полза на международни организации, в които Съюзът членува или в чиято работа участва, работещи в областите, които попадат в обхвата на посочените в член 1 правила.
Член 4
Бюджет
1. Максималният размер на разходите, посочени в член 1, за периода от 2014 г. до 2020 г. е в размер на 1 891 936 000 EUR по текущи цени.
2. Максималният размер, посочен в параграф 1, може също да покрива разходи, свързани с дейности по подготовка, мониторинг, контрол, одит и оценка, които се изискват за управлението и за постигането на целите, разходи, посочени в член 1, по-специално във връзка с проучвания и срещи на експерти, разходите, свързани с ИТ мрежи, предназначени за обработка и обмен на информация, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията във връзка с управлението на тези разходи.
3. В рамките на максималния размер може също да покрива разходите за техническа и административна помощ, необходими за осигуряването на прехода от дейностите, приети преди, към тези, приети след влизането в сила на настоящия регламент. Ако е необходимо, за покриване на подобни разходи може да бъдат предвидени бюджетни кредити в бюджета след 2020 г. с цел да се даде възможност да се управляват дейностите, които не са приключили до 31 декември 2020 г.
Член 5
Максимални проценти на безвъзмездните средства
1. Когато финансовото участие от страна на Съюза е под формата на безвъзмездни средства, то не надвишава 50 % от допустимите разходи.
2. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 75 % от допустимите разходи по отношение на:
а)
трансгранични действия, осъществявани съвместно от две или повече държави-членки с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните;
б)
държави-членки, чийто брутен национален доход на глава от населението по последни данни от Евростат е под 90 % от средния за Съюза.
3. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 100 % от допустимите разходи, когато действията, за които се предоставя участие от Съюза, се отнасят до предотвратяването и контрола на сериозни рискове за човешкото здраве и за здравето на растенията и на животните в Съюза, и:
а)
имат за цел да се предотвратят човешки жертви или сериозни икономически нарушения в Съюза като цяло;
б)
представляват конкретни задачи, които са крайно необходими за Съюза като цяло, съобразно посоченото от Комисията в работната програма, приета в съответствие с член 36, параграф 1; или
в)
се осъществяват в трети държави.
ДЯЛ II
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Здравеопазване на животните
Раздел 1
Спешни мерки
Член 6
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, като се спазват определените в член 5, параграфи 1 - 3 максимални проценти по отношение на мерките, предприети в резултат на потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, при условие че тези мерки са били приложени незабавно и че приложимите разпоредби, установени в съответното право на Съюза, са били спазени. Такива безвъзмездни средства могат също да включват разходи, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че появата е потвърдена след това.
2. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства когато, след потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за ограничаване на епидемията.
3. На държавите-членки, на трети държави и на международни организации може да бъдат отпускани безвъзмездни средства по отношение на защитни мерки, предприети в случай на директна заплаха за здравния статус на Съюза вследствие на появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, на територията на трета държава или на държава-членка.
4. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато по искане на държава-членка Комисията реши, че те трябва да създадат запаси от биологични продукти, предназначени за борба с болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10.
5. Финансово участие от страна на Съюза може да се предоставя за създаването на запаси от биологични продукти или за закупуването на дози ваксини, ако появата или разпространението на една от болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, в трета държава или в държава-членка може да представлява заплаха за Съюза.
Член 7
Списък на болести по животните
1. Списъкът на болестите по животните, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 6, е установен в приложение I.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните, посочен в параграф 1, като се вземат предвид болестите по животните, които се изисква да бъдат нотифицирани в съответствие с Директива 82/894/ЕИО, и болестите, които е вероятно да представляват нова заплаха за Съюза поради своето сериозно въздействие върху:
а)
човешкото здраве;
б)
здравето на животните или хуманното отношение към тях; или
в)
производството на селскостопански продукти или аквакултури или свързани с това производство сектори на икономиката.
Член 8
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 6, параграф 1, може да бъдат допустими с оглед на финансирането по същия параграф:
а)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако не са били засегнати от болестта;
б)
разходи по клането или умъртвяването на животните и свързани с това транспортни разходи;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
г)
разходи за почистване, дезинсектизация и дезинфекция на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена;
д)
разходи за транспортирането и унищожаването на заразените фуражи и на заразеното оборудване, когато последното не може да бъде дезинфекцирано;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, поставяне или разпространяване на ваксини и примамки, както и разходите за самото инокулиране, когато такива действия са били решени или разрешени от Комисията;
ж)
разходи за транспорт и обезвреждане на кланичните трупове;
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - всички други разходи, които са от съществено значение за ликвидирането на болестта в съответствие с предвиденото в решението за финансиране, посочено в член 36, параграф 4 от настоящия регламент.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на болестта. Такива разходи могат да включват също така разходите, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози
Член 9
Допустими програми
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за техните годишни или многогодишни национални програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози, включени в списък по член 10 („националните програми“).
Член 10
Списък на болести по животните и зоонози
1. Списъкът на болестите по животните и на зоонозите, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 9, е установен в приложение II.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните и на зоонозите, посочен в параграф 1 от настоящия член, като взема предвид:
а)
ситуацията във връзка с болестите по животните, които оказват сериозно въздействие върху животновъдството или търговията с животни;
б)
разпространението на зоонози, които представляват заплаха за човека; или
в)
новите научни или епидемиологични тенденции.
Член 11
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на националните програми, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по член 9:
а)
разходи за вземане на проби от животните;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходи за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако те не са били засегнати от болестта;
г)
разходи по клането или умъртвяването на животните;
д)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, инокулиране, поставяне или разпространяване на използвани по програмите дози ваксини или на ваксини и примамки за животни;
ж)
разходи за почистване, дезинфекция и дезинсектизация на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена; както и
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите, направени при прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) до ж), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства, посочено в член 13, параграфи 3 и 4.
За целите на първа алинея, буква в) остатъчната стойност на животните, при наличието на такава, се приспада от обезщетението.
За целите на първа алинея, буква г) остатъчната стойност на топлинно третираните неизлюпени яйца се приспада от обезщетението.
Член 12
Съдържание и представяне на националните програми
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията националните програми, чието изпълнение трябва да започне през следващата година, по отношение на които те искат да кандидатстват за предоставяне на безвъзмездни средства.
Национални програми, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В националните програми се посочва най-малко следното:
а)
описание на епидемиологичната обстановка във връзка с болестта по животните или зоонозата преди датата, на която започва изпълнението на програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата;
в)
продължителността на програмата;
г)
мерките, които трябва да бъдат предприети;
д)
прогнозен бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна национална програма информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година от програмния период в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
3. Ако има вероятност появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списъка по член 10, да представлява заплаха за здравния статус на Съюза и с цел да се защити Съюза от въвеждането на някоя от тези болести или зоонози, държавите-членки може да включват в националните си програми мерки, които да бъдат прилагани на териториите на съседните им трети държави в сътрудничество с органите на тези държави.
Член 13
Оценяване и одобряване на националните програми
1. При оценяването на националните програми Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на националните програми, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза;
3. Годишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 14, и ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения във връзка с целия период на допустимост.
4. Многогодишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните национални програми в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по такъв начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 14
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април и за всяка одобрена годишна или многогодишна национална програма държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 12, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна национална програма държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 15
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена национална програма се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответната верификация на посочените в член 14 доклади.
ГЛАВА II
Здраве на растенията
Раздел 1
Спешни мерки
Член 16
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства в размер до максималните проценти, посочени в член 5, параграфи 1 - 3, за следните мерки срещу вредители, при спазване на условията, определени в член 17:
а)
мерки за ликвидирането на вредител в заразената област, предприети от компетентните органи съгласно член 16, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/29/ЕО или съгласно с мерките на Съюза, приети в съответствие с член 16, параграф 3 от същата директива;
б)
мерки за ограничаването на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, в заразената област, в която вредителят не може да бъде ликвидиран, когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя. Тези мерки се отнасят изключително за ликвидирането на вредителя в буферната зона, ако в нея бъде установено наличието му;
в)
допълнителни защитни мерки, предприети срещу разпространението на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, различни от мерките за ликвидиране, посочени в буква а), и мерките за ограничаване, посочени в буква б), когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя.
Безвъзмездни средства за мерки, посочени в първа алинея, букви а) и б), може да бъдат отпускани също така за мерки, предприети в резултат на съмнение за поява на такъв вредител, при условие че появата на вредителя е потвърдена след това.
2. Безвъзмездни средства по параграф 1 може да бъдат отпускани също така на държава-членка, на чиято територия няма наличие на вредителите, посочени в параграф 1, когато държавата-членка е взела мерки срещу въвеждането на тези вредители на своя територия поради наличието им в съседна държава-членка или в трета държава, разположена непосредствено до нейната граница.
3. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато след потвърждаване на появата на един от вредителите, посочени в член 17, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за предприемане на мерките, посочени в параграф 1.
4. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани също така на международни организации във връзка с мерките, посочени в параграф 1, първа алинея, букви а) - в).
Член 17
Условия
Мерките, посочени в член 16, могат да отговарят на критериите за отпускане на безвъзмездни средства, при условие че са били приложени незабавно и че са спазени приложимите разпоредби, установени в приложимото право на Съюза, и при условие че е изпълнено едно или повече от следните условия:
а)
насочени са срещу вредители, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО;
в)
насочени са срещу вредители, по отношение на които са приети мерки в съответствие с директиви 69/464/ЕИО, 93/85/ЕИО, 98/57/ЕО или 2007/33/ЕО; или
г)
насочени са срещу вредители, които не са включени в списъка в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО и които подлежат на мярка, приета от компетентния орган на държава-членка съгласно член 16, параграф 2 от Директива 2000/29/ЕО и които временно отговарят на условията за включване в списъка в част A, раздел I от приложение I към Директива 2000/29/ЕО или част А, раздел I на приложение II към същата директива.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б), безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на мерки, които отговарят на условието, посочено в буква г) от първия параграф, безвъзмездните средства не покриват разходи, направени по-късно от две години след влизането в сила на мярката, приета от компетентния орган на съответната държава-членка, или направени след изтичането на срока на действие на тази мярка.
Член 18
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 16, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и всякакви други необходими материали, за продукти за обработка, вземане на проби и лабораторни изследвания;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за обезщетяване на засегнатите оператори или собственици за третиране, унищожаване и последващо отстраняване на растения, растителни продукти и други обекти и за почистване и обеззаразяване на помещенията, земята, водата, почвата, растителната среда, съоръженията, машините и оборудването;
г)
разходи за обезщетяване на засегнатите собственици за стойността на унищожените растения, растителни продукти или други обекти, подложени на мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, в границите на пазарната стойност на такива растения, растителни продукти и други обекти, която би била налице, ако те не бяха засегнати от тези мерки; остатъчната стойност, при наличието на такава, се приспада от обезщетението; както и
д)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите за прилагането на други необходими мерки освен посочените в букви от а) до г), при условие че тези мерки са посочени в решението за финансиране съгласно член 36, параграф 4.
Обезщетяването на собствениците, посочено в буква в), е допустимо само ако мерките са били предприети под надзора на компетентния орган.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на вредителя. Тези разходи могат да включват също така разходите в резултат на съмнение за поява на този вредител, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за наблюдение относно наличието на вредители
Член 19
Допустими програми за наблюдение
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за годишните и многогодишните програми за наблюдение, които те изпълняват относно наличието на вредители („програми за наблюдение“), при условие че програмите за наблюдение отговарят най-малко на едно от следните условия:
а)
насочени са срещу вредителите, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на вредителите, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия член, програмите за наблюдение се основават на оценка на риска от тяхното въвеждане, установяване и разпространение на територията на съответната държава-членка, като минималното изискване е програмите да са насочени срещу вредителите, които пораждат основните рискове, и към основните растителни видове, които са изложени на тези рискове.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б) от настоящия член, безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 20
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на програмите за наблюдение, посочени в член 19, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за вземане на проби;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на изследванията;
ii)
разходите за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходи за прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) и б), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства съгласно член 22, параграфи 3 и 4.
Член 21
Съдържание и представяне на програмите за наблюдение
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за наблюдение, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година, за които искат да кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за наблюдение, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за наблюдение се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
продължителността на програмата;
г)
броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители и растения, растителни и други засегнати продукти;
д)
прогнозния бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от програмата; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за наблюдение информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 22
Оценяване и одобряване на програмите за наблюдение
1. При оценяването на програмите за наблюдение Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за наблюдение, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 23, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за наблюдение в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят на годишни вноски, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 23
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, обхващащ предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 21, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи. Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 24
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за наблюдение се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза за допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 23 доклади.
Раздел 3
Програми за борба с вредителите в най-отдалечените региони на Съюза
Член 25
Допустими мерки и допустими разходи
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за програмите, които те изпълняват за контрол на вредителите в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от ДФЕС, в съответствие с целите, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 228/2013 („програми за най-отдалечените региони“). Тези безвъзмездни средства се отнасят за действия, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане в тези региони на действащите правила за контрол на вредителите, независимо дали са правила на Съюза или национални правила.
2. Следните разходи, направени от държавите-членки по програми за най-отдалечените региони, може да бъдат допустими за финансово участие на Съюза:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и за продукти за обработка;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за вземане на проби;
г)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица.
Член 26
Съдържание и представяне на програмите за най-отдалечените региони
1. Всяка година до 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за най-отдалечените региони, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година и за които те кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за най-отдалечените региони, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за най-отдалечените региони се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
технически анализ на фитосанитарната обстановка в региона;
г)
продължителността на програмата;
д)
включените в програмата дейности и когато е целесъобразно - броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители, както и растения, растителни и други засегнати продукти;
е)
прогнозния бюджет;
ж)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
з)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за най-отдалечените региони информацията, посочена в букви б), д) и ж) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, посочена в буква е) от същата алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 27
Оценяване и одобряване на програмите за най-отдалечените региони
1. При оценяването на програмите за най-отдалечените региони се вземат предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за най-отдалечените региони, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 28, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства за приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за най-отдалечените региони в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по този начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 28
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 26, параграф 2, буква з) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 29
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за най-отдалечените региони се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 28 доклади.
ГЛАВА III
Финансова подкрепа за извършване на официален контрол и други дейности
Член 30
Референтни лаборатории на Европейския съюз
1. На референтните лаборатории на Европейския съюз, посочени в член 32 от Регламент (ЕО) № 882/2004, може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи, свързани с изпълнението на одобрените от Комисията работни програми.
2. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по параграф 1:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършваните от лабораторията дейности в качеството ѝ на референтна лаборатория на Съюза, независимо от статута на наетите лица;
б)
разходи за краткотрайни активи;
в)
разходи за консумативи;
г)
разходи за изпращане на проби, за провеждане на мисии, провеждане на срещи и на дейности по обучение.
Член 31
Обучение
1. Съюзът може да финансира обучението на персонала на компетентните органи, които отговарят за извършването на официален контрол съгласно предвиденото в член 51 от Регламент (ЕО) № 882/2004 с цел да се разработи хармонизиран подход към официалния контрол и други официални дейности, за да се гарантира висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията.
2. Комисията разработва програми за обучение, в които се набелязват приоритетните области за намеса въз основа на установените рискове за общественото здраве, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, и здравето на растенията.
3. За да бъдат дейностите по обучение допустими за финансиране от Съюза съгласно посоченото в параграф 1, компетентните органи следва да гарантират, че придобитите знания по време на обученията, посочени в същия параграф, се разпространяват в съответствие с нуждите и че се използват по целесъобразен начин в националните програми за обучение.
4. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на предоставянето на финансово участие, посочено в параграф 1:
а)
разходи за организиране на дейности по обучение, включително обучение, което е отворено за участници от трети държави, или дейности по обмен;
б)
пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи на служители на компетентните органи, участващи в обучението.
Член 32
Експерти от държавите-членки
Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи, направени от експерти от държавите-членки във връзка с назначаването им от Комисията да подпомогнат нейните експерти съгласно предвиденото в член 45, параграф 1 и член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
Член 33
Координирани планове за контрол и събиране на данни
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи за изпълнение на координираните планове за контрол, посочени в член 53 от Регламент (ЕО) № 882/2004, и за събиране на данни.
2. Следните разходи могат да бъдат допустими за предоставянето на такива безвъзмездни средства:
а)
разходи за вземане на проби и лабораторни изследвания,
б)
разходи за необходимото оборудване за извършване на официален контрол и дейности по събиране на данни.
ГЛАВА IV
Други мерки
Член 34
Информационни системи
1. Съюзът финансира създаването и оперативното управление на базите данни и компютърните информационни системи за управление, управлявани от Комисията, които са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
2. Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за създаването и управлението на бази данни и компютърни информационни системи за управление на трети страни, включително международни организации, при условие че тези бази данни и компютърни информационни системи за управление:
а)
притежават доказана добавена стойност за Съюза като цяло и са на разположение на цялата територия на Съюза за всички заинтересовани ползватели; и
б)
са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
Член 35
Прилагане и адаптиране на правилата
1. Съюзът може да финансира необходимата техническа и научна работа, включително проучвания и координационни дейности с цел да се осигури правилното прилагане на правилата във връзка с областите, посочени в член 1, и за адаптирането им спрямо развитието на науката, технологиите и обществото.
Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено на държавите-членки или на международни организации, работещи в областите, посочени в член 1, с цел предприемането на дейности, с които се подпомагат разработването и прилагането на правилата във връзка с тези области.
2. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани за проекти, организирани от една или повече държави членки с цел да се подобри ефикасността на извършвания официален контрол чрез използване на иновативни техники и протоколи.
3. Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено за подпомагане на инициативи на институциите на Съюза и на държавите-членки за повишаване на информираността и осведомеността, с цел да се гарантира по-добро и трайно поведение за спазването и прилагането на правилата във връзка с областите, посочени в член 1.
ДЯЛ III
ИЗГОТВЯНЕ НА ПРОГРАМИ, ИЗПЪЛНЕНИЕ И КОНТРОЛ
Член 36
Работни програми и финансово участие
1. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на общи или отделни годишни или многогодишни работни програми за изпълнението на мерките, посочени в дял II, с изключение на мерките, посочени в глава I, раздел 1 и глава II, раздел 1 от него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
2. В работните програми, посочени в параграф 1, се определят оперативните цели, които трябва да бъдат постигнати и които са в съответствие с общите и конкретните цели, предвидени в член 2, очакваните резултати, методът на изпълнение и общият размер на заделените за тях средства. Те също така съдържат описание на мерките, които ще бъдат финансирани, информация за разпределената сума за всяка мярка и приблизителен график за изпълнение. По отношение на безвъзмездните средства те посочват приоритетните действия, критериите за оценка, процентът на финансиране и примерен списък на допустимите мерки и разходи в съответствие с член 3 от настоящия регламент.
3. Работните програми за изпълнение на мерките, посочени в дял II, глава I, раздел 2 и в дял II, глава II, раздели 2 и 3, се приемат до 30 април на годината, предшестваща тяхното изпълнение, при условие че е приет проектобюджетът. Тези работни програми отразяват приоритетите, предвидени в приложение III към настоящия регламент.
4. Във връзка с изпълнението на спешните мерки, посочени в дял II, глава I, раздел 1 и дял II, глава II, раздел 1, както и в случаите, когато това е необходимо, за да се реагира на непредвидени обстоятелства, Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно финансовото участие. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
5. Комисията приема актове за изпълнение, определящи процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездните средства, посочени в дял II, глава I, раздели 1 и 2 и дял II, глава II, раздели 1, 2 и 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
Член 37
Проверки на място от Комисията
Комисията може да организира проверки на място в държавите-членки и в помещенията на бенефициерите с оглед да се провери по-специално:
а)
ефективното изпълнение на мерките, за които е предоставено финансовото участие на Съюза;
б)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
в)
наличието на изискуемите оправдателни документи и тяхното съответствие с мерките, за които е предоставено участие на Съюза.
Член 38
Достъп до информация
Държавите-членки и бенефициентите предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за верификация на изпълнението на мерките и предприемат всички необходими мерки, за да улеснят извършването на проверките, които Комисията сметне за целесъобразни във връзка с управлението на финансовите средства на Съюза, включително проверки на място.
Член 39
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани по силата на настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез събирането на недължимо платените суми и, когато е уместно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициерите на безвъзмездни средства, изпълняващи органи, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по силата на настоящия регламент.
Европейската служба за борба с измамите (OLAF) се оправомощава да извършва проверки и инспекции на място по отношение на икономически оператори, засегнати пряко или непряко от такова финансиране в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (24) с оглед установяване на измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор за финансиране от страна на Съюза.
Без да се засягат първа и втора алинея, в споразумения за сътрудничество с трети държави и международни организации, споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, решения за отпускане на безвъзмездни средства и договори, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, се предвижда изрично упълномощаване на Комисията, Сметната палата и OLAF за провеждане на такива одити, проверки и инспекции на място.
ДЯЛ IV
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 30 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. Решението за оттегляне прекратява делегирането на посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в двумесечен срок от два месеца от нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 41
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено по писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на срока за даване на становище председателят на комитета вземе такова решение или членовете на комитета отправят такива искания с обикновено мнозинство.
Член 42
Оценка
1. До 30 юни 2017 г. Комисията изготвя и представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад за оценка за това дали от гледна точка на резултатите и въздействията мерките, посочени в дял II, глави I и II и в дял II, глава III, членове 30 и 31, постигат целите, посочени в член 2, параграф 1 относно ефикасността при използването на ресурсите и добавената стойност на равнището на Съюза. Освен това в доклада за оценка се разглеждат възможностите за опростяване, актуалността на всички цели и приносът на мерките с оглед на приоритетите на Съюза от гледна точка на интелигентния, устойчив и приобщаващ растеж. В него се вземат предвид резултатите от оценката на дългосрочното въздействие на предишните мерки. Докладът се придружава по целесъобразност от законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
2. До 30 юни 2022 г. Комисията извършва последваща оценка на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член, в тясно сътрудничество с държавите-членки. При последващата оценка се разглеждат ефективността и ефикасността и въздействието на разходите, посочени в член 1.
3. При оценките, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се отчита постигнатият напредък чрез използване на показателите, посочени в член 2, параграф 2.
4. Комисията съобщава заключенията от оценките, посочени в параграфи 1 и 2, на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите.
Член 43
Информация, комуникация и публичност
1. Когато е целесъобразно, бенефициентите и съответните държави-членки предприемат подходящи мерки за популяризиране на предоставеното съгласно настоящия регламент финансово участие, за да информират обществеността за ролята на Съюза при финансирането на мерките.
2. Комисията осъществява информационни и комуникационни дейности относно финансираните мерки и резултатите от тях. Освен това, определеният съгласно настоящия регламент бюджет за комуникация обхваща и институционалните комуникационни дейности относно политическите приоритети на Съюза.
Член 44
Отмяна
1. Решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО се отменят.
2. Позоваванията на решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО се считат за позовавания на член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
3. Позоваванията на Решение 2009/470/ЕО се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 45
Преходни разпоредби
1. Националните програми на държавите-членки, посочени в член 12, параграф 1 от настоящия регламент, представен на Комисията през 2012 г. за изпълнение през 2013 г., тези, представени през 2013 г. за изпълнение съответно през 2014 г., както и тези, представени до 30 април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., ако са одобрени, са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 27 от Решение 2009/470/ЕО.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2013 г. и 2014 г. продължават да се прилагат параграфи 7 и 8 от този член.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2015 г. продължава да се прилага член 27, параграф 2 от посоченото решение.
2. Програмите за наблюдение на държавите-членки, посочени в член 21, параграф 1 от настоящия регламент, представени на Комисията до 30 Април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 23, параграф 6 от Директива 2000/29/ЕО. По отношение на тези програми за наблюдение продължава да се прилага член 23, параграф 6 от посочената директива.
3. По отношение на заявления на държавите-членки за финансиране от Съюза на посочените в член 16 от настоящия регламент спешни мерки, представени на Комисията до 30 април 2014 г., продължават да се прилагат членове 22 - 24 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 46
Изменение на Директива 98/56/ЕО
Директива 98/56/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 17 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (25). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (26).
(25) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(26) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“" 						
2)
В член 18 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.“
Член 47
Изменение на Директива 2000/29/ЕО
Директива 2000/29/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 13в параграф 5 се заличава.
2)
Следният член се вмъква:
„Член 15а
Държавите-членки предвиждат, че всеки, който узнае за появата на вредител, включен в списъка в приложение I или приложение II, или вредител, обхванат от мярка съгласно член 16, параграф 2 или член 16, параграф 3, или има основание да подозира такава поява, уведомява писмено компетентния орган в срок от десет календарни дни и по искане на компетентния орган предоставя информацията, с която разполага, по отношение на тази поява.“
3)
Членове 22 - 26 се заличават.
Член 48
Изменение на Регламент (ЕО) № 178/2002
В член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянен комитет по растенията, животните, храните и фуражите, наричан по-долу „комитетът“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27). Комитетът е организиран по секции, които се занимават с въпроси от съответната сфера на компетентност.
Всички позовавания в правото на Съюза на Постоянния комитет по хранителната верига и здравеопазване на животните се тълкуват като позовавания на комитета, посочен в първа алинея.
Член 49
Изменение на Регламент (ЕО) № 882/2004
Член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 се заличава.
Член 50
Изменение на Регламент (ЕО) № 396/2005
Глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 се заличава.
Член 51
Изменение на Директива 2008/90/ЕО
В член 19 от Директива 2008/90/ЕО параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (28). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (29).
Член 52
Изменение на Директива 2009/128/ЕО
Член 22 от Директива 2009/128/ЕО се заличава.
Член 53
Изменение на Регламент (ЕО) № 1107/2009
Член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 се заличава.
Член 54
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага, считано от 30 юни 2014 г.
При все това член 18, параграф 1, буква г) и член 47, точка 2 се прилагат от 1 януари 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 652/2014
av den 15 maj 2014
om fastställande av bestämmelser för förvaltningen av utgifter för livsmedelskedjan, djurhälsa, djurskydd, växtskydd och växtförökningsmaterial, och om ändring av rådets direktiv 98/56/EG, 2000/29/EG och 2008/90/EG, Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 178/2002, (EG) nr 882/2004 och (EG) nr 396/2005, Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/128/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009, och om upphävande av rådets beslut 66/399/EEG, 76/894/EEG och 2009/470/EG
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 43.2 och 168.4 b,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
I unionsrätten fastställs krav avseende livsmedel och livsmedelssäkerhet samt foder och fodersäkerhet i alla led i produktionen, inklusive bestämmelser för att säkerställa god handelssed och för att tillhandahålla information till konsumenterna. Där fastställs också krav avseende förebyggande och bekämpning av smittsamma djursjukdomar och zoonoser samt krav avseende djurskydd, animaliska biprodukter, växtskydd, växtförökningsmaterial, skydd av växtsorter, genetiskt modifierade organismer, utsläppande på marknaden och användning av växtskyddsmedel samt hållbar användning av bekämpningsmedel. I unionsrätten föreskrivs även offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet som syftar till att säkra ett effektivt genomförande och efterlevnad av kraven.
(2)
Det allmänna målet för unionsrätten inom dessa områden är att bidra till en hög hälsonivå hos människor och djur samt en hög skyddsnivå för växter i alla led i livsmedelskedjan, en hög nivå i fråga om konsumentskydd och en hög nivå av konsumentinformation samt en hög nivå i fråga om miljöskydd, samtidigt som konkurrenskraften och skapandet av arbetstillfällen främjas.
(3)
För att uppnå detta allmänna mål krävs tillräckliga finansiella resurser. Det är därför nödvändigt att unionen bidrar till finansieringen av åtgärder som vidtas inom de olika områden som har samband med det allmänna målet. För att använda resurserna på ett effektivt sätt bör särskilda mål fastställas, och indikatorer bör fastställas för att bedöma hur väl dessa mål har uppnåtts.
(4)
Unionsfinansieringen av utgifter för livsmedel och foder har tidigare skett i form av stöd, upphandling och utbetalningar till internationella organisationer som är verksamma inom området. Finansieringen bör fortsätta på samma sätt.
(5)
Unionens finansiering får också användas av medlemsstaterna för att stödja medlemsstaterna i deras insatser på området för växtskydd eller djurhälsa som syftar till att bekämpa, förebygga eller utrota skadegörare eller djursjukdomar och som genomförs av organisationer som är aktiva inom dessa områden.
(6)
Av budgetdisciplinära skäl måste det i denna förordning fastställas en förteckning över bidragsberättigande åtgärder som kan komma i fråga för bidrag från unionen samt över bidragsberättigande kostnader och tillämpliga stödnivåer.
(7)
Med beaktande av rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (3) ska det högsta beloppet för utgifter för livsmedel och foder för hela perioden 2014-2020 vara 1 891 936 000 EUR.
(8)
Vidare bör finansiering på unionsnivå tillhandahållas för att hantera exceptionella omständigheter, såsom nödsituationer som rör djurhälsa och växtskydd i de fall där anslagen under budgetrubrik 3 är otillräckliga men nödåtgärder nödvändiga. Medel bör mobiliseras för att hantera sådana kriser, exempelvis genom utnyttjandet av flexibilitetsinstrumentet, i enlighet med det interinstitutionella avtalet av den 2 december 2013 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin, samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning (4).
(9)
I den gällande lagstiftningen föreskrivs att vissa bidragsberättigande kostnader ska ersättas med fasta stödnivåer. Med avseende på andra kostnader föreskrivs inte några begränsningar av ersättningsnivåer. I syfte att rationalisera och förenkla systemet bör det fastställas en högsta ersättningsnivå. Denna bör motsvara den nivå som vanligen gäller för stöd. Det bör även föreskrivas en möjlighet att höja denna högsta nivå under vissa omständigheter.
(10)
Eftersom det är av högsta vikt att målen i denna förordning uppnås, bör de bidragsberättigande kostnaderna för vissa åtgärder finansieras till 100 %, förutsatt att det vid genomförandet av dessa åtgärder också uppstår icke bidragsberättigande kostnader.
(11)
Unionen ansvarar för att medlen används på ett korrekt sätt, men även för att vidta åtgärder för att förenkla utgiftsprogrammen i syfte att minska den administrativa bördan och kostnaderna för mottagarna av medlen och för alla andra berörda parter, i linje med meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén av den 8 oktober 2010 med titeln Smart lagstiftning i Europeiska unionen.
(12)
Enligt unionsrätten ska medlemsstaterna genomföra särskilda åtgärder vid förekomst och utveckling av vissa djursjukdomar eller zoonoser. Unionen bör därför ge finansiellt bidrag för sådana nödåtgärder.
(13)
Det är också nödvändigt att genom lämpliga utrotnings-, bekämpnings- och övervakningsåtgärder minska antalet utbrott av djursjukdomar och zoonoser som utgör en risk för människors och djurs hälsa och att förhindra förekomsten av sådana utbrott. Nationella program för utrotning, bekämpning och övervakning av dessa sjukdomar och zoonoser bör därför få medel från unionen.
(14)
Av organisatoriska skäl och effektivitetsskäl bör det för hanteringen av finansiering på områdena för djurhälsa och växtskydd fastställas bestämmelser om innehåll i, inlämnande, utvärdering och godkännande av nationella program, inklusive sådana som genomförs i unionens yttersta randområden enligt artikel 349 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Av samma skäl bör det också fastställas tidsfrister för rapportering och inlämning av ansökningar om utbetalning.
(15)
Enligt rådets direktiv 2000/29/EG (5) ska medlemsstaterna vidta vissa nödåtgärder för att utrota organismer som är skadliga för växter eller växtprodukter (nedan kallade skadegörare). Unionen bör ge finansiellt bidrag till utrotningen av dessa skadegörare. Under vissa omständigheter bör ett finansiellt bidrag från unionen också beviljas för nödåtgärder som syftar till att begränsa spridningen av de skadegörare som har de allvarligaste konsekvenserna för unionen och som inte kan utrotas i vissa områden, samt för förebyggande åtgärder avseende sådana skadegörare.
(16)
Nödåtgärder mot skadegörare bör berättiga till medfinansiering från unionen under förutsättning att de ger ett mervärde för hela unionen. Därför bör unionens finansiella bidrag göras tillgängligt för de skadegörare som förtecknas i del A avsnitt I i bilaga I och del A avsnitt I i bilaga II till direktiv 2000/29/EG under rubriken Skadegörare som inte har påvisats inom unionen och som är av betydelse för hela unionen. För skadegörare som redan har påvisats inom unionen bör endast åtgärder avseende de skadegörare som har de allvarligaste konsekvenserna för unionen berättiga till finansiellt bidrag. Sådana skadegörare inbegriper särskilt de skadegörare som är föremål för åtgärderna enligt rådets direktiv 69/464/EEG (6), 93/85/EEG (7), 98/57/EG (8) eller 2007/33/EG (9). Ett finansiellt bidrag från unionen bör också göras tillgängligt för de skadegörare som inte förtecknas i bilaga I eller bilaga II till direktiv 2000/29/EG, och som är föremål för nationella åtgärder, och som preliminärt uppfyller kraven för att upptas i förteckningen i del A avsnitt I i bilaga I till direktiv 2000/29/EG eller del A avsnitt I i bilaga II till det direktivet. Åtgärder avseende skadegörare som är föremål för unionens nödåtgärder som syftar till att utrota dem bör även berättiga till finansiellt bidrag från unionen.
(17)
Det är nödvändigt att i tid påvisa förekomsten av vissa skadegörare. De undersökningar som medlemsstaterna genomför för att påvisa förekomsten av sådana skadegörare är av avgörande betydelse för att säkerställa omedelbar utrotning vid utbrott. De undersökningar som enskilda medlemsstater genomför är av avgörande betydelse för att skydda alla andra medlemsstaters territorium. Unionen får generellt bidra till finansieringen av dessa undersökningar, under förutsättning att undersökningarna omfattar minst en av de två kritiska kategorierna av skadegörare, nämligen skadegörare som inte har påvisats inom unionen och skadegörare som är föremål för unionens nödåtgärder.
(18)
Unionens finansiering av åtgärder inom området djurhälsa och växtskydd bör omfatta specifika stödberättigande kostnader. I exceptionella och vederbörligen motiverade fall bör den även omfatta medlemsstaternas kostnader för att vidta andra nödvändiga åtgärder. Sådana åtgärder kan omfatta genomförande av utökade biosäkerhetsåtgärder vid sjukdomsutbrott eller förekomst av skadegörare, destruktion och transport av slaktkroppar i samband med utrotningsprogram eller kostnader för ersättning till ägare för förluster som orsakats av nödvaccinationskampanjer.
(19)
Medlemsstaternas yttersta randområden har svårigheter till följd av sin avlägsna belägenhet och sitt beroende av ett begränsat antal produkter. Unionen bör bevilja ett finansiellt bidrag till medlemsstater för program som de genomför för bekämpning av skadegörare i dessa yttersta randområden i linje med målen för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 228/2013 (10). Eftersom vissa yttersta randområden är föremål för nationella regler som är specifika för dessa områden i stället för unionsregler som fastställs i direktiv 2000/29/EG, bör unionens finansiella bidrag gälla de regler som är i kraft i dessa områden, oberoende om det rör sig om unionsregler eller nationella regler.
(20)
Den offentliga kontroll som medlemsstaterna genomför är ett betydelsefullt verktyg för att kontrollera och övervaka att relevanta unionskrav genomförs, uppfylls och tillämpas. Att de offentliga kontrollsystemen är effektiva och ändamålsenliga är avgörande för att upprätthålla en hög skyddsnivå för människor, djur och växter i livsmedelskedjan, samtidigt som en hög nivå i fråga om miljöskydd säkerställs. Finansiellt stöd från unionen bör göras tillgängligt för sådana kontrollåtgärder. I synnerhet bör ett finansiellt bidrag vara tillgängligt för unionens referenslaboratorier för att hjälpa dem att finansiera genomförandet av de arbetsprogram som kommissionen godkänt. Eftersom den offentliga kontrollens effektivitet också är beroende av att kontrollmyndigheterna har tillgång till välutbildad personal med tillräcklig kunskap om unionsrätten, bör unionen kunna bidra till deras utbildning och relevanta utbytesprogram som anordnas av de behöriga myndigheterna.
(21)
En effektiv förvaltning av den offentliga kontrollen är beroende av ett snabbt utbyte av data och information om denna kontroll. Dessutom är ett korrekt och harmoniserat genomförande av de relevanta bestämmelserna beroende av att det inrättas effektiva system som inbegriper medlemsstaternas behöriga myndigheter. Därför bör även inrättandet och driften av databaser och elektroniska informationshanteringssystem för dessa ändamål berättiga till finansiellt bidrag.
(22)
Unionen bör bevilja finansiering för den tekniska och vetenskapliga verksamhet samt samordnings- och kommunikationsverksamhet som krävs för att säkerställa att unionsrätten tillämpas korrekt och att lagstiftningen anpassas till den vetenskapliga, tekniska och sociala utvecklingen. Finansiering bör också göras tillgänglig för projekt som syftar till att den offentliga kontrollen blir mer effektiv och ändamålsenlig.
(23)
I enlighet med artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (11) ska ett förslag som framläggs för den lagstiftande myndigheten och som innehåller undantag från bestämmelser i den förordningen tydligt ange dessa undantag och de särskilda skäl som gör dem nödvändiga. Med tanke på särdragen hos vissa av de mål som omfattas av denna förordning och med beaktande av att medlemsstaternas behöriga myndigheter är de mest lämpade att genomföra den verksamhet som är förbunden med dessa mål, bör de myndigheterna betraktas som angivna mottagare med avseende på tillämpningen av artikel 128.1 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. Det bör därför vara möjligt att bevilja stöd till dessa myndigheter utan att en inbjudan att lämna förslag först offentliggörs.
(24)
Genom undantag från artikel 86 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, och som ett undantag från principen om icke-retroaktivitet som föreskrivs i artikel 130 i den förordningen, bör kostnaderna för de nödåtgärder som omfattas av artiklarna 7 och 17 i den här förordningen vara bidragsberättigande från och med den dag då medlemsstaten anmäler förekomsten av en sjukdom eller en skadegörare till kommissionen eftersom dessa åtgärder är akuta och oförutsägbara. Kommissionen bör efter att ha bedömt medlemsstaternas ansökningar om utbetalning göra motsvarande åtaganden i budgeten och betala bidragsberättigande utgifter.
(25)
Det är av största vikt att sådana nödåtgärder genomförs omedelbart. Det skulle därför vara kontraproduktivt om finansieringen inte omfattade kostnader som uppstod innan stödansökan lämnades in, eftersom detta skulle uppmuntra medlemsstaterna att inrikta sina omedelbara insatser på att sammanställa en stödansökan i stället för på att genomföra nödåtgärder.
(26)
Med hänsyn till omfattningen av den gällande unionsrätten om genomförandet av utrotnings- och övervakningsåtgärder och de tekniska begränsningarna när det gäller tillgängligheten av annan sakkunskap, behöver de åtgärder som omfattas av denna förordning huvudsakligen genomföras av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Därför måste i vissa fall lönekostnader för personal i de nationella myndigheterna medfinansieras.
(27)
Programplanering underlättar samordning och prioritering och bidrar därmed till en effektiv användning av unionens finansiella resurser. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att anta arbetsprogram för genomförandet av vissa åtgärder som föreskrivs i denna förordning.
(28)
För att säkerställa en ansvarsfull och effektiv användning av unionens finansiella resurser bör kommissionen ges rätt att antingen genom kontroller på plats eller genom dokumentkontroller kontrollera att unionens finansiering används effektivt för genomförandet av bidragsberättigande åtgärder.
(29)
Under hela utgiftscykeln bör unionens ekonomiska intressen skyddas, vilket bl.a. omfattar åtgärder som ska göra det möjligt att förebygga, spåra och utreda oriktigheter, och att återkräva sådana medel som förlorats eller som utbetalats eller använts felaktigt.
(30)
Förteckningen over djursjukdomar som berättigar till bidrag inom ramen för nödåtgärder bifogas denna förordning, och den omfattar de djursjukdomar som avses i artiklarna 3.1, 4.1, 6.2 och 14.1 i rådets beslut 2009/470/EG (12). För att beakta de djursjukdomar som ska anmälas i enlighet med rådets direktiv 82/894/EEG (13), och de djursjukdomar som kan innebära ett nytt hot mot unionen, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att komplettera den förteckningen.
(31)
Förteckningarna över djursjukdomar och zoonoser som berättigar till bidrag inom ramen för program för utrotning, bekämpning och övervakning bifogas denna förordning och omfattar de djursjukdomar och zoonoser som avses i bilaga I till beslut 2009/470/EG. För att beakta de situationer som uppstår på grund av de djursjukdomar som har en betydande inverkan på animalieproduktion eller handel med djur, utvecklingen av zoonoser som utgör ett hot mot människor eller den senaste vetenskapliga eller epidemiologiska utvecklingen bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på att komplettera dessa förteckningar.
(32)
När kommissionen antar delegerade akter enligt denna förordning är det av särskild betydelse att den genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar överlämnas samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(33)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen ges genomförandebefogenheter med avseende på att upprätta årliga och fleråriga arbetsprogram, det finansiella bidraget för nödåtgärder eller för situationer där det är nödvändigt att hantera oförutsebara händelser samt förfaranden för medlemsstaternas inlämning av ansökningar, rapporter och ansökningar om utbetalning avseende stöd. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (14).
(34)
Unionsrätten bör genomföras på ett sådant sätt att det säkerställs att den verkligen får avsedd verkan mot bakgrund av gjorda erfarenheter. Kommissionen bör därför utvärdera denna förordnings funktion och effektivitet samt meddela resultaten till de andra institutionerna.
(35)
Olika kommittéer biträder för närvarande kommissionen vid tillämpningen av de befintliga unionsbestämmelser som denna förordning omfattar, särskilt de kommittéer som inrättades genom rådets beslut 66/399/EEG (15), rådets beslut 76/894/EEG (16), rådets direktiv 98/56/EG (17), rådets direktiv 2008/90/EG (18) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (19). Kommittéförfarandet på detta område bör förenklas. Den kommitté som inrättades genom artikel 58 i förordning (EG) nr 178/2002 bör ges i uppdrag att bistå kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter vad gäller utgifter inom de relevanta områdena, och kommitténs namn bör även ändras för att återspegla dess utvidgade uppgifter. Besluten 66/399/EEG och 76/894/EEG bör därför upphävas och direktiven 98/56/EG och 2008/90/EG samt förordning (EG) nr 178/2002 bör ändras i enlighet med detta.
(36)
Denna förordning ersätter bestämmelserna i beslut 2009/470/EG. Den ersätter även artiklarna 13c.5 och 22-26 i direktiv 2000/29/EG, artikel 66 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (20), kapitel VII i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 (21), artikel 22 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/128/EG (22) samt artikel 76 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 (23). Direktiv 2000/29/EG, förordningarna (EG) nr 882/2004 och (EG) nr 396/2005, direktiv 2009/128/EG samt förordning (EG) nr 1107/2009 bör därför ändras i enlighet med detta.
(37)
Införandet av unionens medfinansiering av medlemsstaternas kostnader för ersättning till ägare för värdet på de destruerade växter, växtprodukter eller andra föremål som omfattas av de åtgärder som avses i artikel 16 i direktiv 2000/29/EG kräver att riktlinjer utarbetas för de villkor som är tillämpliga när det gäller gränserna för marknadsvärdet för berörda grödor och träd. Detta införande bör därför gälla först från och med den 1 januari 2017.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
GEMENSAMMA BESTÄMMELSER
KAPITEL I
Syfte, tillämpningsområde och mål
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
I denna förordning fastställs bestämmelser om förvaltningen av utgifter från Europeiska unionens allmänna budget på områden som omfattas av unionsbestämmelser
a)
om livsmedel och livsmedelssäkerhet, i alla led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan och bortskaffandet av livsmedel, inklusive bestämmelser för att säkerställa god handelssed, skydda konsumenternas intressen och information till konsumenter, samt tillverkningen och användningen av material och föremål avsedda att komma i kontakt med livsmedel,
b)
om foder och fodersäkerhet, i alla led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan samt bortskaffandet och användningen av foder, inklusive bestämmelser för att säkerställa god handelssed och skydda konsumenternas intressen och information till konsumenter,
c)
om fastställande av djurhälsokrav,
d)
om fastställande av djurskyddskrav,
e)
om skyddsåtgärder mot skadegörare på växter eller växtprodukter enligt definitionen i artikel 2.1 e i direktiv 2000/29/EG (nedan kallade skadegörare),
f)
om produktion av växtförökningsmaterial i syfte att släppa ut på marknaden och om utsläppande av detta material på marknaden,
g)
om fastställande av krav för utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om hållbar användning av bekämpningsmedel,
h)
om förebyggande och minimering av de risker som animaliska biprodukter och därav framställda produkter utgör för människors och djurs hälsa,
i)
om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön,
j)
om skydd av immateriell äganderätt med avseende på växtsorter samt bevarande och utbyte av växtgenetiska resurser.
Artikel 2
Mål
1. Syftet med de utgifter som avses i artikel 1 är att uppnå följande:
a)
Det allmänna målet att bidra till en hög hälsonivå hos människor och djur samt en god växtskyddsstatus i alla led i livsmedelskedjan och på angränsande områden, genom att förebygga och utrota sjukdomar och skadegörare, samt genom att säkerställa en hög nivå i fråga om konsumentskydd och miljöskydd, samtidigt som man stärker unionens livsmedels- och foderindustris konkurrenskraft och främjar skapandet av arbetstillfällen.
b)
Följande särskilda mål:
i)
Att bidra till en hög säkerhetsnivå för livsmedel, livsmedelsproduktionssystem och andra produkter som kan påverka livsmedelssäkerheten, medan hållbarhetsaspekten för livsmedelsproduktionen förbättras.
ii)
Att bidra till en bättre djurhälsostatus i unionen och att stödja förbättringar av djurskyddet.
iii)
Att bidra till att skadegörare upptäcks i tid och att dessa skadegörare utrotas om de har kommit till unionen.
iv)
Att bidra till en förbättrad effektivitet, ändamålsenlighet och tillförlitlighet i offentliga kontroller och annan verksamhet som utförs och syftar till ett effektivt genomförande och efterlevnad av de unionsbestämmelser som avses i artikel 1.
2. För att mäta hur väl de särskilda mål som avses i punkt 1 b uppnåtts ska följande indikatorer användas:
a)
För det särskilda målet i punkt 1 b i: Minskningen av antalet sjukdomsfall hos människor i unionen som har ett samband med livsmedelssäkerhet eller zoonoser.
b)
För det särskilda målet i punkt 1 b ii:
i)
En ökning av antalet medlemsstater eller regioner i medlemsstater som är fria från de djursjukdomar med avseende på vilka finansiellt bidrag beviljas.
ii)
En generell minskning av sjukdomsparametrar, såsom incidens, prevalens och antal utbrott.
c)
För det särskilda målet i punkt 1 b iii:
i)
I hur stor utsträckning det genomförs undersökningar avseende skadegörare på unionens territorium, särskilt sådana som inte har någon känd förekomst inom unionens territorium och de skadegörare som anses vara farligast för unionen, och
ii)
tidsåtgången för att utrota sådana skadegörare och med vilken framgång det skett.
d)
För det särskilda målet i punkt 1 b iv: En gynnsam utveckling vad gäller resultaten av de kontroller som utförts på särskilda problemområden och rapporterats av kommissionens experter i medlemsstaterna.
KAPITEL II
Finansieringsformer och allmänna finansiella bestämmelser
Artikel 3
Finansieringsformer
1. Unionsfinansiering av de utgifter som avses i artikel 1 ska genomföras i enlighet med förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.
2. När medlemsstaternas behöriga myndigheter beviljas stöd ska de betraktas som angivna mottagare i den mening som avses i artikel 128.1 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. Sådant stöd får beviljas utan förslagsinfordran.
3. Unionens finansiella bidrag till de åtgärder som avses i denna förordning får också ske i form av frivilliga utbetalningar till internationella organisationer som är verksamma inom de områden som omfattas av de bestämmelser som avses i artikel 1 och i vilka unionen är medlem eller i vilkas verksamhet unionen deltar.
Artikel 4
Budget
1. Taket för de utgifter som avses i artikel 1 ska vara 1 891 936 000 EUR i löpande priser för perioden 2014-2020.
2. Det tak som avses i punkt 1 får även täcka de utgifter för förberedelse, övervakning, kontroll, revision och utvärdering som krävs för förvaltningen av, och för uppnåendet av målen med, de utgifter som avses i artikel 1, särskilt för studier, expertmöten, utgifter kopplade till IT-nätverk inriktade på informationsbearbetning och -utbyte samt alla övriga utgifter för tekniskt och administrativt stöd som kommissionen ådragit sig vid förvaltningen av utgifterna.
3. Taket får även täcka de utgifter för tekniskt och administrativt stöd som är nödvändiga för att säkra övergången från de åtgärder som antagits före ikraftträdandet av denna förordning till dem som antagits efter. Vid behov får anslag för att möjliggöra förvaltningen av åtgärder som ännu inte har slutförts den 31 december 2020 föras in i budgeten efter 2020 för att täcka liknande utgifter.
Artikel 5
Högsta stödnivåer
1. När unionens finansiella bidrag ges i form av ett stöd ska det inte överstiga 50 % av de bidragsberättigande kostnaderna.
2. Den högsta stödnivå som avses i punkt 1 får ökas till 75 % av de bidragsberättigande kostnaderna med avseende på
a)
gränsöverskridande verksamhet som genomförs av två eller flera medlemsstater tillsammans för att bekämpa, förebygga eller utrota skadegörare eller djursjukdomar,
b)
medlemsstater som enligt de senaste uppgifterna från Eurostat har en bruttonationalinkomst per invånare som är lägre än 90 % av genomsnittet för unionen.
3. Den högsta stödnivå som avses i punkt 1 får ökas till 100 % av de bidragsberättigande kostnaderna när de åtgärder som får unionsbidrag gäller förebyggande och bekämpning av allvarliga risker för människors och djurs hälsa samt växtskydd i unionen och
a)
har utformats för att undvika personskador eller betydande ekonomiska störningar för unionen som helhet,
b)
utgörs av specifika uppgifter som är nödvändiga för unionen som helhet vilket fastställts av kommissionen i det arbetsprogram som antagits i enlighet med artikel 36.1, eller
c)
genomförs i tredjeländer.
AVDELNING II
FINANSIELLA BESTÄMMELSER
KAPITEL I
Djurhälsa
Avsnitt 1
Nödåtgärder
Artikel 6
Bidragsberättigande åtgärder
1. Medlemsstater får beviljas stöd upp till de högsta stödnivåer som fastställs i artikel 5.1-5.3 för åtgärder som vidtas när förekomsten av en av de djursjukdomar som förtecknas enligt artikel 7 har bekräftats, förutsatt att åtgärderna har vidtagits omedelbart och att de tillämpliga bestämmelserna i relevant unionsrätt har följts. Sådant stöd får också omfatta kostnader som uppkommit som ett resultat av en misstanke om förekomst av en sådan djursjukdom, förutsatt att förekomsten senare bekräftades.
2. Medlemsstater får beviljas stöd när förekomsten av en av de djursjukdomar som förtecknas enligt artikel 7 bekräftats och två eller flera medlemsstater samarbetar nära för att bekämpa epidemin.
3. Medlemsstater, tredjeländer och internationella organisationer får beviljas stöd för skyddsåtgärder som vidtas vid ett direkt hot mot hälsostatusen i unionen till följd av utbrottet eller utvecklingen av en av de djursjukdomar och zoonoser som förtecknas enligt artiklarna 7 och 10 på ett tredjelands eller en medlemsstats territorium.
4. Medlemsstater får beviljas stöd när kommissionen på begäran av en medlemsstat beslutar att de ska bygga upp lager av biologiska produkter avsedda för att bekämpa de djursjukdomar och zoonoser som förtecknas enligt artiklarna 7 och 10.
5. Finansiellt bidrag från unionen får beviljas för att bygga upp lager av biologiska produkter eller för inköp av vaccindoser om utbrottet eller utvecklingen av en av de djursjukdomar och zoonoser som förtecknas enligt artiklarna 7 och 10 i ett tredjeland eller en medlemsstat kan utgöra ett hot mot unionen.
Artikel 7
Förteckning över djursjukdomar
1. Den förteckning över djursjukdomar som berättigar till bidrag enligt artikel 6 anges i bilaga I.
2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter, i enlighet med artikel 40, för att komplettera den förteckning över djursjukdomar som avses i punkt 1, med hänsyn till de djursjukdomar som enligt direktiv 82/894/EEG ska anmälas och de sjukdomar som kan innebära ett nytt hot mot unionen på grund av deras betydande inverkan på
a)
människors hälsa,
b)
djurs hälsa eller välbefinnande, eller
c)
jordbruks- eller vattenbruksproduktion eller närliggande sektorer av ekonomin.
Artikel 8
Bidragsberättigande kostnader
1. Följande kostnader som medlemsstaterna ådragit sig när de genomfört de åtgärder som avses i artikel 6.1 får berättiga till bidrag enligt den artikeln:
a)
Kostnader för ersättning till ägare för värdet på de slaktade eller utslagna djuren, begränsat till det marknadsvärde dessa djur skulle ha haft om de inte hade drabbats av sjukdomen.
b)
Kostnader för slakt eller avlivning av djuren och relaterade transportkostnader.
c)
Kostnader för ersättning till ägare för värdet på de destruerade produkterna av animaliskt ursprung, begränsat till produkternas marknadsvärde omedelbart innan misstanke om sjukdom väcktes eller bekräftades.
d)
Kostnader för rengöring och desinficering av samt insektsbekämpning på anläggningar och utrustning på grundval av patogenens epidemiologi och egenskaper.
e)
Kostnader för transport och destruktion av kontaminerat foder och kontaminerad utrustning, såvida utrustningen inte kan desinficeras.
f)
Kostnader för inköp, lagring, administration eller distribution av vaccin och åtlar, samt kostnaderna för inokulationen som sådan, om sådana åtgärder har beslutats eller godkänts av kommissionen.
g)
Kostnader för transport och bortskaffande av kadaver.
h)
I exceptionella och vederbörligen motiverade fall, alla andra nödvändiga kostnader för utrotning av sjukdomen enligt det finansieringsbeslut som avses i artikel 36.4 i denna förordning.
2. På sätt som avses i artikel 130.1 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, ska kostnader vara bidragsberättigande från och med den dag då medlemsstaterna anmäler förekomst av sjukdomen till kommissionen. Sådana kostnader får också inbegripa kostnader som uppkommit som ett resultat av en misstanke om förekomst av en sådan djursjukdom, förutsatt att förekomsten senare bekräftades.
3. Kommissionen ska efter att ha bedömt medlemsstaternas betalningsansökningar göra motsvarande åtaganden i budgeten och betala de bidragsberättigande utgifterna.
Avsnitt 2
Program för utrotning, bekämpning och övervakning av djursjukdomar och zoonoser
Artikel 9
Bidragsberättigande program
Stöd får beviljas medlemsstaternas årliga eller fleråriga nationella program för utrotning, bekämpning och övervakning av de djursjukdomar och zoonoser som förtecknas enligt artikel 10 (nedan kallade nationella program).
Artikel 10
Förteckning över djursjukdomar och zoonoser
1. Den förteckning över djursjukdomar och zoonoser som berättigar till stöd enligt artikel 9 anges i bilaga II.
2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter, i enlighet med artikel 40, för att komplettera den förteckning över djursjukdomar och zoonoser som avses i punkt 1 i den här artikeln, med beaktande av
a)
situationen för djursjukdomar som har en betydande inverkan på animalieproduktion eller handel med djur,
b)
utvecklingen av zoonoser som utgör ett hot mot människor, eller
c)
den senaste vetenskapliga eller epidemiologiska utvecklingen.
Artikel 11
Bidragsberättigande kostnader
Följande kostnader som medlemsstaterna ådragit sig när de genomfört de nationella programmen får berättiga till stöd enligt artikel 9:
a)
Kostnader för provtagning av djur.
b)
Kostnader för tester, förutsatt att de är begränsade till följande:
i)
Kostnader för testutrustning, reagens och förbrukningsvaror som är identifierbara och som specifikt används vid utförandet av dessa tester.
ii)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i att utföra testerna.
c)
Kostnader för ersättning till ägare för värdet på de slaktade eller avlivade djuren, begränsat till det marknadsvärde dessa djur skulle ha haft om de inte hade drabbats av sjukdomen.
d)
Kostnader för slakt eller avlivning av djuren.
e)
Kostnader för ersättning till ägare för värdet på de destruerade produkterna av animaliskt ursprung, inom gränserna för produkternas marknadsvärde omedelbart innan misstanke om sjukdom väcktes eller bekräftades.
f)
Kostnader för inköp, lagring, inokulation, administration eller distribution av sådana vaccindoser eller vaccin och åtlar som har använts för programmen.
g)
Kostnader för rengöring och desinficering av samt insektsbekämpning på anläggningar och utrustning på grundval av patogenens epidemiologi och egenskaper.
h)
I exceptionella och vederbörligen motiverade fall, kostnader för att vidta andra nödvändiga åtgärder än de som avses i leden a-g, förutsatt att dessa åtgärder fastställs i det stödbeslut som avses i artikel 13.3 och 13.4.
Vid tillämpning av led c i första stycket ska det eventuella restvärdet av djuren dras av från ersättningen.
Vid tillämpning av led d i första stycket ska restvärdet för värmebehandlade icke ruvade ägg dras av från ersättningen.
Artikel 12
Innehåll i och inlämnande av nationella program
1. Senast den 31 maj varje år ska medlemsstaterna till kommissionen lämna in de nationella program som ska inledas påföljande år och för vilka de avser att ansöka om stöd.
Nationella program som lämnas in efter den 31 maj är inte berättigade till finansiering med avseende på påföljande år.
2. De nationella programmen ska innehålla åtminstone följande uppgifter:
a)
En beskrivning av hur den epidemiologiska situationen med avseende på djursjukdomen eller zoonosen såg ut före programmet.
b)
En beskrivning och avgränsning av de geografiska och administrativa områden där programmet ska genomföras.
c)
Programmets varaktighet.
d)
De åtgärder som ska genomföras.
e)
Den beräknade budgeten.
f)
De mål som ska vara uppnådda när programmet har genomförts och det förväntade utbytet av det.
g)
Lämpliga indikatorer för att mäta hur väl programmets mål har uppnåtts.
För varje flerårigt nationellt program ska de uppgifter som avses i leden b, d och f i första stycket lämnas för varje år som programmet omfattar, om situationen märkbart förändrats sedan föregående år. De uppgifter som avses i led e i det stycket ska lämnas för varje år som programmet omfattar.
3. Om förekomsten eller utvecklingen av en av de djursjukdomar eller zoonoser som förtecknas enligt artikel 10 kan utgöra ett hot mot hälsostatusen i unionen och för att skydda unionen mot att en av dessa sjukdomar eller zoonoser introduceras, får medlemsstaternas nationella program omfatta åtgärder som ska genomföras på angränsande tredjeländers territorium i samarbete med myndigheterna i dessa länder.
Artikel 13
Utvärdering och godkännande av nationella program
1. Kommissionen ska utvärdera de nationella programmen med beaktande av de prioriteringar och kriterier som anges i de årliga eller fleråriga arbetsprogram som avses i artikel 36.1.
2. Senast den 30 november varje år ska kommissionen till medlemsstaterna lämna
a)
förteckningen över de nationella program som tekniskt godkänts och föreslås för medfinansiering,
b)
det preliminära belopp som tilldelas varje program,
c)
det preliminära högsta beloppet för unionens finansiella bidrag för varje program, och
d)
eventuella preliminära villkor för beviljande av unionens finansiella bidrag.
3. Kommissionen ska godkänna de årliga nationella programmen och tillhörande finansiering senast den 31 januari varje år genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som genomförs och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari till och med den 31 december det året. Efter det att de delrapporter som avses i artikel 14 har lämnats in får kommissionen vid behov ändra sådana beslut med avseende på hela den bidragsberättigande perioden.
4. Kommissionen ska godkänna de fleråriga nationella programmen och tillhörande finansiering senast den 31 januari det första året som de genomförs, genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som genomförs och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari det första året då programmet genomförs till och med slutet av genomförandeperioden.
5. När det gäller godkännande av fleråriga nationella program i enlighet med punkt 4 får budgetåtaganden delas upp i årliga delåtaganden. Om budgetåtaganden delas upp på detta sätt ska kommissionen varje år besluta om betalning av dessa med beaktande av hur långt programmen har kommit, de beräknade behoven och vilken budget som finns att tillgå.
Artikel 14
Rapportering
För varje godkänt årligt eller flerårigt nationellt program ska medlemsstaterna senast den 30 april varje år lämna in en årlig, utförlig teknisk och finansiell rapport för föregående år till kommissionen. Den rapporten ska inbegripa de resultat som uppnåtts uppmätta på grundval av de indikatorer som avses i artikel 12.2 g och en detaljerad redovisning av de bidragsberättigande kostnader som uppkommit.
Dessutom ska medlemsstaterna senast den 31 augusti varje år för varje godkänt årligt nationellt program lämna in en finansiell delrapport till kommissionen.
Artikel 15
Betalningar
Medlemsstaten ska lämna in ansökan om utbetalning för ett visst år avseende ett nationellt program till kommissionen senast den 30 april följande år.
Kommissionen ska betala ut unionens finansiella bidrag för de bidragsberättigande kostnaderna efter lämplig kontroll av de rapporter som avses i artikel 14.
KAPITEL II
Växtskydd
Avsnitt 1
Nödåtgärder
Artikel 16
Bidragsberättigande åtgärder
1. Medlemsstaterna får beviljas stöd upp till de högsta stödnivåer som fastställs i artikel 5.1-5.3 för följande åtgärder mot skadegörare enligt de villkor som anges i artikel 17:
a)
Åtgärder för att utrota en skadegörare från ett angripet område som de behöriga myndigheterna vidtagit enligt artikel 16.1 och 16.2 i direktiv 2000/29/EG eller enligt de unionsåtgärder som antagits i enlighet med artikel 16.3 i det direktivet.
b)
Åtgärder för att innesluta en skadegörare mot vilken unionen har antagit inneslutningsåtgärder i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG inom ett angripet område varifrån skadegöraren inte kan utrotas, när dessa åtgärder är avgörande för att skydda unionen mot ytterligare spridning av skadegöraren. Dessa åtgärder ska uteslutande avse utrotning av skadegöraren i buffertzonen om dess förekomst påvisats i denna buffertzon.
c)
Ytterligare skyddsåtgärder som vidtagits mot spridningen av en skadegörare mot vilken unionsåtgärder har beslutats i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG, förutom de utrotningsåtgärder som avses i led a och de inneslutningsåtgärder som avses i led b om dessa åtgärder är avgörande för att skydda unionen mot ytterligare spridning av skadegöraren.
Stöd för de åtgärder som avses i led a och b i första stycket får också beviljas för åtgärder som vidtagits som ett resultat av en misstänkt förekomst av en sådan skadegörare, förutsatt att förekomsten senare bekräftades.
2. De stöd som avses i punkt 1 får även beviljas en medlemsstat på vars territorium de skadegörare som avses i punkt 1 inte förekommer, men där det har vidtagits åtgärder för att förhindra att sådana skadegörare förs in till den medlemsstatens territorium på grund av att skadegöraren förekommer i en angränsande medlemsstat eller ett angränsande tredjeland.
3. Stöd får beviljas medlemsstater, efter det att förekomsten av en av de skadegörare som avses i artikel 17 har bekräftats, om två eller flera medlemsstater i nära samarbete genomför de åtgärder som avses i punkt 1.
4. Stöd får även beviljas internationella organisationer för de åtgärder som avses i punkt 1 första stycket a-c.
Artikel 17
Villkor
De åtgärder som avses i artikel 16 får beviljas stöd förutsatt att de har tillämpats omedelbart och att de tillämpliga bestämmelserna i relevant unionsrätt har följts, och förutsatt att ett eller flera av följande villkor uppfylls:
a)
De avser de skadegörare som förtecknas i del A avsnitt I i bilaga I till direktiv 2000/29/EG och i del A avsnitt I i bilaga II till det direktivet.
b)
De avser de skadegörare som omfattas av en åtgärd som kommissionen beslutat i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG.
c)
De avser de skadegörare för vilka åtgärder vidtagits i enlighet med direktiv 69/464/EEG, 93/85/EEG, 98/57/EG eller 2007/33/EG.
d)
De gäller de skadegörare som inte finns förtecknade i bilaga I eller bilaga II till direktiv 2000/29/EG och som är föremål för åtgärder som vidtagits av en medlemsstats behöriga myndighet i enlighet med artikel 16.2 i direktiv 2000/29/EG och som preliminärt uppfyller kraven för att upptas i förteckningen i del A avsnitt I i bilaga I till direktiv 2000/29/EG eller del A avsnitt I i bilaga II till det direktivet.
För åtgärder som uppfyller villkoret i led b ska stödet inte omfatta kostnader som uppkommit efter det att den åtgärd som kommissionen beslutat i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG upphört att gälla.
Avseende de åtgärder som uppfyller de villkor som fastställs i led d i första stycket ska stödet inte omfatta kostnader som uppkommit senare än två år efter ikraftträdandet av den åtgärd som vidtagits av den berörda medlemsstatens behöriga myndighet, eller som uppkommit efter det att åtgärden upphört att gälla.
Artikel 18
Bidragsberättigande kostnader
1. Följande kostnader som medlemsstaterna ådragit sig när de genomfört de åtgärder som avses i artikel 16 får berättiga till stöd enligt den artikeln:
a)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i åtgärderna samt kostnader för hyra av utrustning, förbrukningsvaror och annat nödvändigt material, behandlingsmedel, provtagning och laboratorietester.
b)
Kostnader för tjänstekontrakt med tredje part för att utföra en del av åtgärderna.
c)
Kostnader för ersättning till berörda aktörer eller ägare för behandling, destruktion och avlägsnande av växter, växtprodukter och andra föremål, samt rengöring och desinfektion av lokaler, mark, vatten, jord, odlingsmedier, anläggningar, maskiner och utrustning.
d)
Kostnader för ersättning till berörda ägare för värdet på de destruerade växter, växtprodukter eller andra föremål som omfattas av de åtgärder som avses i artikel 16 i direktiv 2000/29/EG, begränsade till det marknadsvärde som dessa växter, växtprodukter eller andra föremål skulle ha haft om de inte hade påverkats av åtgärderna. Det eventuella restvärdet ska dras av från ersättningen.
e)
I exceptionella och vederbörligen motiverade fall, kostnader för att vidta andra nödvändiga åtgärder än de som avses i leden a-d, förutsatt att dessa åtgärder fastställs i det finansieringsbeslut som avses i artikel 36.4.
Den ersättning till ägare som avses i led c ska endast vara bidragsberättigande om åtgärderna har genomförts under den behöriga myndighetens överinseende.
2. På sätt som avses i artikel 130.1 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, ska kostnader vara bidragsberättigande från och med den dag då medlemsstaterna anmäler förekomst av skadegöraren till kommissionen. Sådana kostnader får också inbegripa kostnader som uppkommit som ett resultat av en misstänkt förekomst av den skadegöraren, förutsatt att förekomsten senare bekräftades.
3. Kommissionen ska efter att ha bedömt medlemsstaternas betalningsansökningar göra motsvarande åtaganden i budgeten och betala de bidragsberättigande utgifterna.
Avsnitt 2
Program för undersökningar avseende förekomsten av skadegörare
Artikel 19
Bidragsberättigande program för undersökningar
Medlemsstater får beviljas stöd för genomförandet av årliga och fleråriga program för undersökningar avseende förekomsten av skadegörare (nedan kallade program för undersökningar), förutsatt att programmen för undersökningar uppfyller åtminstone ett av följande villkor:
a)
De avser de skadegörare som förtecknas i del A avsnitt I i bilaga I till direktiv 2000/29/EG och i del A avsnitt I i bilaga II till det direktivet.
b)
De avser de skadegörare som omfattas av en åtgärd som kommissionen beslutat i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG.
För de skadegörare som avses i led a i första stycket i denna artikel ska programmen för undersökningar grundas på en bedömning av risken för att skadegörarna förs in, etablerar sig och sprids på den berörda medlemsstatens territorium och de ska åtminstone avse de skadegörare som utgör de största riskerna och de viktigaste växtarter som utsätts för dessa risker.
För åtgärder som uppfyller villkoret i led b i första stycket i denna artikel ska stödet inte omfatta kostnader som uppkommit efter det att den åtgärd som kommissionen beslutat i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2000/29/EG upphört att gälla.
Artikel 20
Bidragsberättigande kostnader
Följande kostnader som medlemsstaterna ådragit sig när de genomfört de program för undersökningar som avses i artikel 19 får berättiga till stöd enligt den artikeln:
a)
Kostnader för provtagning.
b)
Kostnader för tester, förutsatt att de är begränsade till följande:
i)
Kostnader för testutrustning, reagens och förbrukningsvaror som är identifierbara och som specifikt används för att utföra dessa tester.
ii)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i att utföra testerna.
c)
I exceptionella och vederbörligen motiverade fall, kostnader för att vidta andra nödvändiga åtgärder än de som avses i leden a och b, förutsatt att dessa åtgärder fastställs i det stödbeslut som avses i artikel 22.3 och 22.4.
Artikel 21
Innehåll i och inlämnande av program för undersökningar
1. Senast den 31 maj varje år ska medlemsstaterna till kommissionen lämna in de program för undersökningar som ska inledas påföljande år och för vilka de avser att ansöka om stöd.
Program för undersökningar som lämnas in efter den 31 maj är inte berättigade till finansiering med avseende på påföljande år.
2. Programmen för undersökningar ska innehålla åtminstone följande uppgifter:
a)
De skadegörare som ingår i programmet.
b)
En beskrivning och avgränsning av de geografiska och administrativa områden där programmet ska genomföras och en beskrivning av statusen i dessa områden vad gäller förekomsten av de berörda skadegörarna.
c)
Programmets varaktighet.
d)
Antalet visuella undersökningar, provtagningar och tester som planeras för skadegörarna och de växter, växtprodukter och andra föremål som berörs.
e)
Den beräknade budgeten.
f)
De mål som ska vara uppnådda när programmet har genomförts och det förväntade resultatet av det.
g)
Lämpliga indikatorer för att mäta hur väl programmets mål har uppnåtts.
För varje flerårigt program för undersökningar ska de uppgifter som avses i leden b, d och f i första stycket lämnas för varje år som programmet omfattar, om situationen märkbart förändrats sedan föregående år. De uppgifter som avses i led e i det stycket ska lämnas för varje år som programmet omfattar.
Artikel 22
Utvärdering och godkännande av program för undersökningar
1. Kommissionen ska utvärdera programmen för undersökningar med beaktande av de prioriteringar och kriterier som anges i de årliga eller fleråriga arbetsprogram som avses i artikel 36.1.
2. Senast den 30 november varje år ska kommissionen till medlemsstaterna lämna
a)
förteckningen över program för undersökningar som tekniskt godkänts och föreslås för medfinansiering,
b)
det preliminära belopp som tilldelas varje program,
c)
det preliminära maximibeloppet för unionens finansiella bidrag för varje program, och
d)
eventuella preliminära villkor för beviljande av unionens finansiella bidrag.
3. Kommissionen ska godkänna de årliga programmen för undersökningar och tillhörande finansiering senast den 31 januari varje år genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som vidtas och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari till och med den 31 december det året. Efter det att de delrapporter som avses i artikel 23 har lämnats in får kommissionen om nödvändigt ändra sådana beslut med avseende på hela den bidragsberättigande perioden.
4. Kommissionen ska godkänna de fleråriga programmen för undersökningar och tillhörande finansiering senast den 31 januari det första året som de genomförs, genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som vidtas och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari det första året då programmet genomförs till och med slutet av genomförandeperioden.
5. När det gäller godkännande av fleråriga program för undersökningar i enlighet med punkt 4 får budgetåtaganden delas upp i årliga delåtaganden. Om budgetåtaganden delas upp på detta sätt ska kommissionen varje år besluta om betalning av dessa med beaktande av hur långt programmen har kommit, de beräknade behoven och vilken budget som finns att tillgå.
Artikel 23
Rapportering
För varje godkänt årligt eller flerårigt program för undersökningar ska medlemsstaterna senast den 30 april varje år lämna in en årlig, utförlig teknisk och finansiell rapport för föregående år till kommissionen. Den rapporten ska inbegripa de resultat som uppnåtts uppmätta på grundval av de indikatorer som avses i artikel 21.2 g och en detaljerad redovisning av de bidragsberättigande kostnader som uppkommit. Dessutom ska medlemsstaterna senast den 31 augusti varje år för varje godkänt årligt program för undersökningar lämna in en finansiell delrapport till kommissionen.
Artikel 24
Utbetalningar
Medlemsstaten ska till kommissionen lämna in ansökan om utbetalning för ett visst år avseende ett program för undersökningar senast den 30 april följande år.
Kommissionen ska betala ut unionens finansiella bidrag för de bidragsberättigande kostnaderna efter lämplig kontroll av de rapporter som avses i artikel 23.
Avsnitt 3
Program för bekämpning av skadegörare i unionens yttersta randområden
Artikel 25
Bidragsberättigande åtgärder och bidragsberättigande kostnader
1. Medlemsstaterna får beviljas stöd för program som de utför för bekämpning av skadegörare i de yttersta randområden i unionen som avses i artikel 349 i EUF-fördraget i enlighet med de mål som fastställs i artikel 2 i förordning (EU) nr 228/2013 (nedan kallade program för de yttersta randområdena). Dessa stöd ska avse de åtgärder som krävs för att säkerställa att de bestämmelser om bekämpning av skadegörare som gäller i dessa regioner genomförs korrekt där, oavsett om dessa bestämmelser är unionsbestämmelser eller nationella bestämmelser.
2. Följande kostnader som medlemsstaterna ådragit sig i samband med programmen för de yttersta randområdena får berättiga till finansiellt bidrag från unionen:
a)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i att genomföra åtgärderna samt kostnader för hyra av utrustning, förbrukningsvaror och behandlingsmedel.
b)
Kostnader för tjänstekontrakt med tredje part för att utföra en del av åtgärderna.
c)
Kostnader för provtagning.
d)
Kostnader för tester, förutsatt att de är begränsade till följande:
i)
Kostnader för testutrustning, reagens och förbrukningsvaror som är identifierbara och som specifikt används för att utföra dessa tester.
ii)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i att utföra testerna.
Artikel 26
Innehåll i och inlämnande av program för de yttersta randområdena
1. Senast den 31 maj varje år ska medlemsstaterna till kommissionen lämna in de program för de yttersta randområdena som ska inledas påföljande år och för vilka de avser att ansöka om stöd.
Program för de yttersta randområdena som lämnas in efter den 31 maj är inte berättigade till finansiering med avseende på påföljande år.
2. Programmen för de yttersta randområdena ska innehålla åtminstone följande uppgifter:
a)
De skadegörare som ingår i programmet.
b)
En beskrivning och avgränsning av de geografiska och administrativa områden där programmet ska genomföras och en beskrivning av statusen i dessa områden vad gäller förekomsten av de berörda skadegörarna.
c)
En teknisk analys av den regionala fytosanitära situationen.
d)
Programmets varaktighet.
e)
De åtgärder som ingår i programmet och i förekommande fall antalet visuella undersökningar, provtagningar och tester som planeras för skadegörarna och de växter, växtprodukter och andra föremål som berörs.
f)
Den beräknade budgeten.
g)
De mål som ska vara uppnådda när programmet har genomförts och det förväntade resultatet av det.
h)
Lämpliga indikatorer för att mäta hur väl programmets mål har uppnåtts.
För varje flerårigt program för de yttersta randområdena ska de uppgifter som avses i leden b, e och g i första stycket lämnas för varje år som programmet omfattar, om situationen märkbart förändrats sedan föregående år. De uppgifter som avses i led f i det stycket ska lämnas för varje år som programmet omfattar.
Artikel 27
Utvärdering och godkännande av program för de yttersta randområdena
1. Programmen för de yttersta randområdena ska utvärderas med beaktande av de prioriteringar och kriterier som anges i de årliga eller fleråriga arbetsprogram som avses i artikel 36.1.
2. Senast den 30 november varje år ska kommissionen till medlemsstaterna lämna
a)
förteckningen över program för de yttersta randområdena som tekniskt godkänts och föreslås för medfinansiering,
b)
det preliminära belopp som tilldelas varje program,
c)
det preliminära högsta beloppet för unionens finansiella bidrag för varje program, och
d)
eventuella preliminära villkor för beviljande av unionens finansiella bidrag.
3. Årliga program för de yttersta randområdena och tillhörande finansiering ska godkännas senast den 31 januari varje år genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som genomförs och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari till och med den 31 december det året. Efter det att de delrapporter som avses i artikel 28 har lämnats in får kommissionen vid behov ändra sådana beslut med avseende på hela den bidragsberättigande perioden.
4. Fleråriga program för de yttersta randområdena och tillhörande finansiering ska godkännas senast den 31 januari det första året som de genomförs, genom ett stödbeslut avseende de åtgärder som genomförs och de kostnader som uppkommer från och med den 1 januari det första året då programmet genomförs till och med slutet av genomförandeperioden.
5. När det gäller godkännande av fleråriga program för de yttersta randområdena i enlighet med punkt 4 får budgetåtaganden delas upp i årliga delåtaganden. Om budgetåtaganden delas upp på detta sätt ska kommissionen varje år besluta om betalning av dessa med beaktande av hur långt programmen har kommit, de beräknade behoven och vilken budget som finns att tillgå.
Artikel 28
Rapportering
För varje godkänt årligt eller flerårigt program för de yttersta randområdena ska medlemsstaterna senast den 30 april varje år lämna in en årlig, utförlig teknisk och finansiell rapport för föregående år till kommissionen. Den rapporten ska inbegripa de resultat som uppnåtts uppmätta på grundval av de indikatorer som avses i artikel 26.2 h och en detaljerad redovisning av de bidragsberättigande kostnader som uppkommit.
Dessutom ska medlemsstaterna senast den 31 augusti varje år för varje godkänt årligt program för de yttersta randområdena lämna in en finansiell delrapport till kommissionen.
Artikel 29
Utbetalningar
Medlemsstaten ska till kommissionen lämna in ansökan om utbetalning för ett visst år avseende ett program för de yttersta randområdena senast den 30 april följande år.
Kommissionen ska betala ut unionens finansiella bidrag för de bidragsberättigande kostnaderna efter lämplig kontroll av de rapporter som avses i artikel 28.
KAPITEL III
Finansiellt stöd till offentlig kontroll och annan verksamhet
Artikel 30
Europeiska unionens referenslaboratorier
1. Stöd får beviljas de referenslaboratorier på unionsnivå som avses i artikel 32 i förordning (EG) nr 882/2004 för de kostnader de ådrar sig vid genomförandet av de arbetsprogram som godkänns av kommissionen.
2. Följande kostnader får berättiga till stöd enligt punkt 1:
a)
Kostnader för personal, oavsett kategori, som är direkt engagerad i den verksamhet som laboratorierna utför i egenskap av unionens referenslaboratorium.
b)
Kostnader för utrustning.
c)
Kostnader för förbrukningsvaror.
d)
Kostnader för transport av prover, tjänsteresor, möten och utbildning.
Artikel 31
Utbildning
1. Unionen får enligt artikel 51 i förordning (EG) nr 882/2004 finansiera utbildning av den personal vid de behöriga myndigheterna som ansvarar för den offentliga kontrollen, i syfte att utveckla en harmoniserad strategi för offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa en hög skyddsnivå för människors och djurs hälsa och för en god växtskyddsstatus.
2. Kommissionen ska utarbeta utbildningsprogram som anger hur ingripanden ska prioriteras på grundval av identifierade risker för folkhälsa, djurhälsa, djurskydd och växtskydd.
3. För att utbildningen ska vara berättigad till finansiering från unionen enligt punkt 1 ska de behöriga myndigheterna se till att den kunskap som förvärvats vid den utbildning som avses i den punkten sprids efter behov och används på lämpligt sätt i de nationella utbildningsprogrammen.
4. Följande kostnader får berättiga till det finansiella bidrag som avses i punkt 1:
a)
Kostnader för att anordna utbildning, inklusive utbildning som är öppen för deltagare från tredjeländer, eller utbytesverksamhet.
b)
Kostnader för resor, logi och uppehälle för den personal vid de behöriga myndigheterna som deltar i utbildningen.
Artikel 32
Experter från medlemsstaterna
Finansiellt bidrag från unionen får beviljas för kostnader för resor, logi och dagligt uppehälle, som experter från medlemsstaterna åsamkats till följd av att de av kommissionen utsetts för att bistå dennas experter enligt artiklarna 45.1 och 46.1 i förordning (EG) nr 882/2004.
Artikel 33
Samordnade kontrollplaner och insamling av data
1. Medlemsstaterna får beviljas stöd för de kostnader som uppkommer vid genomförandet av de samordnade kontrollplaner som avses i artikel 53 i förordning (EG) nr 882/2004 och vid insamlingen av data.
2. Följande kostnader får berättiga till sådant stöd:
a)
Kostnader för provtagning och laboratorietester.
b)
Kostnader för den utrustning som krävs för att genomföra den offentliga kontrollen och insamlingen av data.
KAPITEL IV
Andra åtgärder
Artikel 34
Informationssystem
1. Unionen ska finansiera upprättandet och driften av de databaser och elektroniska informationshanteringssystem som krävs för en effektiv och ändamålsenlig tillämpning av de bestämmelser som avses i artikel 1 och som förvaltas av kommissionen.
2. Finansiellt bidrag från unionen får beviljas för att upprätta och förvalta databaser och elektroniska informationshanteringssystem för tredje parter, inklusive internationella organisationer, under förutsättning att dessa databaser och elektroniska informationshanteringssystem
a)
har ett påvisat mervärde för unionen som helhet och är tillgängliga i hela unionen för alla berörda användare, och
b)
är nödvändiga för en effektiv och ändamålsenlig tillämpning av de bestämmelser som avses i artikel 1.
Artikel 35
Genomförande och anpassning av bestämmelserna
1. Unionen får finansiera det tekniska och vetenskapliga arbete, inklusive undersökningar och samordningsverksamhet, som krävs för det korrekta genomförandet av bestämmelserna inom de områden som avses i artikel 1 och för anpassningen av dessa bestämmelser till den vetenskapliga, tekniska och sociala utvecklingen.
Finansiellt bidrag från unionen får också beviljas de medlemsstater eller internationella organisationer som är verksamma inom de områden som avses i artikel 1 för att de ska kunna bedriva verksamhet som stödjer utformningen och genomförandet av bestämmelserna inom dessa områden.
2. Stöd får beviljas projekt som anordnas av en eller flera medlemsstater i syfte att förbättra den offentliga kontrollens effektivitet med hjälp av innovativa tekniker och förfaranden.
3. Finansiellt bidrag från unionen får även beviljas för att stödja information och medvetandehöjande initiativ från unionen och medlemsstaterna som syftar till att säkerställa en ökad och hållbar efterlevnad av bestämmelserna inom de områden som avses i artikel 1.
AVDELNING III
PROGRAMPLANERING, GENOMFÖRANDE OCH KONTROLL
Artikel 36
Arbetsprogram och finansiella bidrag
1. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa gemensamma eller separata årliga eller fleråriga arbetsprogram för genomförandet av de åtgärder som avses i avdelning II, förutom kapitel I avsnitt 1 och kapitel II avsnitt 1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 41.2.
2. I de arbetsprogram som avses i punkt 1 ska fastställas de operativa mål som eftersträvas, vilka ska vara förenliga med de allmänna och särskilda mål som fastställs i artikel 2, de förväntade resultaten, metoden för genomförande och det totala beloppet. Arbetsprogrammen ska också innehålla en beskrivning av de åtgärder som ska finansieras, uppgifter om de belopp som anslagits för varje åtgärd och en preliminär tidsplan för genomförandet. För stöd ska de innefatta prioriterade åtgärder, utvärderingskriterier, stödnivå och den vägledande förteckningen över bidragsberättigande åtgärder och kostnader, i enlighet med artikel 3 i denna förordning.
3. Arbetsprogrammen för genomförandet av de åtgärder som avses i avdelning II kapitel I avsnitt 2, och i avdelning II kapitel II avsnitt 2 och 3, ska antas senast den 30 april det år som föregår genomförandet, förutsatt att budgetförslaget antas. Dessa arbetsprogram ska återspegla de prioriteringar som fastställs i bilaga III till denna förordning.
4. Med avseende på genomförandet av de nödåtgärder som avses i avdelning II kapitel I avsnitt 1 och avdelning II kapitel II avsnitt 1, eller när det är nödvändigt för att bemöta oförutsedda händelser, ska kommissionen anta genomförandeakter som innehåller dess beslut om det finansiella bidraget. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 41.2.
5. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa förfarandena för medlemsstaternas inlämning av ansökningar, rapporter och ansökningar om utbetalning avseende de stöd som avses i avdelning II kapitel I avsnitt 1 och 2 och kapitel II avsnitt 1, 2 och 3. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 41.2.
Artikel 37
Kommissionens kontroller på plats
Kommissionen får anordna kontroller på plats i medlemsstaterna och hos bidragsmottagarna i syfte att särskilt kontrollera
a)
att de åtgärder som omfattas av det finansiella bidraget från unionen genomförs effektivt,
b)
att de administrativa rutinerna är förenliga med unionsbestämmelserna,
c)
att de nödvändiga styrkande handlingarna finns och att de överensstämmer med de åtgärder som omfattas av ett unionsbidrag.
Artikel 38
Tillgång till information
Medlemsstater och bidragsmottagare ska låta kommissionen ta del av alla uppgifter som behövs för att kontrollera genomförandet av åtgärderna och ska vidta alla lämpliga åtgärder för att underlätta de kontroller som kommissionen anser bör genomföras inom ramen för förvaltningen av unionens medel, inbegripet kontrollerna på plats.
Artikel 39
Skydd av unionens ekonomiska intressen
1. Kommissionen ska se till att unionens ekonomiska intressen skyddas vid genomförandet av åtgärder som finansieras enligt den här förordningen, genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, genom effektiva kontroller och, om oriktigheter upptäcks, genom återkrav av felaktigt utbetalda medel samt vid behov genom effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner.
2. Kommissionen eller dess företrädare och revisionsrätten ska ha befogenhet att utföra revision, på grundval av handlingar och kontroller på plats, hos alla stödmottagare, genomförandeorgan, uppdragstagare och underleverantörer som erhållit unionsfinansiering enligt den här förordningen.
Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) ska, i enlighet med förfarandena i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (24), få utföra kontroller på plats och inspektioner hos ekonomiska aktörer som direkt eller indirekt berörs av unionsfinansiering, i syfte att fastställa om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet som påverkar unionens ekonomiska intressen i samband med stödavtal, stödbeslut eller andra avtal som berörs av sådan finansiering.
Utan att det påverkar tillämpningen av första och andra styckena ska befogenheten att utföra revision, kontroller på plats och inspektioner uttryckligen tillerkännas kommissionen, revisionsrätten och Olaf i samarbetsavtal med tredjeland eller internationella organisationer, stödavtal, stödbeslut och andra avtal som ingås med tillämpning av den här förordningen.
AVDELNING IV
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 40
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 7.2 och 10.2 ska ges till kommissionen för en period av sju år från och med den 30 juni 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av sju år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 7.2 och 10.2 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 7.2 och 10.2 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 41
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder som inrättades genom artikel 58.1 i förordning (EG) nr 178/2002. Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Om kommitténs yttrande ska inhämtas genom skriftligt förfarande, ska det förfarandet avslutas utan resultat om, inom tidsfristen för att avge yttrandet, kommitténs ordförande så beslutar eller en enkel majoritet av kommittéledamöterna så begär.
Artikel 42
Utvärdering
1. Senast den 30 juni 2017 ska kommissionen utarbeta och för Europaparlamentet och rådet lägga fram en halvtidsutvärderingsrapport om huruvida, med avseende på resultat och verkan, de åtgärder som avses i kapitlen I och II i avdelning II och i artiklarna 30 och 31 i kapitel III uppfyller målen i artikel 2.1 när det gäller hur effektivt resurserna utnyttjats och mervärdet för unionen. Utvärderingsrapporten ska också ta upp möjligheterna till förenkling, hur relevanta samtliga mål är för framtiden samt hur åtgärderna bidrar till unionens prioriteringar om smart och hållbar tillväxt för alla. Den ska ta hänsyn till utvärderingsresultat om de långsiktiga effekterna av tidigare åtgärder. Rapporten ska vid behov åtföljas av ett lagstiftningsförslag om ändring av denna förordning.
2. Senast den 30 juni 2022 ska kommissionen i nära samarbete med medlemsstaterna göra en efterhandsutvärdering av de åtgärder som avses i punkt 1 i den här artikeln. Den efterhandsutvärderingen ska granska huruvida de utgifter som avses i artikel 1 är effektiva och ändamålsenliga och deras verkan.
3. De utvärderingar som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln ska beakta de framsteg som gjorts med hjälp av de indikatorer som avses i artikel 2.2.
4. Kommissionen ska överlämna slutsatserna av de utvärderingar som avses i punkterna 1 och 2 till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.
Artikel 43
Information, kommunikation och publicitet
1. Bidragsmottagarna och de berörda medlemsstaterna ska, när så är lämpligt, se till att det finansiella bidrag som beviljas enligt denna förordning ges lämplig publicitet, så att allmänheten får kännedom om unionens roll i finansieringen av åtgärderna.
2. Kommissionen ska genomföra informations- och kommunikationsåtgärder om de finansierade åtgärderna och resultaten. Budgeten för kommunikation enligt denna förordning ska dessutom även omfatta en kommunikationspolicy för unionens politiska prioriteringar.
Artikel 44
Upphävanden
1. Besluten 66/399/EEG, 76/894/EEG och 2009/470/EG ska upphöra att gälla.
2. Hänvisningar till besluten 66/399/EEG och 76/894/EEG ska anses som hänvisningar till artikel 58.1 i förordning (EG) nr 178/2002.
3. Hänvisningar till beslut 2009/470/EG ska anses som hänvisningar till den här förordningen.
Artikel 45
Övergångsbestämmelser
1. Medlemsstaternas nationella program som avses i artikel 12.1 i den här förordningen och som lämnats till kommissionen 2012 för genomförande under 2013, de som lämnats 2013 för genomförande under 2014 och de som lämnats senast den 30 april 2014 för genomförande under 2015, ska, om de godkänns, vara berättigade till unionsbidrag på grundval av artikel 27 i beslut 2009/470/EG.
För nationella program som genomförs 2013 och 2014 ska artikel 27.7 och 27.8 i det beslutet fortsätta att gälla.
För nationella program som genomförs 2015 ska artikel 27.2 i det beslutet fortsätta att gälla.
2. Medlemsstaternas program för undersökningar som avses i artikel 21.1 i den här förordningen och som lämnats till kommissionen senast den 30 april 2014 för genomförande under 2015 ska vara berättigade till unionsbidrag på grundval av artikel 23.6 i direktiv 2000/29/EG. För dessa program för undersökningar ska artikel 23.6 i det direktivet fortsätta att gälla.
3. För medlemsstaternas ansökningar om unionsbidrag för de nödåtgärder som avses i artikel 16 i den här förordningen och som lämnats till kommissionen senast den 30 april 2014 ska artiklarna 22 och 24 i direktiv 2000/29/EG fortsätta att gälla.
Artikel 46
Ändring av direktiv 98/56/EG
Direktiv 98/56/EG ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 17.1 ska ersättas med följande:
”1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder som inrättades genom artikel 58.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (25). Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (26).
(25) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1)." 						
(26) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).”" 						
2.
Artikel 18.1 ska ersättas med följande:
”1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder som inrättades genom artikel 58.1 i förordning (EG) nr 178/2002. Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.”
Artikel 47
Ändring av direktiv 2000/29/EG
Direktiv 2000/29/EG ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 13c.5 ska utgå.
2.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 15a
Medlemsstaterna ska föreskriva att varje person som får vetskap om förekomsten av en av de skadegörare som förtecknas i bilaga I eller bilaga II, eller en skadegörare som omfattas av en åtgärd som avses i artikel 16.2 eller 16.3, eller har orsak att misstänka sådan förekomst, ska skriftligen och inom tio kalenderdagar underrätta den behöriga myndigheten och, om den behöriga myndigheten så kräver, lämna den information om denna förekomst som han eller hon förfogar över.”
3.
Artiklarna 22-26 ska utgå.
Artikel 48
Ändring av förordning (EG) nr 178/2002
Artikel 58.1 i förordning (EG) nr 178/2002 ska ersättas med följande:
”1. Kommissionen ska bistås av ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder (nedan kallad kommittén). Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (27). Kommittén ska inrättas i sektioner som ska behandla alla relevanta frågor.
Alla hänvisningar i unionsrätten till ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa ska anses som hänvisningar till den kommitté som avses i första stycket.
Artikel 49
Ändring av förordning (EG) nr 882/2004
Artikel 66 i förordning (EG) nr 882/2004 ska utgå.
Artikel 50
Ändring av förordning (EG) nr 396/2005
Kapitel VII i förordning (EG) nr 396/2005 ska utgå.
Artikel 51
Ändring av direktiv 2008/90/EG
Artikel 19.1 i direktiv 2008/90/EG ska ersättas med följande:
”1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder som inrättades genom artikel 58.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 (28). Den kommittén ska vara en kommitté i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (29).
Artikel 52
Ändring av direktiv 2009/128/EG
Artikel 22 i direktiv 2009/128/EG ska utgå.
Artikel 53
Ändring av förordning (EG) nr 1107/2009
Artikel 76 i förordning (EG) nr 1107/2009 ska utgå.
Artikel 54
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 30 juni 2014.
Artiklarna 18.1 d och 47.2 ska emellertid tillämpas från och med den 1 januari 2017.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 15 maj 2014.