РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1306/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещите предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са разгледани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика (ОСП) след 2013 г. В контекста на дебата по това съобщение ОСП следва да бъде реформирана, считано от 1 януари 2014 г. Тази реформа следва да обхване всички основни инструменти по ОСП, включително Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (2). Опитът, извлечен от прилагането на този регламент, показва, че някои елементи на механизма за финансиране и мониторинг трябва да бъдат коригирани. С оглед на обхвата на реформата е целесъобразно да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1290/2005 и той да бъде заменен с нов текст. Реформата следва също така във възможно най-висока степен да хармонизира, рационализира и опрости неговите разпоредби.
(2)
За да се допълнят или изменят някои несъществени елементи на настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно съдържанието на управленските и контролни задължения на тези агенции, мерките, подлежащи на финансиране от общия бюджет на Европейския съюз, (бюджета на Съюза) в рамките на публична интервенция и оценяването на действията, свързани с публична интервенция. Това оправомощаване следва да обхваща също и изключенията от правилата за недопустимост на плащанията, които разплащателните агенции правят по отношение на бенефициери преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане и компенсацията между разходи и приходи в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР). В допълнение, това оправомощаване следва да обхваща приложимите методи за поетите задължения и плащането на суми, в случай че бюджетът на Съюза не е приет преди началото на финансовата година или че общият размер на поетите задължения надхвърля прага по член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Освен това, това оправомощаване следва да обхваща, отсрочването на месечните плащания от Комисията за държавите членки по отношение на разходите по ЕФГЗ и условията за намаляване или спиране от Комисията на междинните плащания за държавите членки по ЕЗФРСР. В допълнение това оправомощаване следва да обхваща и спирането на месечните плащания или на междинните плащания, за които не е подадена своевременно съответната статистическа информация, специалните задължения, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките, критериите и методологията за прилагане на корекции в контекста на процедурата по уравняване по съответствие, и възстановяването на вземанията. Освен това, това оправомощаване следва да обхваща изискванията по отношение на митническите процедури, оттеглянето на помощта и санкциите в случаите на неспазване на условията за допустимост, и поетите задължения за бюджетни кредити или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство. Също така това оправомощаване следва да включва пазарните мерки, за които Комисията може да спре месечните плащания, правилата за обезпеченията, за функционирането на интегрираната система за администриране и контрол, както и по отношение на мерките, изключени от проверката на трансакциите. По подобен начин, това оправомощаване следва да обхваща изменението на размера на приходите или плащанията до равнище, под което търговските документи на предприятията обикновено не би следвало да бъдат подлагани на проверка съгласно настоящия регламент, санкциите, прилагани в рамките на кръстосаното съответствие, изискванията за контрол в лозаро-винарския сектор, и правилата за поддържане на постоянни пасища. На последно място, това оправомощаване следва да обхваща правилата за определяне на правопораждащия факт и обменния курс за държавите членки, които не използват еврото, мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с националната парична единица, както и по отношение на съдържанието на общата рамка за мониторинг и оценка на мерките, приети по ОСП, и по отношение на преходните мерки.
От особена важност е по време на подготвителната се работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(3)
Общата селскостопанска политика се състои от различни мерки, някои от които се отнасят до развитието на селските райони. Важно е да се осигури финансиране за тези мерки, за да се допринесе за постигането на целите на ОСП. Тъй като тези мерки имат определени общи елементи, но също така се различават в много отношения, разпоредбите относно тяхното финансиране следва да бъдат уредени в едни и същи пакет от разпоредби. Когато е необходимо, тези разпоредби следва да позволяват различно третиране. С Регламент (ЕО) № 1290/2005 се създадоха два европейски фонда в областта на селското стопанство, а именно ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“). Тези фондове следва да бъдат запазени.
(4)
Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и приетите в съответствие с него разпоредби следва да се прилагат към мерките, установени в настоящия регламент. По-специално, в настоящия регламент се определят разпоредби, свързани със споделеното управление с държавите членки, основано на принципите на доброто финансово управление, прозрачността и липсата на дискриминация, както и разпоредби за функциите на акредитираните органи и бюджетните принципи, които разпоредби следва да се зачитат в рамките на настоящия регламент.
(5)
За да се осигури съгласуваност между практиките на държавите членки и хармонизирано прилагане на клаузата за непреодолима сила от държавите членки, в настоящия регламент следва да се предвидят, където е целесъобразно, изключения в случай на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, както и неизчерпателен списък с възможни случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, които да бъдат признати от компетентните национални органи. Тези органи следва да вземат решения относно непреодолима сила и извънредни обстоятелства за всеки отделен случай въз основа на относими доказателства и като прилагат понятието за непреодолима сила от гледна точка правото на Съюза в областта на селското стопанство, включително съдебната практика на Съда.
(6)
Бюджетът на Съюза следва да финансира разходите по ОСП, включително разходите за развитието на селските райони, чрез Фондовете - или пряко, или в контекста на споделеното управление с държавите членки. Следва да се посочат видовете мерки, които могат да бъдат финансирани чрез Фондовете.
(7)
Следва да бъдат предвидени разпоредба за акредитиране на разплащателните агенции от държавите членки и за утвърждаване на процедурите за набавяне на декларации за управлението, за получаване на сертифициране на системите за управление и мониторинг и заверка на годишните счетоводни отчети от независими органи. Освен това, за да се осигури прозрачността на националните проверки, особено по отношение на процедурите за разрешение, валидиране и плащане, и за да се намали административното и одитното натоварване на Комисията и на държавите членки, когато се изисква акредитация за всяка отделна разплащателна агенция, броят на органите и структурите, на които се делегират тези отговорности, следва да бъде ограничен, като се спазва конституционната уредба на всяка държава членка. За да се избегнат излишните разходи за реорганизация, на държавите членки следва да бъде разрешено да запазят броя на разплащателните агенции, които са били акредитирани преди влизането в сила на настоящия регламент.
(8)
Когато държава членка акредитира повече от една разплащателна агенция, е важно държавата да излъчи единен публичен координиращ орган, който да осигурява съгласуваност при управлението на средствата, да осъществява връзка между Комисията и всяка една от акредитираните разплащателни агенции и да обезпечава своевременното предоставяне на изискваната от Комисията информация относно операциите, извършвани от няколко разплащателни агенции. Публичният координиращ орган следва също да предприема и координира действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и следва да уведомява Комисията за последващите действия. В допълнение, този орган следва да поощрява и когато е възможно, да осигурява еднаквото прилагане на общите правила и стандарти.
(9)
Само използването на разплащателни агенции, които са били акредитирани от държавите членки, предоставя задоволителни гаранции, че са извършени необходимите проверки преди отпускането на помощ от Съюза за бенефициерите. Ето защо следва изрично да се посочи в настоящия регламент, че само разходите, направени от акредитирани разплащателни агенции, могат да бъдат възстановени от бюджета на Съюза.
(10)
За да се съдейства за повишаването на осведомеността на бенефициерите относно връзката между земеделските практики и управлението на стопанствата, от една страна, и стандартите, свързани с околната среда, изменението на климата, доброто земеделско състояние на земята, безопасността на храните, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните, от друга страна, е необходимо държавите членки да установят широкообхватна система за съвети в селското стопанство, чрез която да се предоставят съвети на бенефициерите. Тази система за съвети в селското стопанство по никакъв начин не следва да влияе върху задълженията и отговорностите на бенефициерите за спазване на посочените стандарти. Освен това държавите членки следва да осигурят ясно разграничение между предоставянето на консултации и извършването на проверки.
(11)
Системата за съвети в селското стопанство следва да покрива най-малко задълженията на ниво индивидуално стопанство, произтичащи от стандартите и изискванията за кръстосаното съответствие. Тази система следва също така да покрива изискванията, които трябва да се спазват по отношение на земеделските практики, които са от полза за климата и околната среда, и поддръжката на земеделските площи в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), и мерките на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация, пазарна ориентация и насърчаване на предприемачеството.
Системата следва да обхваща също и изискванията, наложени на бенефициерите от държавите членки за изпълнението на специфичните разпоредби на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и за изпълнението на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6), по-специално изискванията относно спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(12)
Бенефициерите следва да се включват в системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала. Всички бенефициери, дори земеделски стопани, които не получават подпомагане по ОСП, следва да имат право да участват в системата. Следва да е възможно обаче държавите членки да установяват критерии за включване с предимство. Поради естеството на системата е удачно информацията, получена в процеса на консултациите, да се смята за поверителна, освен в случая на сериозни нарушения на правото на Съюза или на националното право. За да се обезпечи ефективността на системата, консултантите следва да притежават съответните квалификации и редовно да участват в обучения.
(13)
По отношение на ЕФГЗ финансовите средства, необходими за покриване на разходите, извършени от акредитираните разплащателни агенции, следва да се отпускат на държавите членки от Комисията под формата на възстановяване на разходите въз основа на счетоводните отчети за разходите, извършени от разплащателните агенции. До изплащането на сумите за възстановяване на разходите под формата на месечни плащания, държавите членки трябва да мобилизират финансови средства в зависимост от потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции. Административните разходи и разходите за персонал на държавите членки и на бенефициерите, участващи в изпълнението на общата селскостопанска политика, следва да се поемат от самите тях.
(14)
Използването на агрометеорологичната система и придобиването и подобряването на сателитни изображения следва да предостави на Комисията, по-специално, възможности за управление на селскостопанските пазари, за улесняване на мониторинга на селскостопанските разходи и за наблюдение на селскостопанските ресурси в средносрочен и дългосрочен план. Освен това, в светлината на опита, придобит при прилагането на Регламент (ЕО) № 165/94 на Съвета (8), някои от съдържащите се в него разпоредби следва да бъдат включени в настоящия регламент и следователно Регламент (ЕО) № 165/94 следва да бъде отменен.
(15)
По отношение на спазването на бюджетната дисциплина е необходимо да се определи годишен таван за разходите, финансирани от ЕФГЗ, като се вземат предвид максималните суми, предвидени за този фонд в многогодишната финансова рамка, предвидена в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (9).
(16)
Бюджетната дисциплина изисква също годишният таван на финансираните от ЕФГЗ разходи да бъде спазван при всички обстоятелства и на всеки етап от бюджетната процедура и от изпълнението на бюджета. Следователно е необходимо националният таван за директните плащания по държави членки, установен с Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се разглежда като финансов таван за такива директни плащания за съответната държава членка и възстановяването на тези плащания да остава в рамките на същия финансов таван. Освен това бюджетната дисциплина изисква всички правни актове на Съюза в областта на ОСП, които са предложени от Комисията или приети от Съюза или от Комисията и които са финансирани от ЕФГЗ, да са съобразени с годишния таван за разходите, финансирани от Фонда.
(17)
За да се гарантира, че сумите за финансиране на ОСП са в съответствие с годишните тавани, финансовият механизъм, посочен в Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (10), чрез който нивото на директното подпомагане се коригира, следва да се запази. Когато Европейският парламент и Съветът не са направили корекциите преди 30 юни на календарната година, по отношение на която те се прилагат, Комисията следва да бъде оправомощена да определи тези корекции.
(18)
За да се подкрепи селскостопанският сектор в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция, следва да се създаде резерв за кризи чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания чрез механизма за финансова дисциплина.
(19)
Член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 предвижда, че бюджетните кредити, за които няма поети задължения и които се отнасят до дейностите, посочени в член 4, параграф 1 от настоящия регламент, могат да бъдат пренесени само към следващата финансова година и че такъв пренос може да доведе до допълнителни плащания само за крайните получатели, по отношение на които през предходната финансова година е била направена корекцията на директните плащания, посочена в член 25 от настоящия регламент. Следователно, когато в такъв случай бюджетните кредити се пренасят към следващата финансова година, националните администрации би трябвало да извършват плащания към две групи бенефициери на директни плащания в рамките на една финансова година: от една страна, като възстановяват суми от пренесените неизползвани средства, подчинени на финансова дисциплина, на земеделските стопани, по отношение на които се е прилагала финансова дисциплина през предходната финансова година, а от друга, като извършват директните плащания през финансова година N на земеделските стопани, които са ги поискали. С цел избягване на прекомерната административна тежест за националните администрации следва да бъде предвидена дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, която да им дава възможност да възстановяват сумата, пренесена към финансова година N, на земеделските стопани, по отношение на които се прилага финансова дисциплина през година N, вместо на земеделските стопани, по отношение на които такава дисциплина се прилага през година N-1.
(20)
Предприетите мерки за определяне на финансовия принос от Фондовете по отношение на изчисляването на финансовите тавани не засягат правомощията на бюджетния орган, посочен в ДФЕС. Следователно тези мерки следва да се базират на референтните суми, определени в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 19 ноември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление и Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
(21)
Бюджетната дисциплина изисква също така постоянно проучване на средносрочната бюджетна обстановка. Ето защо при предаването на проектобюджета за дадена година Комисията следва да представи своите прогнози и анализи пред Европейския парламент и Съвета и при необходимост следва да предложи на законодателя подходящи мерки. Освен това Комисията следва по всяко време да упражнява в пълна степен своите управленски правомощия, за да гарантира спазването на годишния таван, и при необходимост следва да предлага на Европейския парламент и на Съвета или само на Съвета подходящи мерки за коригиране на състоянието на бюджета. Ако в края на бюджетната година годишният таван не може да бъде спазен поради направените от държавите членки искания за възстановяване на разходите, Комисията следва да бъде в състояние да предприеме мерки, позволяващи, от една страна, временно разпределение на наличния бюджет между държавите членки, пропорционално на исканите от тях суми за възстановяване, които все още не са изплатени, и от друга страна, мерки, гарантиращи спазване на определения за съответната година таван. Плащанията за същата година следва да бъдат включени в следващата бюджетна година и следва да бъде окончателно установен общият размер на финансирането от бюджета на Съюза по държави членки, както и размерът на компенсацията между държави членки с оглед да се осигури, че установеният размер е спазен.
(22)
При изпълнението на бюджета Комисията следва да приведе в действие за всеки месец система за ранно предупреждение и мониторинг по отношение на селскостопанските разходи, така че, ако съществува риск от превишаване на годишния таван, Комисията да може при първа възможност да предприеме необходимите мерки в рамките на управленските си правомощия и, ако тези мерки се окажат недостатъчни, да предложи други мерки. С редовни доклади пред Европейския парламент и Съвета Комисията следва да прави съпоставка на развитието на направените до момента разходи с профилите и следва да дава оценка на прогнозното изпълнение на бюджета за останалата част от бюджетната година.
(23)
Обменният курс, който Комисията използва при съставянето на бюджетните документи, следва да отразява най-актуалната налична информация, като същевременно се взема под внимание изтеклият период от време между съставянето и предаването на документите.
(24)
Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) установява правила, приложими към финансовото подпомагане от Фондовете, обхванати от този регламент, включително ЕЗФРСР. Тези правила обхващат също допустимостта на разходите, финансовото управление, както и системите за управление и контрол. По отношение на финансовото управление на ЕЗФРСР, с цел правна яснота и съгласуваност между Фондовете, обхванати от настоящия регламент, следва да се посочват съответните разпоредби относно бюджетните кредити, сроковете за плащане и отмяната на бюджетни кредити съгласно Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(25)
Програмите за развитие на селските райони се финансират от бюджета на Съюза на базата на поемане на задължения за извършване на годишни вноски. Държавите членки следва да са в състояние да се ползват от предвидените средства на Съюза от момента, в който започнат изпълнение на програмите. Следователно е необходимо да се въведе подходяща система за ограничено предварително финансиране, която да осигури непрекъснат поток на средствата с оглед на своевременното извършване на плащанията в полза на бенефициерите по програмите.
(26)
Освен предварителното финансиране, е необходимо да се прави разлика между плащанията от Комисията към акредитираните разплащателни агенции, междинните плащания и плащането на салдата, и да се предвидят детайлни правила за осъществяването им. Правилото за автоматична отмяна следва да допринесе за ускоряване на изпълнението на програмите и за добро финансово управление. В правилата относно националните рамки на държавите членки с регионални програми, установени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), също се предвижда инструмент, с който държавите членки да осигуряват изпълнението и доброто финансово управление.
(27)
Помощта от Съюза следва да се изплаща на бенефициерите навреме, за да могат те да я използват ефективно. Неспазването от държавите членки на крайните срокове за плащанията, установени в правото на Съюза, може да създаде сериозни затруднения за бенефициерите и да изложи на риск годишното разпределение на бюджета на Съюза. Ето защо разходите, които са направени, без да се спазват крайните срокове за плащанията, следва да бъдат изключени от финансирането на Съюза. Принципът на пропорционалност, предвиден в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се запази и следва да се прилага за двата Фонда. За да бъде спазен принципът на пропорционалност, Комисията следва да има правото да предвижда изключения от това общо правило.
(28)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 предвижда намалявания или спиране на месечни или междинни плащания по Фондовете. Въпреки доста широката формулировка на тези разпоредби, на практика те се прилагат основно за намаляване на плащанията при неспазване на сроковете за плащане, таваните и други подобни „счетоводни причини“, които лесно се установяват в декларациите за разходите. Тези разпоредби позволяват също намаляване или спиране в случай на сериозни и трайни пропуски в националните системи за контрол. Налагането на подобни намалявания и спирания обаче е в зависимост от доста ограничаващи материалноправни условия за това и предвиждат специална процедура от два етапа, която трябва да се приложи. Европейският парламент и Съветът многократно са искали от Комисията да преустанови плащанията за държави членки, които не спазват условията. По тези причини е необходимо да се изясни системата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1290/2005 за намалявания и спирания, и да се обединят правилата за намалявания и спирания за двата Фонда в един-единствен член. Системата на намаляванията по „счетоводни причини“ следва да се запази в съответствие с установените административни практики. Възможността за намаляване или спиране на плащанията в случай на значителни и трайни пропуски в националните системи за контрол следва да бъде засилена, за да може Комисията да налага бързо спиране на плащанията, в случай че бъдат установени сериозни пропуски. Тази възможност следва да бъде разширена, така че да включва и небрежност в системата за възстановяване на неправомерни плащания.
(29)
Секторното законодателство в областта на селското стопанство изисква държавите членки да пращат информация за броя на извършените проверки и техния резултат в определени срокове. Тази статистика за контрола се използва при определянето на нивото на грешка на равнище държави членки и по-общо за целите на проверката на управлението на Фондовете. Статистиката за контрола е важен източник на информация за Комисията, който ѝ дава възможност да установи дали Фондовете са правилно управлявани, и представлява съществен елемент от годишната декларация за достоверност. Предвид жизненоважния характер на статистиката за контрола и за да се гарантира, че държавите членки спазват задължението си да я изпращат навреме, е необходимо да се предвиди възпиращо средство, за да се избегне закъсняло предоставяне на необходимите данни, което да е пропорционално на количеството липсващи данни. Следователно следва да се предвидят разпоредби, които да дават право на Комисията да спре част от месечните или междинните плащания, за които не е била изпратена навреме необходимата статистическа информация.
(30)
За да стане възможно повторното използване на средствата по Фондовете, са необходими правила за разпределянето на специфични суми. Списъкът, включен в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се допълни със сумите, свързани със закъснелите плащания и уравняването на сметките по отношение на разходите по ЕФГЗ. Освен това с Регламент (ЕИО) № 352/78 на Съвета (13) бяха установени правила за разпределянето на сумите, постъпили в резултат от невъзстановени обезпечения. Тези разпоредби следва да се хармонизират и обединят със съществуващите разпоредби за целевите приходи. Следователно Регламент (ЕИО) № 352/78 следва да бъде отменен.
(31)
Регламент (ЕО) № 814/2000 на Съвета (14) и правилата за приложението му определят информационните мерки, свързани с ОСП, които могат да се финансират съгласно член 5, буква в) от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Регламент (ЕО) № 814/2000 съдържа списък с такива мерки и техните цели и определя правилата на финансирането им и изпълнението на съответните проекти. След приемането на този регламент бяха приети правила по силата на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно безвъзмездните средства и обществените поръчки. Тези правила следва да се прилагат и към информационните мерки по ОСП. За целите на опростяването и съгласуваността Регламент (ЕО) № 814/2000 следва да се отмени, като се запазят специфичните разпоредби по отношение на целите и видовете мерки, които подлежат на финансиране. Тези мерки следва също така да отчитат необходимостта от по-добра ефективност при комуникация с широката общественост и по-силно взаимодействие между комуникационните дейности, предприемани по инициатива на Комисията, както и да гарантират ефективно разясняване на политическите приоритети на Съюза. Следователно те следва да включват и мерки за информиране, свързани с ОСП, в рамките на насочената към предприятията комуникация, както е посочено в съобщението на Комисията: Бюджет за стратегията „Европа 2020“("съобщението на Комисията относно бюджет за стратегията „Европа 2020“) - част II: Информационни документи за политиките.
(32)
Финансирането на мерките и операциите съгласно ОСП включва отчасти и споделено управление. За да обезпечи надеждно управление на финансовите средства на Съюза, Комисията следва да извършва проверки на управлението на Фондовете от органите на държавите членки, отговарящи за извършване на плащанията. Във връзка с това е уместно да се определи естеството на проверките, които Комисията трябва да извърши, да се посочат условията за упражняване на нейните функции по изпълнение на бюджета и да се изяснят задълженията на държавите членки за оказване на сътрудничество.
(33)
За да може Комисията да изпълнява задължението си да проверява за съществуването и правилното функциониране на системите за управление и проверка на изразходването на средствата на Съюза в държавите членки, независимо от вътрешния контрол, упражняван от държавите членки, следва да бъде предвидена разпоредба за извършване на проверки от лица, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, които да имат право да изискват съдействие от държавите членки при работата си.
(34)
За набавянето на информацията, която трябва да бъде изпратена на Комисията, е необходимо във възможно най-голяма степен да се използват възможностите на информационните технологии. При провеждането на проверките Комисията следва да има пълен и непосредствен достъп до информацията за разходите, съхранена както на хартиен носител, така и в електронна форма.
(35)
С цел да установят финансовите взаимоотношения между акредитираните разплащателни агенции и бюджета на Съюза, Комисията следва да извършва годишно уравняване на сметките на тези разплащателни агенции (финансово уравняване на сметките). Решението за уравняване на сметките следва да се отнася до пълнотата, точността и достоверността на сметките, но не и до съответствието на разходите с правото на Съюза.
(36)
Комисията отговаря за изпълнението на бюджета на Европейския съюз в сътрудничество с държавите членки съгласно член 317 от ДФЕС. Комисията е оправомощена да решава посредством актове за изпълнение дали извършените от държавите членки разходи са в съответствие с правото на Съюза. Държавите членки следва да имат правото да обосновават решенията си за извършване на плащания и да имат достъп до помирителните процедури в случаите, когато не може да се достигне до взаимно съгласие между тях и Комисията. За да се предоставят на държавите членки правни и финансови гаранции по отношение на разходите, извършени в минали периоди, следва да се определи максимален срок, в който Комисията да вземе решение какви ще са финансовите последици от неспазването. По отношение на ЕЗФРСР процедурата по уравняване по съответствие следва да съответства на разпоредбите относно финансовите корекции от страна на Комисията, установени в част 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(37)
По отношение на ЕФГЗ, възстановените суми следва да бъдат върнати на Фонда в случаите, когато разходите са извършени в противоречие с правото на Съюза и не е съществувало правно основание за тяхното извършване. За да се осигури достатъчно време за извършване на всички необходими административни процедури, включително на вътрешни проверки, държавите членки следва да изискват бенефициерът да възстанови сумите в срок от 18 месеца след одобряването на доклад за проверка или подобен документ, удостоверяващ наличието на нередност, и където е приложимо, получаването му от разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването на разходите. Следва да бъде предвидена разпоредба за система за финансова отговорност в случаите на допуснати нередности и в случаите, когато пълната сума не е била възстановена. Във връзка с това следва да се установи процедура, даваща възможност на Комисията да защитава интересите на бюджета на Съюза, като взема решения сумите, изгубени в резултат на нередности и невъзстановени в разумни срокове, да бъдат частично начислени на съответната държава членка. В определени случаи на небрежност от страна на държавата членка е оправдано сумата да ѝ бъде начислена в пълен размер. Въпреки това, при условие че държавите членки са изпълнили задълженията си съгласно своите вътрешни процедури, финансовата тежест следва да бъде справедливо разпределена между Съюза и държавата членка. По отношение на ЕЗФРСР следва да важат същите правила, при спазване на изискването обаче, че възстановените или отменените вследствие на нередности суми следва да останат на разположение на одобрените програми за развитие на селските райони в съответната държава членка, тъй като тези суми са били отпуснати в полза на тази държава членка. Следва също да се установят разпоредби за задължението за докладване на държавите членки.
(38)
Процедурите по възстановяване, прилагани от държавите членки, могат да имат за последица забавяне на възстановяването с години, без да има гаранция, че крайният резултат действително ще бъде успешен. Разходите по прилагането на тези процедури също могат да не бъдат пропорционални на сумите, които са или могат да бъдат събрани. Затова в определени случаи на държавите членки следва да се разреши да спрат процедурите по възстановяване.
(39)
С оглед на защитата на финансовите интереси на бюджета на Съюза, държавите членки следва да предприемат мерки с цел да се уверят, че финансираните от Фондовете трансакции са действителни и са правилно извършени. Също така държавите членки следва да предотвратяват, откриват и да се справят ефективно с всякакви нередности или неспазване на задълженията от страна на бенефициерите. За тази цел следва да се прилага Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета (15). В случаите на нарушения на секторното законодателство в областта на селското стопанство, когато в правните актове на Съюза не са предвидени подробни правила за административните санкции, държавите членки следва да налагат национални санкции, които следва да бъдат ефективни, възпиращи и пропорционални.
(40)
Следва да се избягва финансирането по линия на ОСП на дейности, които пораждат допълнителни разходи в други области на политиката, обхванати от общия бюджет на Европейския съюз, особено областта на околната среда и общественото здравеопазване. Освен това въвеждането на нови системи за плащане и свързани с тях системи за мониторинг и санкции следва да не води до излишно допълнителни административни процедури и формалности.
(41)
Правилата, свързани с общите принципи, приложими към проверки, към оттегляне на неправомерни плащания и към налагане на санкции, се съдържат в различни регламенти, отнасящи се до селскостопанския сектор. Тези правила следва да се съберат в една и съща правна рамка на хоризонтално ниво. Те следва да обхващат задълженията на държавите членки по отношение на административните проверки и проверките на място, чиято цел е да се провери съответствието с разпоредбите относно мерките по линия на ОСП, и следва да обхващат правилата за възстановяване на помощ, намаляване на и изключване от помощта. Правилата за проверките на задълженията, които не са непременно свързани с плащането на помощ, следва също да се опишат.
(42)
Различни разпоредби на секторното законодателство в областта на селското стопанство изискват внасянето на обезпечение, за да се осигури плащането на сума, дължима в случай на неизпълнение на задължение. За да се укрепи рамката за обезпечения, към всички тези разпоредби следва да се прилага единно хоризонтално правило.
(43)
Държавите членки следва да създадат и ползват интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“)за някои плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в Регламент (ЕС) № 1305/2013 За да се подобрят ефективността и наблюдението на подпомагането от Съюза, държавите членки следва да бъдат оправомощени да използват интегрираната система за други схеми за подпомагане на Съюза.
(44)
Следва да се запазят основните елементи на интегрираната система, и по-специално разпоредбите относно компютъризираната база данни, системата за идентификация на земеделските парцели, заявленията за подпомагане или исканията за плащане и системата за идентификация и регистриране на правата на плащане, като същевременно се взема предвид развитието на политиката, по-конкретно чрез въвеждането на плащане за селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, и за екологичните ползи от особеностите на ландшафта.С оглед намаляване на административната тежест и осигуряване на ефикасен и ефективен контрол, държавите членки следва да използват технологиите по подходящ начин при създаването на тези системи.
(45)
С цел създаване на референтен слой в системата за идентификация на земеделските парцели, който е пригоден към отчитане на приоритетните екологични площи, държавите членки следва да могат да вземат предвид специфичната информация, която може да бъде изисквана от земеделските стопани в заявленията им за години 2015-2017, например идентифицираните от тях такива особености на ландшафта или други площи, които биха могли да отговарят на изискванията за екологично насочени площи и, при необходимост, размера на площите с такива особености и другите площи.
(46)
Компетентните национални органи следва да извършват плащанията към бенефициерите, предоставени по схемите на Съюза за подпомагане, които са включени в интегрираната система, в пълен размер, при съобразяване с намаляванията, предвидени в настоящия регламент, както и в рамките на предписаните срокове. За да се постигне по-гъвкаво управление на директните плащания, държавите членки следва да имат право да извършват плащания, включени в интегрираната система, под формата на най-много две вноски годишно.
(47)
Проверката на търговските документи на предприятията, които получават или правят плащания, може да представлява много ефикасно средство за наблюдение над трансакциите, съставляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ. Разпоредбите относно проверката на търговските документи са предвидени в Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (16). Тази проверка допълва другите проверки, които вече са извършени от държавите членки. Освен това, когато националните разпоредби по отношение на проверките са по-обширни от разпоредбите в посочения регламент, те не се засягат от него.
(48)
Съгласно Регламент (ЕО) № 485/2008, държавите членки следва да вземат мерките, необходими за осигуряване на ефективна защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, и по-специално за да се проверят истинността и съответствието на операциите, финансирани от ЕФГЗ. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт. Следователно Регламент (ЕО) № 485/2008 следва да бъде отменен.
(49)
Документите, въз основа на които се извършва въпросната проверка, следва да бъдат определени така, че да позволяват осъществяването на пълна проверка. Подборът на предприятията за проверка следва да се извършва, като се държи сметка за характера на трансакциите, които стават на тяхната отговорност, а разпределението по сектори на предприятията, които получават или правят плащания, следва да се извършва в зависимост от тяхната финансова важност в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ.
(50)
Следва да се определят правомощията на служителите, на които са възложени проверките, както и задълженията на предприятията да им предоставят търговските документи за определен период, както и изискваните от тях сведения. Изземването на търговски документи в определени случаи следва да е възможно.
(51)
Като се вземе предвид международната структура на търговията със селскостопански продукти и в интерес на функционирането на вътрешния пазар, е необходимо да се организира сътрудничеството между държавите членки. Необходимо е също да се създаде централизирана документационна система на равнището на Съюза относно установените в трети държави предприятия, които получават или извършват плащания.
(52)
Макар че приемането на програмите за проверка е отговорност на държавите членки, необходимо е тези програми да бъдат съобщени на Комисията, за да може тя да поеме надзорната си и координационна роля, за да гарантира, че програмите са приети въз основа на подходящи критерии и че проверките се концентрират върху сектори или предприятия, в които рискът от измами е висок. От съществено значение е всяка държава членка да има специален отдел, който да отговаря за надзора на проверките на търговски документи, предвидени в настоящия регламент, или за координиране на тези проверки. Тези специални отдели следва да бъдат организирани независимо от отделите, които извършват проверките преди плащанията. Информацията, събрана по време на проверките, следва да се защитава като служебна тайна.
(53)
С Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (17), който беше заменен от Регламент (ЕО) № 73/2009, беше установен принципът, че пълното изплащане на бенефициерите на някои видове подпомагане по ОСП следва да бъде обвързано със спазването на правила за управлението на земите, селскостопанската продукция и селскостопанските дейности. Този принцип впоследствие залегна в Регламент (ЕО) № 1698/2005 (18) на Съвета и Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (19).
Съгласно. системата за кръстосано съответствие държавите членки трябва да прилагат санкции под формата на изцяло или частично намаляване или изключване от подпомагането, получено по ОСП.
(54)
Системата за кръстосано съответствие интегрира в ОСП основни стандарти относно околната среда, изменението на климата, доброто земеделско и екологично състояние на земите, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Кръстосаното съответствие има за цел да допринесе за развиването на устойчиво селско стопанство чрез по-добра осведоменост на бенефициерите относно необходимостта от зачитане на тези основни стандарти. Тя също така цели да направи ОСП по-адекватна на обществените очаквания чрез подобряване на съгласуваността на тази политика с политиките относно околната среда, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Системата за кръстосано съответствие съставлява неделима част от ОСП и затова следва да се запази. Обхватът ѝ обаче, който до момента се състои от отделни списъци със законоустановени изисквания за управление и стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, следва да се рационализира така, че да бъде гарантирана съгласуваността на системата за кръстосано съответствие, и тя да се направи по-видима. За тази цел изискванията и стандартите следва да се организират в единен списък и да се групират по области и теми. Опитът показа, че редица изисквания от обхвата на кръстосаното съответствие не се отнасят в достатъчна степен до селскостопанската дейност или до площта на стопанството, или засягат по-скоро националните органи, а не толкова бенефициерите. Следователно този обхват трябва да бъде прецизиран. Освен това следва да се установят разпоредби за поддържането на постоянни пасища през 2015 и 2016 г.
(55)
Законоустановените изисквания за управление трябва да се приложат изцяло от държавите членки, за да влязат в действие на равнището на индивидуалното стопанство и да гарантират необходимото равноправно третиране на земеделските стопани.
(56)
Съгласно член 22 от Директива 2000/60/ЕО, Директива 80/68/ЕИО на Съвета (20) трябва да се отмени на 23 декември 2013 г. За да се запазят същите правила за кръстосано съответствие, свързани с опазването на подземните води като тези, предвидени в Директива 80/68/ЕИО, до последния ден от нейното действие, е уместно да се коригира обхватът на кръстосаното съответствие и да се определи стандарт за добро земеделско и екологично състояние, който да включва изискванията по членове 4 и 5 от посочената директива.
(57)
Системата за кръстосано съответствие предполага някои административни ограничения както за бенефициерите, така и за националните администрации, тъй като воденето на документация трябва да се гарантира, трябва да се провеждат проверки и да се прилагат санкции, където е необходимо. Тези санкции следва да са пропорционални, ефективни и възпиращи. Тези санкции не следва да влияят върху други санкции, предвидени в правото на Съюза или в националното право. В името на последователността е уместно да се обединят съответните разпоредби на Съюза в един правен инструмент. За земеделски стопани, участващи в схемата за подпомагане на дребните земеделски стопани, посочена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, усилията, които е необходимо да се положат в системата за кръстосано съответствие, може да се считат, че надвишават предимствата от обхващането на тези земеделски стопани в системата. С цел опростяване, тези земеделски стопани следва да бъдат освободени от кръстосано съответствие и особено от системата за контрол и риска за санкции по кръстосаното съответствие. Освобождаването обаче не следва да оказва влияние върху задължението им да зачитат приложимите разпоредби на секторното право или върху възможността да бъдат подложени на проверки и да им бъдат наложени санкции по това право.
(58)
Регламент (ЕО) № 1782/2003 установи рамка от стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, в границите на която държавите членки да приемат национални стандарти, като вземат предвид специфичните характеристики на засегнатите области, включително почвено-климатичните условия и съществуващите системи за селско стопанство (ползване на земята, сеитбооборот, селскостопански практики) и структурата на индивидуалните стопанства. Тези стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите имат за цел да допринесат за предотвратяване на ерозията, запазване на органичните вещества и структурата на почвите, осигуряване на минимално ниво на поддръжка, избягване на влошаването на местообитанията и защита и управление на водните ресурси. По-широкият обхват на системата за кръстосано съответствие, предвидена в настоящия регламент, следва да включва рамка, в която държавите членки трябва да приемат национални стандарти за добро земеделско и екологично състояние. Рамката на Съюза следва също да включва правила за подобряване на мерките по въпросите на водите, почвите, въглеродните запаси, биологичното разнообразие и ландшафта, както и минимално ниво на поддържане на земите.
(59)
Бенефициерите следва да разберат точно своите задължения във връзка с правилата за кръстосано съответствие. За тази цел държавите членки следва да обясняват изчерпателно и разбираемо всички изисквания и стандарти, които съставляват част от тези правила, включително и по електронен път, където е възможно.
(60)
Ефективното прилагане на кръстосаното съответствие изисква проверка дали задълженията се спазват на ниво бенефициери. Ако дадена държава членка реши да се възползва от възможността да не прилага намаление или изключване за суми под 100 EUR, през следващата година компетентният контролен орган следва да се увери чрез проверка на извадка от бенефициерите, че съответното неспазване е отстранено.
(61)
За осигуряване на хармонично сътрудничество между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на разходите по общата селскостопанска политика и, по-специално, за да се даде възможност на Комисията да следи за управлението на средствата от държавите членки и да извършва уравняване на сметките на акредитираните разплащателни агенции, е необходимо държавите членки да предоставят на Комисията определена информация или да я държат на нейно разположение.
(62)
За целите на събирането на данните, които трябва да бъдат изпратени на Комисията, и за да има Комисията пълен непосредствен достъп до данните за извършените разходи както на хартиен, така и на електронен носител, е необходимо да бъдат предвидени подходящи правила за предоставянето и преноса на данни, включително правила за сроковете.
(63)
Тъй като при прилагането на националните системи за контрол и при уравняването по съответствие е възможно да се борави с лични данни или търговски тайни, държавите членки и Комисията следва да гарантират поверителността на получената в този контекст информация.
(64)
В интерес на доброто финансово управление на бюджета на Съюза и на безпристрастното третиране както на равнище на държава членка, така и на равнище бенефициер, следва да бъдат установени правила за използването на еврото.
(65)
Курсът на еврото към националната парична единица може да варира в периода, през който се извършва дадена операция. Следователно обменният курс, приложим за споменатите суми, следва да се определя като се вземе предвид събитието, чрез което се постига икономическата цел на операцията. Приложеният обменен курс следва да бъде този от датата на настъпване на събитието. Необходимо е да се определи този правопораждащ факт или да се отмени използването му, като се съблюдават определени критерии, по-специално скоростта, с която протичат валутните колебания. Тези критерии са предвидени в Регламент (ЕО) № 2799/98 на Съвета (21) и допълват сходни разпоредби в Регламент (ЕО) № 1290/2005. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт и следователно Регламент (ЕО) № 2799/98 следва да бъде отменен.
(66)
Следва да се установят специални правила за действие в извънредни монетарни ситуации, възникващи в Съюза или на световния пазар и изискващи незабавно действие с цел обезпечаване на ефективното функциониране на договореностите в рамките на ОСП.
(67)
Държавите членки, които не са приели еврото, следва да имат възможността да извършват плащанията си по разходите, произтичащи от законодателството по ОСП, в евро вместо в националната си валута. Необходими са конкретни правила, с които да се гарантира, че тази възможност няма да доведе до необосновано преимущество за страните, извършващи или получаващи плащане.
(68)
Всяка мярка по ОСП следва да бъде предмет на мониторинг и оценка, за да се подобри качеството ѝ и да се покажат нейните постижения. В този контекст следва да се определи списък с показатели и Комисията да оценява изпълнението на ОСП във връзка с целите на политиката за жизнеспособно производство на храни, устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, и балансирано териториално развитие. При оценяване конкретно на изпълнението на ОСП във връзка с целта за жизнеспособно производство на храни, следва да бъдат взети предвид всички имащи отношение фактори, сред които и промяната на цените на суровините. Комисията следва да установи рамка на обща система за наблюдение и оценяване, с която, inter alia, да гарантира, че съответните данни, включително информацията от държавите членки, се предоставят своевременно. Същевременно тя следва да вземе предвид нуждата от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Освен това в съобщението на Комисията относно „Бюджет за стратегията „Европа 2020“ - част II“ се посочва, че разходите, свързани с климата, в цялостния бюджет на Съюза следва да нараснат до поне 20 %, с принос от различните политики. Поради това Комисията следва да може да оцени приноса на подпомагането от страна на Съюза в рамките на ОСП за постигането на целите в областта на климата.
(69)
Прилага се правото на Съюза за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (23).
(70)
В решението си от 9 ноември 2010 г. по съединени дела C-92/09 и 93/09 (24) Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът на Европейския съюз обяви за невалидни член 42, точка 8б и член 44а от Регламент (ЕО) № 1290/2005, както и Регламент (ЕО) № 259/2008 (25) на Комисията, доколкото, по отношение на физическите лица - бенефициери на помощи от европейските земеделски фондове, тези разпоредби налагат публикуването на лични данни относно всеки бенефициер, без да се прави разграничение въз основа на релевантни критерии като периодите, през които те са получавали подобна помощ, честотата или естеството и размера на помощта.
(71)
В резултат на това решение и до приемането на нови правила, които отчитат възраженията, направени от Съда, Регламент (ЕО) № 259/2008 беше изменен чрез Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2011 на Комисията (26), за да се предвиди изрично, че задължението да се публикува информация не се отнася за физически лица.
(72)
През септември 2011 г. Комисията организира консултация със заинтересованите страни, която събра представители на професионалните земеделски и търговски организации, представители на хранителната промишленост и работници, както и представители на гражданското общество и на институциите на Съюза. В рамките на тази консултация бяха предложени различни варианти във връзка с публикуването на данни за физически лица, подпомагани от земеделските фондове на Съюза, и относно спазването на принципа на пропорционалност при оповестяването на съответната информация. На конференцията се обсъди необходимостта от публикуване на имената на физическите лица, за да се постигне целта за по-добра защита на финансовите интереси на Съюза, да се подобри прозрачността и да се подчертаят успехите на бенефициерите при предоставянето на публични блага, като същевременно се гарантира, че това публикуване не надхвърля необходимото за постигането на тези законни цели.
(73)
В решението си по дело Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът не оспорва законосъобразността на целта за засилването на публичния контрол върху използването на средствата от Фондовете. Съдът обаче изтъкна необходимостта да се проучат методи за публикуване на информацията относно съответните бенефициери, които да бъдат съобразени с целта на подобно публикуване и едновременно с това да засягат в по-малка степен правото на тези бенефициери на зачитане на техния личен живот като цяло и правото на защита на техните лични данни в частност.
(74)
Целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери следва да се анализира предвид новата рамка на финансовото управление и контрол, която ще се прилага от 1 януари 2014 г., и с оглед на придобития в държавите членки опит. В тази нова рамка, контролът от страна на националните администрации не може да бъде изчерпателен, тъй като при почти всички схеми проверките на място могат да обхванат само ограничена част от заявителите и бенефициерите. Освен това новата рамка предвижда, че при определени условия държавите членки могат да намалят броя на проверките на място.
Достатъчното увеличаване на минималния брой проверки в настоящия контекст би довело до такава допълнителна финансова и административна тежест за националните администрации, с каквато те не биха могли да се справят.
(75)
В този контекст, публикуването на имената на бенефициерите на Фондовете представлява средство за засилване на публичния контрол върху използването на Фондовете и следователно е полезно допълнение към съществуващата рамка за управление и контрол, което е нужно с цел гарантирането на адекватна степен на защита на финансовите интереси на Съюза. Това се постига отчасти чрез превантивния и възпиращ ефект на такова публикуване, отчасти чрез възпиране на неправомерни действия от страна на бенефициерите, и отчасти чрез засилване на личната отговорност на земеделските стопани за използването на получените публични средства.
(76)
В този контекст следва надлежно да се признаят ролята на гражданското общество, включително на медиите и неправителствените организации, и приносът им за укрепването на рамката на администрациите за контрол срещу измами и други злоупотреби с публични средства.
(77)
Публикуването на съответната информация е съобразено и с подхода в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
(78)
Като алтернатива, целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери би могла да се постигне чрез предвиждането на задължение за държавите членки при поискване да осигуряват публичен достъп до необходимата информация, без тя да бъде публикувана. Това обаче би било по-малко ефективно и крие риск от създаване на нежелани различия при изпълнението. Поради това националните органи следва да имат възможност да разчитат на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери при публикуването на имената им и други имащи отношение данни.
(79)
Ако целта на публичния контрол на използването на средствата от Фондовете трябва да бъде постигната, известна част от информацията относно бенефициерите е необходимо да се предостави на вниманието на обществеността. Тази информация следва да включва данни за самоличността на бенефициера, предоставената сума и фонда, от който е отпусната, целта и естеството на съответната мярка. Публикуването на тази информация следва да се извърши по такъв начин, че да се ограничи в най-голяма степен накърняването на правото на зачитане на личния живот на бенефициерите като цяло и в частност правото им на защита на личните данни - права, признати с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(80)
За да се гарантира, че настоящият регламент съответства на принципа на пропорционалност, законодателят е проучил всички алтернативни средства за постигането на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, които са анализирани в меморандум, изложен в документ на Съвета 6730/13 и е избрал това, което би било в най-малка степен в разрез с въпросните лични права.
(81)
Публикуването на подробности за мярката, даваща право на помощ или подпомагане на земеделския стопанин, и за естеството и целта на помощта или подпомагането предоставя конкретна информация на обществеността относно подпомогнатата дейност и целта, за която са предоставени помощта или подпомагането. Това би допринесло и за превантивното и възпиращо въздействие на публичния контрол по отношение на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(82)
За да се запази равновесието между поставената цел за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, от една страна, и правото на зачитане на личния живот като цяло и в частност защита на личните данни на бенефициерите, от друга, следва да се вземе предвид значимостта на помощта. След задълбочен анализ и консултация със заинтересованите страни се очерта мнението, че за да се засили ефективността на такова публикуване и да се ограничи накърняването на правата на бенефициерите, е необходимо да се установи праг на сумата на получената помощ, под който името на бенефициера не следва да се публикува.
(83)
Този праг следва да бъде минимален и следва да отразява и да се основава на нивото на схемите за подпомагане, установени в рамките на ОСП. Тъй като структурите на селскостопанските икономики на държавите членки значително се различават една от друга и може да са много различни от средната за Съюза структура на земеделското стопанство, следва да се позволи прилагането на различни минимални прагове, които да отразяват конкретната ситуация на отделните държави членки. Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя проста и специфична схема за малките земеделски стопанства. Член 63 от посочения регламент установява критерии за изчисляване на сумата на помощта. За целите на съгласуваността, за държавите членки, прилагащи схемата, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като сумите, определени от 1307държавата членка съгласно член 63, параграф 1, втора алинея или член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент. В случай че държава членка реши да не прилага тази схема, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като максималната възможна сума на помощта по схемата, както е предвидено в член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Под този специфичен праг публикацията следва да съдържа цялата необходима информация, с изключение на името, която да позволи на данъкоплатците да си съставят точна представа за ОСП.
(84)
Предоставянето на публичен достъп до тази информация, заедно с общата информация за обществеността, предвидена в настоящия регламент, подобрява прозрачността по отношение на използването на средствата на Съюза в рамките на ОСП, като по този начин способства за популяризирането и по-доброто разбиране на тази политика. То дава възможност на гражданите да участват по-активно в процеса на вземане на решения и е гаранция за по-голяма законност, ефективност и отговорност на администрацията пред гражданите. То също предоставя на вниманието на гражданите конкретни примери за предоставяне на „публични блага“ чрез земеделие, като по този начин укрепва законосъобразността на държавното подпомагане за селскостопанския сектор.
(85)
Поради това трябва да се има предвид, че общото публикуване на имащата отношение информация не надхвърля необходимото в едно демократично общество с оглед на нуждата да се защитят финансовите интереси на Съюза, като се отчита също и значителният превес на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете.
(86)
За да се спазят изискванията за защита на данните, бенефициерите на Фондовете следва да бъдат уведомявани за публикуването на данните им преди те да бъдат публикувани. Те също трябва да бъдат информирани, че тези данни могат да бъдат обработвани от одиторски и разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза. Освен това бенефициерите следва да бъдат уведомени относно правата си съгласно Директива 95/46/ЕО и процедурите, които се прилагат за упражняване на тези права.
(87)
В резултат на това, след провеждане на задълбочен анализ и оценка на най-подходящия начин за съобразяване с правото на бенефициерите на защита на личните данни, основан и на предоставена от Комисията информация по време на преговорите по настоящия регламент, следва в настоящия регламент да се предвидят нови правила относно публикуването на информация за всички бенефициери на Фондовете.
(88)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(89)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и за надзор на акредитацията на разплащателните агенции; правилата за работата и проверките, които са в основата на декларациите за управление на разплащателните агенции, функционирането на координиращия орган и изпращането на информация до Комисията от същия координиращ орган; правилата относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и сертификатите и докладите, заедно с придружаващите ги документи, които тези органи изготвят. Тези изпълнителни правомощия се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27).
(90)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: одиторските принципи, на които се основават становищата на сертифициращите органи, включително оценка на рисковете, вътрешни проверки и изискуемото равнище на одитни доказателства, одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи за формулиране на становищата си предвид международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използване на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и, когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при извършване на проверките на място;.
(91)
Те следва да обхващат също така: правилата за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство, определянето на месечните плащания от ЕФГЗ за държавите членки; определянето на сумите за финансиране на мерките за публична интервенция; правилата, свързани с финансирането на закупуването от Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките, и на измерванията, които Комисията извършва посредством приложенията за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси; процедурите за провеждането на закупуването от Комисията на тези сателитни изображения и за мониторинга на селскостопанските ресурси, рамката, която урежда закупуването, подобряването и използването на сателитните изображения и на метеорологичните данни, както и съответните срокове.
(92)
Те следва също да обхващат: във връзка с процедурата за финансова дисциплина, ставката на корекция за директните плащания, както и неговото адаптиране, както и условията, приложими за бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират директните плащания; във връзка с процедурата за бюджетна дисциплина, предварителното определяне на размера на плащанията и предварителното разпределение на наличния бюджет между държавите членки.
(93)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: определянето на срока, в който акредитираните разплащателни агенции са длъжни да съставят и да изпратят на Комисията междинни декларации за разходите във връзка с програмите за развитие на селските райони; намаляването или спирането на месечните или междинните плащания за държавите членки; подробностите по поддържането на отделни сметки от разплащателните агенции; специфичните условия, приложими към информацията, която се записва за нуждите на осчетоводяването от разплащателните агенции; правилата за финансиране и осчетоводяване на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете, реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение, процедурата и другите практически условия за правилното функциониране на спирането на плащанията от Комисията за държавите членки в случай на закъснение при представянето на информация от държавите членки.
(94)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват във връзка с проверките; процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките на място, извършвани от Комисията и достъпа до информация; процедурите и другите практически условия във връзка със задължението за докладване на нередностите и измамите, условията, при които да се съхраняват документите, доказващи извършените плащания и за изпълнението на административните и физическите проверки, изисквани от правото на Съюза; уравняването на сметките и уравняването по съответствие, изключването от финансиране от Съюза на суми, за които се плаща от бюджета на Съюза, процедурите за възстановяване на неправомерните плащания и лихвите по тях и формите, които държавите членки трябва да използват, за да уведомяват Комисията и да ѝ изпращат съобщения във връзка с нередности.
(95)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: правилата, целящи постигане на еднакво прилагане от държавите членки на задълженията за защита на финансовите интереси на Съюза, необходимите правила, насочени към постигането на еднакво прилагане на контрола в Съюза, прилагането и изчисляването на частичното или цялостното оттегляне на плащанията или на правата на плащания; възстановяването на неправомерните плащания и глобите като санкции, както и по отношение на неправомерно отпуснатите права на плащане и начислението на лихви. Те също следва да обхващат: прилагането и изчисляването на административните санкции, подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите; и спирането на месечни плащания в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(96)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: формата на обезпеченията, които следва да се внесат, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалните обезпечения; процедурата за освобождаване на обезпечения и уведомленията, които следва да направят държавите членки или Комисията във връзка с обезпеченията. Те също следва да обхващат: правилата, които са едновременно необходими и обосновани при спешни случаи за разрешаване на специфични проблеми, свързани със сроковете за плащане и авансовите плащания; правилата за заявлението за помощи и исканията за плащания, кандидатстването за право на плащане, включително крайния срок за подаване на заявленията, изискванията за минималното количество информация, което да се съдържа в заявленията за помощ, разпоредбите за изменение или оттегляне на заявлението за помощ, освобождаването от изискването за подаване на заявление за помощ и разпоредбите, които позволяват на държавите членки да прилагат опростени процедури или да поправят очевидни грешки.
(97)
Подобно, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: правилата за провеждане на проверките, за да се установи спазване на задълженията, и точността и изчерпателността на информацията, предоставена в заявлението за помощ или искането за плащания, включително правилата относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място, техническите спецификации, необходими за еднаквото прилагане на интегрираната система за администриране и контрол; правилата за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят; и правилата за извършване на авансови плащания. Те също следва да обхващат: правилата, насочени към постигане на еднакво прилагане на правилата за проверка на търговските документи; процедурите, свързани със собствените бази данни на държавите членки и аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами; процедурите във връзка със сътрудничеството и съдействието между контролните органи, правилата за извършване на проверките за спазване на нормите за предлагане на пазара, правилата за органите, които отговарят за извършването на проверките, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които ще се прилагат тези проверки.
(98)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: във връзка с проверките, свързани със защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, съобщенията, които държавите членки трябва да изпращат на Комисията; правилата за отговорния орган, който трябва да следи за спазването на продуктовите спецификации, включително когато географската област се намира в трета държава, действията, които държавите членки трябва да предприемат, за да предотвратят недобросъвестното използване на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, проверките и контрола, които държавите членки трябва да осъществяват, включително провеждането на изпитвания;
Те също следва да обхващат: правилата за осъществяване на проверките за установяване на съответствие със задълженията за кръстосано съответствие; подробните процедурни и технически правила за изчисляването и прилагането на административни санкции за неспазване на изискванията за кръстосано съответствие; правилата за съобщаване на информация от държавите членки на Комисията съгласно член 104 и мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с национална парична единица.
(99)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: набора от показатели, специфични за мониторинга и оценката на ОСП; правилата за информацията, която държавите членки трябва да изпращат на Комисията за целите на мониторинга и оценката на ОСП; правилата за формата и графика за оповестяване на бенефициерите от Фондовете, еднаквото прилагане на задължението за информиране на бенефициерите, че техните данни ще бъдат оповестени публично и сътрудничеството между Комисията и държавите членки във връзка с оповестяването на бенефициерите от Фондовете.
(100)
За приемането на някои актове за изпълнение следва да се използва процедурата по консултиране. По отношение на актовете за изпълнение, включващи изчисления на суми от Комисията, процедурата по консултиране дава възможност на Комисията изцяло да поеме отговорността си за управлението на бюджета и цели повишаването на ефективността, предсказуемостта и бързината, при спазване на сроковете и бюджетните процедури. По отношение на актовете за изпълнение, свързани с плащанията към държавите членки и прилагането на процедурата по уравняване на сметките, процедурата по консултиране дава на Комисията възможност изцяло да поеме отговорността за управлението на бюджета и проверката на годишните сметки на националните разплащателни агенции с оглед приемането на такива сметки или, в случай на разходи, направени в разрез с правилата на Съюза, изключването на такива разходи от финансирането на Съюза. В други случаи, за приемането на актове за изпълнение следва да се прилага процедурата по разглеждане.
(101)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011 относно установяването на нетното салдо за финансиране на разходите на ЕФГЗ и извършването на допълнителни плащания или приспадания на суми в рамките на процедурата на месечните плащания.
(102)
Тъй като преходът от системата по регламентите, отменени с настоящия регламент, към системата в настоящия регламент, може да породи практически и специфични затруднения, следва да се предвиди разпоредба Комисията да може да приема необходимите и надлежно обосновани мерки.
(103)
Поради спешната подготовка за безпрепятствено изпълнение на предвидените мерки, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(104)
Тъй като програмният период за програмите за развитие на селските райони, финансирани въз основа на настоящия регламент, започва да тече от 1 януари 2014 г., настоящият регламент следва да се прилага от тази дата. Въпреки това, доколкото селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N, разпоредбите, свързани по-специално с акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи и съответните правомощия на Комисията, разпоредбите, свързани с финансовото управление на Фондовете, като бюджетния таван, резерва за кризи в селскостопанския сектор, финансовата дисциплина и с целевите приходи, следва да се прилагат от по-ранна дата, съответстваща на началото на финансовата 2014 година, т.е. 16 октомври 2013 г. По същата причина разпоредбите, свързани с процедурата на месечните плащания, извършвани от Комисията към държавите членки и спазването на сроковете за плащане от разплащателните агенции, следва да се прилагат към разходите, направени, считано от началото на финансовата 2014 г., т.е. 16 октомври 2013 г.
(105)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище (28).
(106)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, като се имат предвид връзките между него и другите инструменти на ОСП и ограниченията на финансовите ресурси на държавите членки в един разширен Съюз, а поради многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и чрез съсредоточаване върху неговите приоритети могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
финансирането на разходи в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП), включително разходи за развитие на селските райони;
б)
системата за съвети в селското стопанство;
в)
системите за управление и контрол, които да бъдат установени от държавите членки;
г)
системата за кръстосано съответствие;
д)
уравняването на сметки.
Член 2
Определения, използвани в настоящия регламент
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
„селскостопанска дейност“ означава селскостопанска дейност по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
„земеделска площ“означава земеделска площ по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
г)
„стопанство“ означава стопанство по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 освен ако не е предвидено друго в член 91, параграф 3;
д)
„директни плащания“ означава директни плащания по смисъла на член 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
е)
„секторно законодателство в областта на селското стопанство“ означава всякакви приложими актове, приети в рамките на ОСП въз основа на член 43 от ДФЕС, както и, където е приложимо, всякакви делегирани актове или актове за изпълнение, приети въз основа на такива актове, и втора част от Регламент (ЕС) № 1303/2013, доколкото той се прилага за ЕЗФРСР;
ж)
„нередност“ означава нередност по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95.
2. За целите на финансирането, управлението и мониторинга на ОСП „непреодолима сила“ и „извънредни обстоятелства“ могат да бъдат признати по-специално в следните случаи:
а)
смърт на бенефициера;
б)
дългосрочна професионална нетрудоспособност на бенефициера;
в)
тежко природно бедствие, което е засегнало сериозно стопанството;
г)
случайно унищожение на постройките за животни на стопанството;
д)
епизоотия или болест по растенията, която е засегнала съответно част или всички селскостопански животни или земеделски култури на бенефециера;
е)
отчуждаване на цялото стопанство или на голяма част от стопанството, ако това отчуждаване не е могло да бъде предвидено към деня на подаване на заявлението.
ДЯЛ II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ЗЕМЕДЕЛСКИТЕ ФОНДОВЕ
ГЛАВА I
Земеделски фондове
Член 3
Фондове за финансиране на земеделските разходи
1. С оглед на постигането на предвидените в ДФЕС цели на ОСП, финансирането на различните мерки, попадащи в тази политика, включително мерките за развитие на селските райони, се извършва от:
а)
Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ);
б)
Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
2. ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“) са включени в общия бюджет на Европейския съюз („бюджета на Съюза“).
Член 4
Разходи по линия на ЕЗФГ
1. ЕФГЗ се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира следните разходи, които се извършват в съответствие с правото на Съюза:
а)
мерки за регулиране или подкрепа на селскостопанските пазари;
б)
директни плащания на земеделски стопани в рамките на ОСП;
в)
финансовия принос на Съюза за мерките за информиране и за насърчаване за селскостопански продукти на вътрешния пазар на Съюза и в трети държави, предприети от държавите членки въз основа на програми, избрани от Комисията, различни от посочените в член 5;
г)
финансовия принос на Съюза към схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, посочена в член 23 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и към мерките, свързани с болестите по животните и загубата на потребителското доверие, посочени в член 155 от посочения регламент.
2. ЕФГЗ финансира следните разходи пряко и в съответствие с правото на Съюза:
а)
насърчаване на селскостопански продукти, предприето или пряко от Комисията, или посредством международни организации;
б)
мерки, предприети в съответствие с правото на Съюза, за гарантиране на съхранението, характеризирането, събирането и използването на генетичните ресурси в селското стопанство;
в)
въвеждането и поддържането на информационни системи за осчетоводяване на данните в селското стопанство;
г)
системи за извършване на земеделски проучвания, включително проучвания за структурата на земеделските стопанства.
Член 5
Разходи по ЕЗФРСР
ЕЗФРСР се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира приноса на Съюза към програмите за развитие на селските райони, изпълнявани в съответствие с правото на Съюза за подпомагане на развитието на селските райони.
Член 6
Други разходи, включително техническо подпомагане
Всеки един от Фондовете може да финансира директно и по инициатива на Комисията и/или от нейно име дейностите за подготовка, мониторинг, административна и техническа подкрепа, както и за оценка, одит и контрол, необходими за провеждането на ОСП. Тези мерки включват, по-конкретно:
а)
мерките, необходими за анализиране, управление, мониторинг, обмен на информация и прилагане на ОСП, както и мерките във връзка с прилагането на системи за контрол и с оказването на техническа и административна помощ;
б)
придобиването от страна на Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките в съответствие с член 21;
в)
мерките, предприети от Комисията чрез приложения за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси в съответствие с член 22;
г)
мерките, необходими за поддържане и развитие на методи и технически средства за информация, взаимна връзка, мониторинг и контрол над финансовото управление на средствата, използвани за финансиране на ОСП;
д)
предоставянето на информация относно ОСП в съответствие с член 45;
е)
научните изследвания по отношение на ОСП и оценките на финансираните от Фондовете мерки, включително усъвършенстването на методите за оценка и обмена на информация относно практиките по ОСП;
ж)
където е необходимо, изпълнителните агенции, създадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета (29), които работят във връзка с ОСП;
з)
мерките, свързани с разпространението на информация, повишаването на осведомеността, насърчаването на сътрудничеството и обмяната на опит на равнището на Съюза, предприети в контекста на развитието на селските райони, включително изграждането на мрежа за съвместна работа на заинтересованите страни;
и)
мерките, необходими за разработването, регистрацията и защитата на символи в рамките на политиките за качество на Съюза и за защитата на правата на интелектуална собственост, свързани с него, както и необходимите разработки в областта на информационните технологии.
ГЛАВА II
Разплащателни агенции и други органи
Член 7
Акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи
1. Разплащателните агенции са отдели или органи на държавите членки, отговарящи за управлението и контрола на разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5.
С изключение на плащанията, изпълнението на тези задачи може да бъде делегирано.
2. Държавите членки акредитират като разплащателни агенции отдели или органи, които разполагат с административна организация и система за вътрешен контрол, предоставящи достатъчно гаранции, че плащанията са законни и редовни и че са надлежно отчетени. За тази цел разплащателните агенции спазват минимални изисквания за акредитация по отношение на вътрешната среда, контролните дейности, информацията и комуникацията, както и мониторинга, определени от Комисията в съответствие с член 8, параграф 1, буква а).
Всяка държава членка в зависимост от собствените си конституционни разпоредби ограничава броя на акредитираните от нея разплащателни агенции до не повече от една на национално равнище или на една за регион, където е приложимо. Когато обаче държавите членки установяват разплащателните агенции на регионално равнище, те освен това или акредитират разплащателна агенция на национално равнище за схеми за подпомагане, които, поради естеството си, трябва да се управляват на национално равнище, или поверяват управлението на тези схеми на своите регионални разплащателни агенции.
Чрез дерогация от втора алинея държавите членки могат да запазят разплащателните агенции, които са били акредитирани преди 20 декември 2013.
Преди края на 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно функционирането на системата от разплащателни агенции в Съюза, придружен, при целесъобразност, от законодателни предложения.
3. До 15 февруари в годината след съответната финансова година лицето, което отговаря за акредитираната разплащателна агенция, изготвя:
а)
годишния финансов отчет за разходите, направени при изпълнение на поверените на акредитираните разплащателни агенции задачи, придружен от необходимата информация за уравняването на сметките съгласно член 51;
б)
декларация за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол, въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции;
в)
годишно обобщение на окончателните одитни доклади и на извършените проверки, включително анализ на характера и степента на установените грешки и на слабостите в системите, както и коригиращите действия, които следва да се предприемат или планират.
По изключение Комисията може да удължи срока - 15 февруари, най-късно до 1 март, по искане на съответната държава членка.
4. В случаите на акредитиране на повече от една разплащателна агенция, държавата членка определя публичен координиращ орган („координиращия орган“), на който възлага следните задачи:
а)
да събира информацията, която трябва да бъде предоставена на Комисията, и да изпраща тази информация на Комисията;
б)
да предприема или координира, в зависимост от случая, действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и да информира Комисията за всяко по-нататъшно развитие;
в)
да насърчава и - ако е възможно - да обезпечава хармонизирано прилагане на правилата на Съюза.
По отношение на обработването на финансовата информация, посочена в първа алинея, буква а), координиращият орган подлежи на специална акредитация от държавите членки.
5. Когато определена акредитирана разплащателна агенция не отговаря или е престанала да отговаря на един или повече от критериите за акредитиране по параграф 2, държавата членка по собствена инициатива или по искане на Комисията оттегля акредитацията ѝ, освен ако разплащателната агенция не внесе необходимите промени в срок, който трябва да бъде определен в зависимост от сериозността на проблема.
6. Разплащателните агенции управляват и упражняват контрол върху операциите, свързани с публична интервенция, за които те отговорят и поемат цялостната отговорност в тази област.
Член 8
Правомощия на Комисията
1. За да осигури доброто функциониране на системата, предвидена в член 7, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 111 относно:
а)
минималните изисквания за акредитиране на разплащателните агенции и за координиращите органи, посочени съответно в член 7, параграф 2 и в член 7, параграф 4;
б)
задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно естеството на техните отговорности в областта на управлението и контрола.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и процедурите за надзор на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
работата и проверките, които стоят в основата на декларацията за управлението на разплащателната агенция;
в)
функционирането на координиращия орган и предоставянето на информация на Комисията съгласно член 7, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 9
Сертифициращи органи
1. Сертифициращият орган е публичен или частен одиторски орган, определен от държавата членка. Когато е частен одиторски орган и ако приложимото право на Съюза или национално право го изисква, държавата членка осъществява подбора му чрез публична тръжна процедура. Сертифициращият орган представя становище, изготвено съгласно международно приетите одитни стандарти, относно изчерпателността, точността и достоверността на годишния финансов отчет на разплащателната агенция, доброто функциониране на нейната система за вътрешен контрол и законосъобразността и редовността на разходите, за чието възстановяване е отправено искане до Комисията. В това становище се посочва също дали прегледът поставя под съмнение твърденията от декларацията за управлението.
Сертифициращият орган разполага с необходимия технически опит. Той е оперативно независим както от разплащателната агенция и координиращия орган, така и от органа, който е акредитирал тази агенция.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и относно сертификатите и докладите, които тези органи трябва да съставят, и придружаващата ги документация. С оглед на необходимостта от максимална ефективност за проверката на трансакции и за професионалната преценка от одита, в контекста на интегриран подход, в актовете за изпълнение се предвиждат също:
а)
одиторските принципи, на които се базират становищата на сертифициращия орган, включително оценка на риска, вътрешни проверки и нужното равнище на доказателствата от одита;
б)
одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи при формулиране на становищата им, като се отчитат международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използването на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при проверките на място.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 10
Допустимост на плащанията, извършени от разплащателните агенции
Разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, могат да бъдат обхванати от финансирането на Съюза само ако са извършени от акредитирани разплащателни агенции.
Член 11
Плащания в пълен размер на бенефициерите
Освен ако в правото на Съюза изрично не е предвидено друго, плащанията на бенефициерите по предвиденото в настоящия регламент финансиране се извършват в пълен размер.
ДЯЛ III
СИСТЕМА ЗА СЪВЕТИ В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
Член 12
Принцип и обхват
1. Държавите членки изграждат система за предоставяне на съвети за бенефициерите по въпросите на управлението на земята и на стопанствата („система за съвети в селското стопанство“). Тази система за консултации се управлява от посочени публични органи и/или от подбрани частни органи.
2. Системата за съвети в селското стопанство обхваща поне следното:
а)
задълженията на ниво индивидуално стопанство, които са резултат от законоустановените изисквания за управление и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земите, посочени в дял VI, глава I;
б)
земеделските практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и поддържането на земеделската площ, посочено в член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
мерки на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация и пазарна ориентация и за насърчаване на предприемачеството;
г)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 11, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, по-специално спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО.
3. Системата за съвети в селското стопанство може да обхваща по-специално и:
а)
насърчаване на преобразуването на стопанства и на разнообразяването на тяхната икономическа дейност;
б)
управление на риска и въвеждане на подходящи превантивни действия в случай на природни бедствия, катастрофи, болести по животните и растенията;
в)
минималните изисквания, установени в националното право, както са посочени в член 28, параграф 3 и член 29, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
г)
информацията, свързана със смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, биологичното разнообразие и опазването на водите, съгласно посоченото в приложение I към настоящия регламент.
Член 13
Специфични изисквания във връзка със системата за съвети в селското стопанство
1. Държавите членки гарантират, че съветниците, които работят в системата за съвети в селското стопанство, имат подходяща квалификация и редовно участват в обучения.
2. Държавите членки обезпечават разделението между съвети и проверки. Във връзка с това и без да се засяга националното право относно публичния достъп до документи, държавите членки гарантират, че избраните и определените органи, посочени в член 12, параграф 1, не разпространяват лична или индивидуална информация или данни, получени в процеса на предоставяне на съвети, на лица, различни от бенефициера, който управлява съответното стопанство, с изключение на установени в процеса на работата им нередности или нарушения, за които съществува задължение, предвидено в правото на Съюза или в националното право, за уведомяване на публичен орган, по-специално в случай на престъпления.
3. Съответният национален орган предоставя, предимно по електронен път, на потенциалния бенефициер съответния списък на избраните и определените органи, както е посочено в член 12, параграф 1.
Член 14
Достъп до системата за съвети в селското стопанство
Бенефициерите и земеделските стопани, които не получават подпомагане в рамките на ОСП, могат да ползват системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала.
Без да се засяга член 99, параграф 2, четвърта алинея, държавите членки могат обаче да определят по обективни критерии категориите бенефициери, които имат приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство, включително мрежи, работещи с ограничени ресурси по смисъла на членове 53, 55 и 56 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
В такива случаи държавите членки гарантират, че приоритет се дава на земеделските стопани, чийто достъп до друга система за консултации, различна от системата за съвети в селското стопанство, е най-ограничен.
Системата за съвети в селското стопанство гарантира, че бенефициерите имат достъп до съвети, които отчитат специфичното положение на тяхното стопанство.
Член 15
Правомощия на Комисията
Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които определя правила за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство с цел тази система да стане напълно функционална.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ IV
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
ГЛАВА I
Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ)
Раздел 1
Финансиране на разходите
Член 16
Бюджетен таван
1. Годишният таван на разходите по ЕФГЗ се състои от максималните суми, определени за него с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
2. В случай че в правото на Съюза се предвиждат намаления или увеличения на посочените в параграф 1 суми, Комисията приема актове за изпълнение, без да се прилага посочената в член 116 процедура, за определяне нетното салдо за разходите по ЕФГЗ на базата на данните, посочени в правото на Съюза.
Член 17
Месечни плащания
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите по член 4, параграф 1, се предоставят на държавите членки от Комисията под формата на месечни плащания въз основа на разходите, направени през определен референтен период от акредитираните разплащателни агенции.
2. До трансфера на месечните плащания от Комисията държавите членки мобилизират необходимите средства за извършване на разходите в съответствие с потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции.
Член 18
Процедура на месечните плащания
1. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва месечни плащания за разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции през съответния месец.
2. Месечните плащания се правят за всяка държава членка най-късно на третия работен ден от втория месец, следващ този, през който са направени разходите. Разходите, направени от държавите членки между 1 и 15 октомври, се смятат за направени през месец октомври. Разходите, направени между 16 и 31 октомври, се смятат за направени през месец ноември.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на месечните плащания, които прави, въз основа на изпратените от държавите членки декларации за разходите и предоставената информация по член 102, параграф 1, като взема предвид намаляванията или спиранията, прилагани по член 41, или каквито и да било други корекции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение без да прилага процедурата, посочена в член 116, с които да определя допълнителни плащания или приспадания на суми. В такива случаи комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява на следващото му заседание.
Член 19
Административни разходи и разходи за персонал
Административните разходи и разходите за персонал, направени от държавите членки и бенефициерите на помощ от ЕФГЗ, не се поемат от фонда.
Член 20
Разходи за публична интервенция
1. Когато в рамките на общата организация на пазарите не е определена сума за единица продукция във връзка с мярката за публична интервенция, ЕФГЗ финансира тази мярка на базата на стандартните суми, еднакви за целия Съюз, по-конкретно по отношение на средства от държавите членки, използвани за закупуване на продукти, за операции по съхраняването и, при необходимост, по обработката на интервенционните продукти.
2. За да осигури финансирането от ЕФГЗ на разходите за публична интервенция, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно:
а)
типа мерки, допустими за финансиране от Съюза, и условията за възстановяване на разходите;
б)
условията за допустимост и методите за изчисляване въз основа на действително получената от разплащателните агенции информация, или на база фиксирани суми, определени от Комисията, или на фиксирани и нефиксирани суми, предвидени в секторното законодателство в областта на селското стопанство.
3. За да се обезпечи правилното управление на средствата, предвидени в бюджета на Съюза за ЕФГЗ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, за определяне на правила за оценка на операциите, свързани с публичната интервенция, за установяване на мерките, които да се предприемат в случай на загуба или влошаване на състоянието на продуктите при публичната интервенция, и за определяне на подлежащите на изплащане суми.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на размера на сумите, посочени в параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 21
Придобиване на сателитни изображения
Списъкът със сателитните изображения, необходими за проверки, се съгласува между Комисията и държавите членки в съответствие със спецификацията, изготвена от всяка държава членка.
Комисията осигурява безплатно тези сателитни изображения на контролните органи или на доставчиците на услуги, упълномощени от тези органи да ги представляват.
Комисията остава собственик на сателитните изображения и ги изисква обратно при приключване на работата. Тя може също така да предвижда извършването на дейности по подобряване на техниките и методите на работа във връзка с проверката на селскостопански земи чрез дистанционно наблюдение.
Член 22
Мониторинг на селскостопанските ресурси
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), имат за цел да предоставят на Комисията средствата да:
а)
управлява селскостопанските пазари на Съюза в глобален план;
б)
осигурява агроикономическия и агроекологичния мониторинг на земеделската земя, включително агро-лесовъдните системи, и мониторинг на състоянието на посевите, за да дадат възможност за изготвяне на прогнози, особено по отношение на добива и селскостопанската продукция;
в)
споделят достъпа до такива прогнози в международен контекст, като например тези инициативи, координирани от организации от системата на ООН или други международни агенции;
г)
допринася за прозрачността на световните пазари; и
д)
да осигурява технологичното наблюдение на агрометеорологичната система.
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), засягат събирането или закупуването на данни, необходими за прилагане и мониторинг на ОСП, включително сателитни и метеорологични данни, създаването на инфраструктура от пространствени данни и уебсайт, провеждането на специфични проучвания на климатичните условия, дистанционното наблюдение, използвано в помощ на мониторинга на състоянието на почвите, и актуализирането на агрометеорологичните и иконометричните модели. Ако е необходимо, тези мерки се извършват в сътрудничество с националните лаборатории и органи.
Член 23
Изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение, предвиждащи:
а)
правила, свързани с финансирането, съгласно член 6, букви б) и в),
б)
процедурата, по която ще се осъществяват посочените в членове 21 и 22 мерки, за да се реализират поставените цели,
в)
рамката, уреждаща придобиването, подобряването и използването на сателитни изображения и метеорологични данни, както и приложимите срокове.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел 2
Бюджетна дисциплина
Член 24
Спазване на тавана
1. В рамките на бюджетната процедура и на изпълнението на бюджета бюджетните кредити за разходите по линия на ЕФГЗ не превишават размера, посочен в член 16.
Всички законодателни инструменти, предложени от Комисията и приети от Европейския парламент и Съвета, от Съвета или от Комисията, които оказват влияние върху бюджета на ЕФГЗ, са в съответствие със сумата, посочена в член 16.
2. Когато правото на Съюза предвижда финансов таван в евро за селскостопанските разходи на държава членка, тези разходи се възстановяват до определения в евро таван, а когато се прилага член 41, се извършат всички необходими корекции,.
3. Националните тавани за директните плащания, посочени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, коригирани в съответствие с корекциите, предвидени в член 26 от настоящия регламент, се считат за финансови тавани в евро.
Член 25
Резерв за кризи в селскостопанския сектор
Създава се резерв, предназначен за предоставяне на допълнителна подкрепа за сектора в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция ("резерв за кризи в селскостопанския сектор"), чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания с механизма за финансова дисциплина, посочен в член 26.
Пълният размер на резерва е 2 800 милиона евро с еднакви годишни вноски от по 400 милиона евро (по цени за 2011 г.) за периода 2014-2020 г. и се включва във функция 2 на Многогодишната финансова рамка, както е предвидено в приложението към Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013
Член 26
Финансова дисциплина
1. За да се гарантира спазването на годишните тавани, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013, за финансирането на свързани с пазара разходи и директни плащания, се определя ставка на корекция на директните плащания ("ставка на корекция"), когато прогнозите за финансирането на мерките в рамките на този подтаван за дадена финансова година показват, че приложимите годишни тавани ще бъдат надвишени.
2. Комисията представя предложение на Европейския парламент и на Съвета относно ставката на корекция най-късно до 31 март на съответната календарна година, за която се прилага тази ставка на корекция.
3. Ако всяка година ставката на корекция не е определена от Европейския парламент и Съвета до 30 юни, Комисията приема акт за изпълнение за определяне на ставка за корекция и незабавно информира Европейския парламент и Съвета за него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. До 1 декември Комисията може, въз основа на новата информация, с която разполага, да приема актове за изпълнение за промяна на ставката на корекция, определена в съответствие с параграф 2 или параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
5. Чрез дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 държавите членки възстановяват бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на крайните получатели, подлежащи през финансовата година, към която са пренесени бюджетните кредити, на ставка на корекция.
Възстановяването, посочено в първа алинея, се прилага само за крайни бенефициери в тези държави членки, в които през предходната финансова година се е прилагала финансова дисциплина.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на реда и условията, които се прилагат към бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират разходите, посочени в член 4, параграф 1, буква б) от настоящия регламент. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
7. При прилагането на настоящия член, сумата за резерва за кризи в селскостопанския сектор, посочен в член 25, се включва при определянето на ставката на корекция. Всяка сума, която не се предоставя за мерки при кризи в края на финансовата година, се изплаща в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
Член 27
Процедура на бюджетна дисциплина
1. Едновременно с представянето на проектобюджета за финансова година N, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета изготвените от нея прогнози за финансови години N - 1, N и N + 1.
2. Ако при изготвянето на проектобюджета за финансова година N се породи риск сумата, посочена в член 16 за финансова година N да бъде надхвърлена, Комисията предлага на Европейския парламент и Съвета или на Съвета необходимите мерки, които да обезпечат спазването на посочената сума.
3. Ако Комисията сметне, че съществува риск от превишаване на посочената в член 16 сума и че в рамките на своите правомощия тя не може да предприеме подходящи мерки за подобряване на ситуацията, по всяко време тя предлага други мерки за гарантиране спазването на тази сума. Тези мерки се приемат от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 3 от ДФЕС, или от Европейския парламент и от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 2 от ДФЕС.
4. Ако в края на финансовата година N направените от държавите членки искания за възстановяване превишават или има вероятност да превишат сумата, определена в член 16, Комисията:
а)
разглежда представените от държавите членки искания пропорционално и в рамките на наличния бюджет и приема актове за изпълнение за временно определяне на размера на плащанията за съответния месец;
б)
определя за всички държави членки, най-късно до 28 февруари на финансовата година N + 1, тяхното състояние по отношение на финансирането от Съюза за финансовата година N;
в)
приема актове за изпълнение за определяне на общия размер на финансирането от Съюза, разбито по държави членки, въз основа на единна норма на финансиране от Съюза, в рамките на бюджета, който е бил наличен за месечните плащания;
г)
най-късно в момента на извършване на месечните плащания за месец март от година N + 1, изплаща всички евентуални компенсации, които трябва да бъдат изплатени по отношение на държавите членки.
Актовете за изпълнение, предвидени в първа алинея, букви а) и в), се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 28
Система за ранно предупреждение и мониторинг
За да гарантира, че бюджетният таван, посочен в член 16, няма да бъде превишен, Комисията прилага система за ранно предупреждение и мониторинг за всеки месец по отношение на разходите по линия на ЕФГЗ.
За това, в началото на всяка финансова година, Комисията определя профили на месечните разходи, основани, когато е необходимо, на средните месечни разходи през предходните три години.
Комисията представя периодично пред Европейския парламент и пред Съвета доклад, в който се разглежда развитието на разходите, направени във връзка с профилите, и се съдържа оценка на предвиденото изпълнение за текущата финансова година.
Член 29
Референтни обменни курсове
1. При приемането на проектобюджета или на писмо за внасяне на корекции в проектобюджета в частта относно селскостопанските разходи, Комисията използва за определянето на бюджета на ЕФГЗ средния обменен курс евро/щатски долар на пазара през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди датата, на която тя приема бюджетния документ.
2. При приемането на коригиращ и допълнителен проектобюджет или на писмо за внасяне на корекции в него, доколкото тези документи се отнасят до кредитите във връзка с мерките по член 4, параграф 1, буква а), Комисията използва:
а)
средния обменен курс евро/щатски долар, действително отчетен на пазара от 1 август от предходната финансова година до края на последното тримесечие, приключващо най-късно 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията и най-късно на 31 юли на текущата финансова година; и
б)
средния обменен курс, действително отчетен през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията, като прогноза за останалата част от финансовата година.
ГЛАВА II
Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)
Раздел 1
Общи разпоредби относно езфрср
Член 30
Избягване на двойното финансиране
Разходите, финансирани от ЕЗФРСР, не подлежат на никакво друго финансиране от бюджета на Съюза.
Член 31
Разпоредби, приложими за всички плащания
1. Съгласно член 77, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, плащанията от страна на Комисията за приноса на ЕЗФРСР, както е посочено в член 5 от настоящия регламент, не надвишават бюджетните задължения.
Тези плащания са предназначени за изпълнение на най-старите открити бюджетни задължения.
2. Прилага се член 84 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Раздел 2
Финансиране на програмите за развитие на селските райони
Член 32
Финансово участие на ЕЗФРСР
Финансовото участие на ЕЗФРСР по отношение на разходите по програмите за развитие на селските райони се определя за всяка програма в рамките на установените от правото на Съюза тавани за подпомагане на развитието на селските райони от ЕЗФРСР.
Член 33
Бюджетни задължения
По отношение на бюджетните задължения на Съюза към програмите за развитие на селските райони се прилага член 76 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Раздел 3
Финансово участие в програми за развитие на селските райони
Член 34
Разпоредби, приложими към плащанията по програмите за развитие на селските райони
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите, посочени в член 5, се предоставят на държавите членки под формата на предварително финансиране, междинни плащания и изплащане на салдото, както е описано в настоящия раздел.
2. Общият сбор от предварителното финансиране и междинните плащания не надхвърля 95 % от участието на ЕЗФРСР по всяка отделна програма за развитие на селските райони.
Когато се достигне таванът от 95 %, държавите членки продължават да изпращат искания за плащане до Комисията.
Член 35
Разпоредби за предварителното финансиране
1. След като вземе решение за одобрение на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща на държавата членка начална сума за предварително финансиране за целия програмен период. Тази първоначална сума за предварително финансиране се изплаща на вноски, както следва:
а)
през 2014 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2013 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
б)
през 2015 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., или в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС, или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2014 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
в)
през 2016 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата.
Ако дадена програма за развитие на селските райони бъде приета през 2015 г. или по-късно, по-ранните вноски се изплащат през годината на приемането.
2. Общият размер на предварителното финансиране се възстановява на Комисията, ако не са извършени никакви разходи и не бъде представена декларация за разходите по програмата за развитие на селските райони в срок от 24 месеца от датата, на която Комисията е изплатила първата вноска от предварителното финансиране.
3. Натрупаната лихва по сумата на предварителното финансиране се вписва в полза на въпросната програма за развитие на селските райони и се приспада от размера на публичните разходи, отбелязан в окончателната декларация за разходите.
4. Общата сума на предварителното финансиране се уравнява в съответствие с процедурата, посочена в член 51 от настоящия регламент, преди приключването на програмата за развитие на селските райони.
Член 36
Междинни плащания
1. Междинни плащания се извършват за всяка отделна програма за развитие на селските райони. Те се изчисляват чрез прилагане на процента на съфинансиране за всяка отделна мярка към направените публични разходи за изпълнението ѝ, както се посочва в член 59 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
2. В зависимост от наличието на необходимите средства Комисията извършва междинни плащания за възстановяване на разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции по изпълнението на програмите, като отчита намаляванията и спиранията, приложени съгласно член 41,.
3. Всяко междинно плащане се прави от Комисията при спазване на следните изисквания:
а)
на Комисията да е предадена декларация за разходите, подписана от акредитираната разплащателна агенция, съгласно член 102, параграф 1, буква в);
б)
да не е превишен общият размер на приноса на ЕЗФРСР за всяка отделна мярка за целия срок на изпълнение на въпросната програма;
в)
на Комисията да е предаден последният годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони.
4. Ако не е изпълнено някое от изискванията,предвидени в параграф 3, Комисията незабавно уведомява акредитираната разплащателна агенция или координиращия орган, ако е определен такъв. Ако не е спазено някое от изискванията по параграф 3, буква а) или буква в), декларацията за разходите не се допуска за разглеждане.
5. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва междинните плащания в срок от 45 дни от регистрирането на декларацията за разходите, по отношение на която са изпълнени изискванията по параграф 3 от настоящия член.
6. Акредитираните разплащателни агенции изготвят и изпращат на Комисията пряко или чрез координиращия орган, когато е определен такъв, междинни декларации за разходите, свързани с програмите за развитие на селските райони, в определени от Комисията срокове.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на сроковете за изпращане от акредитираните разплащателни агенции на междинните декларации за разходите. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Декларациите за разходите се отнасят за разходите, извършени от разплащателните агенции през всеки един от съответните срокове. Когато обаче разходите, посочени в член 65, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, не могат да бъдат декларирани пред Комисията в съответния срок поради това, че се очаква одобрението на Комисията за изменение в програмата, тези разходи могат да бъдат декларирани в следващи срокове.
Междинните декларации за разходите по отношение на разходите, извършени от 16 октомври до края на съответната година, се осчетоводяват за следващата бюджетна година.
7. Прилага се член 83 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 37
Плащане на салдото и закриване на програмата
1. След получаването на последния годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща салдото, при условие че са налични необходимите средства, въз основа на действащия финансов план, на годишните счетоводни отчети за последната година от изпълнението на съответната програма за развитие на селските райони и на съответното решение за уравняване. Тези счетоводни отчети се представят на Комисията не по-късно от шест месеца след последната дата на допустимост на разходите, както е посочено в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, и съдържат разходите, извършени от разплащателната агенция до последната дата на допустимост на разходите.
2. Салдото се изплаща не по-късно от шест месеца след като информацията и документите по параграф 1 от настоящия член се смятат за получени от Комисията и последната годишна сметка е била уравнена. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 5, в срок от шест месеца Комисията отменя финансовия си ангажимент по изплащане на сумите, останали до пълния размер на съответния бюджетен кредит след изплащането на салдото.
3. Ако до посочения в параграф 1 краен срок Комисията не получи последния годишен доклад за напредъка и документите, необходими за уравняване на сметките за последната година от изпълнението на програмата, финансовият ангажимент по изплащане на салдото автоматично се отменя в съответствие с член 38.
Член 38
Автоматична отмяна за програмите за развитие на селските райони
1. Комисията автоматично отменя финансовия си ангажимент по изплащане на всеки дял от бюджетното задължение за дадена програма за развитие на селските райони, който не е използван за предварително финансиране или за междинни плащания, или за който не е представена декларация за разходите, отговаряща на условията по член 36, параграф 3, по отношение на разходите, извършени до 31 декември от третата година след годината на бюджетното задължение.
2. Тази част от бюджетните задължения, която все още не е приключена към последната дата на допустимост на разходите, посочена в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, за които не е направена декларация за разходите в рамките на шест месеца след тази дата, ще бъде автоматично отменена.
3. В случай на съдебно производство или административно обжалване с отлагателно действие, срокът за настъпване на автоматичната отмяна на финансовото задължение, посочен в параграф 1 или параграф 2, се прекъсва по отношение на сумата, свързана със съответните дейности, за срока на провеждане на съдебното производство или на административното обжалване, при условие че Комисията получи подкрепена с доказателства нотификация от държавата членка до 31 декември от година N + 3.
4. При изчисляване на автоматичната отмяна на задължението не се отчита следното:
а)
частта от бюджетните задължения, за която е съставена декларация за разходите, но изплащането на разходите по която е намалено или спряно от Комисията на 31 декември от година N + 3
б)
частта от бюджетните задължения, която дадена разплащателна агенция не е била в състояние да изплати поради непреодолима сила, засягаща сериозно прилагането на програмата за развитие на селските райони. Националните органи, които са заявили наличието на непреодолима сила, трябва да докажат пряко произтичащите от тях последици върху прилагането на цялата програма или на част от нея.
До 31 януари държавата членка изпраща на Комисията информация за изключенията, посочени в първа алинея, относно сумите, които са декларирани в края на предходната година.
5. Комисията своевременно информира държавите членки, ако съществува риск от автоматична отмяна на финансови задължения. Тя ги информира за съответния размер, посочен в информацията, с която разполага. Държавите членки разполагат с два месеца от получаването на тази информация, за да се съгласят с въпросния размер или да представят забележки. Комисията извършва автоматичната отмяна на финансовото задължение не по-късно от девет месеца след изтичането на последния срок, определен при прилагането на параграфи 1-3.
6. В случай на автоматична отмяна на финансово задължение, участието на ЕЗФРСР в съответната програма за развитие на селските райони за въпросната година се намалява с автоматично отменената сума. Държавата членка представя преработен план за финансиране, в който намаляването на помощта се разпределя между отделните мерки и подлежи на одобрение от Комисията. Ако държавата членка не представи такъв план, Комисията намалява пропорционално сумите, отпуснати за отделните мерки.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 39
Селскостопанска финансова година
Без да се засягат специалните разпоредби относно декларациите за разходите и приходите, свързани с публична интервенция, предвидени от Комисията съгласно член 46, параграф 6, селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N.
Член 40
Спазване на сроковете за плащане
Когато в правото на Съюза са посочени срокове за плащане, всяко плащане, извършено от разплащателната агенция към бенефициер преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, прави такива плащания недопустими за финансиране от Съюза, освен при случаите, условията и в границите, които се определят, като се вземе предвид принципът на пропорционалност.
За да може разходите, направени преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, да станат допустими за финансиране от Съюза в конкретни случаи, като същевременно се ограничи финансовото въздействие от това, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, предвиждащи дерогации от правилото по първа алинея.
Член 41
Намаляване и спиране на месечните и междинните плащания
1. Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, дават възможност на Комисията да установи, че разходите са били направени от органи, които не са акредитирани разплащателни агенции, че сроковете на плащане или финансовите тавани, определени от правото на Съюза, не са били спазени, или че разходите са били направени в друго нарушение на правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актове за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36, след като бъде дадена възможност на държавата членка да представи забележките си.
Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, не дават възможност на Комисията да установи, че разходите са направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията изисква от съответната държава членка да представи допълнителна информация и да внесе забележките си в срок, който не може да бъде по-кратък от 30 дни. Ако държавата членка не изпълни искането на Комисията в определения срок, или ако отговорът се оцени като незадоволителен или показва, че разходите не са били направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актовете за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение за намаляване или спиране на месечните или междинните плащания за държава членка, ако един или повече ключови компоненти на въпросната национална система за контрол не съществува или е неефективен поради установени сериозни или постоянни пропуски, или са налице подобни сериозни пропуски в системата за възстановяване на неправомерни плащания, и ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
посочените в първа алинея пропуски са с траен характер и са довели до приемането на най-малко два акта за изпълнение съгласно член 52 за изключване от финансиране от бюджета на Съюза на разходи от съответната държава членка; или
б)
Комисията е стигнала до заключението, че съответната държава членка не е в състояние да приложи в най-близко бъдеще необходимите корективни мерки в съответствие с план за действие с ясни показатели за напредък, който следва да се изготви след консултации с Комисията.
Намаляването или спирането се прилага към съответния разход, направен от разплащателната агенция, когато са налице пропуски, за срок, подлежащ на определяне в актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, който не надвишава дванадесет месеца. Ако условията за намаляването или спирането на плащанията продължават да са налице, Комисията може да приема актове за изпълнение за удължаване на този срок с допълнителни срокове, които общо не надвишават дванадесет месеца. Намаляването и спирането не се продължава, ако посочените условия вече не са налице.
Актовете за изпълнение, предвидени в настоящата алинея, се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Преди да приеме актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, Комисията информира съответната държава членка за намерението си и я приканва да реагира в срок, не по-кратък от 30 дни.
Актовете за изпълнение, определящи месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или междинните плащания, посочени в член 36, вземат предвид актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия параграф.
3. Намаляванията и спиранията по настоящия член се прилагат в съответствие с принципа за пропорционалност и не засягат прилагането на членове 51 и 52.
4. Намаляванията и спиранията по настоящия член не засягат разпоредбите на членове 19, 22 и 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Спиранията, посочени в членове 19 и 22 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, се прилагат съгласно процедурата, посочена в параграф 2 на настоящия член.
Член 42
Спиране на плащанията в случай на закъснение
Ако секторното законодателство на Съюза за селското стопанство изисква от държавите членки в рамките на определен срок да подадат информация за броя на извършените по член 59 проверки и резултатите от тях и ако държавите членки просрочат този срок, Комисията може да спре месечните плащания, посочени в член 18, или междинните плащания, посочени в член 36, при условие че Комисията е предоставила на разположение на държавите членки достатъчно време преди началото на референтния период цялата информация и всички формуляри и разяснения, необходими за събиране на съответните статистически данни. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, не надвишава 1,5 % от разходите, за които съответната статистическа информация не е предадена навреме. В случай на такова спиране Комисията действа съгласно принципа на пропорционалност, като взема предвид колко голямо е закъснението. По-специално се взема предвид дали късното подаване на информация застрашава механизма за ежегодно освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета. Преди да спре месечните плащания, Комисията писмено уведомява съответната държава членка. Комисията предоставя сумите, чието изплащане е било спряно, когато получи статистическата информация от съответните държави членки, при условие че датата на получаване е не по-късно от 31 януари на следващата година.
Член 43
Целеви приходи
1. Следното е "целеви приходи" по смисъла на член 21 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012:
а)
суми, които по силата на членове 40 и 51 по отношение на разходите по ЕФГЗ и членове 52 и 54 трябва да бъдат изплатени в полза на бюджета на Съюза, включително натрупаните по тях лихви;
б)
суми, събрани или възстановени съгласно част II, дял I, глава III, раздел III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
в)
суми, събрани в резултат на санкции съгласно специфичните правила, предвидени в секторното законодателство на Съюза в областта на селското стопанство, освен ако то не предвижда изрично, че тези суми могат да останат в държавите членки;
г)
суми, съответстващи на санкции, прилагани в съответствие с правилата за кръстосано съответствие, установени в дял VI, глава II по отношение на разходи по ЕФГЗ;
д)
всички обезпечения, депозити или гаранции, представени в съответствие с правото на Съюза, прието в рамките на ОСП, с изключение на развитието на селските райони, които са задържани впоследствие. Задържаните обезпечения обаче, които са внесени при издаването на лицензи за внос или износ или по тръжна процедура единствено с цел да се гарантира внасянето на действителни оферти от участниците, остават в държавите членки.
2. Посочените в параграф 1 суми се внасят в полза на бюджета на Съюза и в случай на повторната им употреба се използват единствено за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Настоящият регламент се прилага mutatis mutandis към целевите приходи, посочени в параграф 1.
4. По отношение на ЕФГЗ, членове 170 и 171 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 се прилагат mutatis mutandis за осчетоводяването на целевите приходи, посочени в настоящия регламент.
Член 44
Отделно счетоводство
Всяка разплащателна агенция води отделна счетоводна документация за бюджетните кредити, вписани в бюджета на Съюза за Фондовете.
Член 45
Информационни мерки
1. Предоставянето на информация, финансирано съгласно член 6, буква д), има за цел по-специално да помогне за разясняването, изпълнението и развитието на ОСП и да повиши обществената осведоменост относно съдържанието и целите ѝ, да възстанови потребителското доверие след кризисни ситуации посредством информационни кампании, да информира земеделските стопани и други участници, действащи в селските райони и да поощрява европейския модел на селско стопанство, както и да помага на гражданите да го разберат.
Това осигурява последователна, обективна и пълна информация за ОСП, както в границите на Съюза, така и извън него, за да се даде точна цялостна представа за нея.
2. Мерките, посочени в параграф 1, могат да се състоят от:
а)
годишни работни програми или други специфични мерки, представени от трети страни;
б)
дейности, осъществени по инициатива на Комисията.
Изключват се мерките, които се изискват от закона, или мерките, които вече се финансират от други дейности на Съюза.
За да провежда дейностите, посочени в буква б), Комисията може да бъде подпомагана от външни експерти.
Мерките, посочени в първа алинея, също допринасят за осигуряване на насочената към предприятията комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото тези приоритети са свързани с общите цели на настоящия регламент.
3. До 31 октомври всяка година Комисията публикува покана за представяне на предложения в съответствие с условията, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
4. Комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява за мерките, които са предвидени и предприети в съответствие с настоящия член.
5. На всеки две години Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия член.
Член 46
Правомощия на Комисията
1. За да могат да се вземат предвид приходите, събрани от разплащателните агенции в полза на бюджета на Съюза при плащанията, извършени въз основа на предоставените от държавите членки декларации за разходите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно условията за компенсация по отношение на някои видове разходи и приходи в рамките на Фондовете.
2. За да бъде справедливо разпределението на наличните бюджетни кредити между държавите членки, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на финансовата година или ако общата сума на предвидените бюджетни задължения надвишава тавана, установен в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове в съответствие с член 115 от настоящия регламент относно разпоредбите за метода, приложим спрямо бюджетните задължения и изплащането на сумите.
3. За да се провери надеждността на данните, съобщени от държавите членки във връзка с разходите, или друга информация, предвидена в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието в случай на неизпълнение на задължението за информиране на Комисията съгласно член 102 да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно отсрочването на нейните месечни плащания за държавите членки, посочени в член 42 във връзка с разходите по линия на ЕФГЗ и относно предвиждане на условията, при които Комисията намалява или спира междинните плащания за държавите членки по линия на ЕЗФРСР, посочени в същия член.
4. При прилагането на член 42, за да се гарантира, че принципът на пропорционалност е спазен, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно правилата за:
а)
списъка от мерки по член 42;
б)
размера на спиране, посочен в същия член.
5. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да въведе допълнителни подробни характеристики на задължението, посочено в член 44, както и специфичните условия по отношение на информацията, подлежаща на вписване в документацията на разплащателните агенции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
6. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да приема правила относно:
а)
финансирането и осчетоводяването на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете;
б)
реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение;
в)
процедурата и другите практически условия за нормалното функциониране на механизма, посочен в член 42.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Уравняване на сметки
Раздел I
Общи разпоредби
Член 47
Проверки на място от Комисията
1. Без да се засягат проверките, извършвани от държавите членки съгласно националните им законови, подзаконови и административни разпоредби или по силата на член 287 от ДФЕС, както и всеки вид проверка, организирана по силата на член 322 от ДФЕС или въз основа на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 (30) на Съвета, Комисията може да организира проверки на място в държавите членки с оглед да се провери по-специално следното:
а)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
б)
наличието на изискваните удостоверителни документи и тяхното съответствие с операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
в)
условията, при които са извършени и проверени операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
г)
дали дадена разплащателна агенция отговаря на критериите за акредитация, предвидени в член 7, параграф 2, и дали държавата членка прилага правилно разпоредбите на член 7, параграф 5.
Лицата, упълномощени от Комисията да извършат проверките на място от нейно име, или служителите на Комисията, действащи в обхвата на възложените им правомощия, получават достъп до счетоводните книги и всички други документи, включително документи и метаданни, съставени или получени и записани на електронен носител, които се отнасят до финансираните от ЕФГЗ или ЕЗФРСР разходи.
Правомощията за провеждане на проверки на място не засягат прилагането на национални разпоредби, които възлагат някои действия на служители, специално определени от националното право. Без да се засягат специфичните разпоредби на Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 (31) на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 лицата, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, не участват, inter alia, в посещения по домовете или официални разпити на лица въз основа на правото на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до информацията, получена чрез посочените мерки.
2. Комисията дава предизвестие в разумен срок за извършването на проверка на място на съответната държава членка или на държавата членка, на чиято територия ще се извърши проверката, като се вземат предвид административната тежест върху разплащателните агенции при организирането на проверките. В тези проверки може да вземат участие и служители от съответната държава членка.
По искане на Комисията и със съгласието на държавата членка, компетентните органи на тази държава членка извършват допълнителни проверки или проучвания на извършените операции, обхванати от настоящия регламент. Служители на Комисията или лица, упълномощени от нея да действат от нейно име, могат да участват в подобни проверки.
За да подобри проверките, Комисията може да поиска съдействие от органите на държавите членки за определени проверки или запитвания със съгласието на съответните държави членки.
Член 48
Достъп до информация
1. Държавите членки предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за гладкото функциониране на Фондовете, и предприемат всички необходими мерки за улесняване на извършването на проверките, които Комисията сметне за уместни във връзка с управлението на финансирането от Съюза, включително проверките на място.
2. При поискване от нейна страна държавите членки съобщават на Комисията законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са приели за прилагането на правните актове на Съюза във връзка с ОСП, когато тези актове имат финансово въздействие върху ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Държавите членки предоставят на Комисията информация за нередности и подозрения за измама, установени от тях, както и информация за стъпките, предприети съгласно раздел III от настоящата глава с цел възстановяване на неправомерни плащания във връзка с тези нередности и измами.
Член 49
Достъп до документи
Акредитираните разплащателни агенции съхраняват документите, доказващи извършването на плащания, и документите във връзка с извършването на административните и физическите проверки по силата на правото на Съюза, и предоставят тези документи и информация на разположение на Комисията. Тези удостоверителни документи могат да се съхраняват в електронен вид при условията, определени от Комисията съгласно член 50, параграф 2.
Когато тези документи се съхраняват от орган, упълномощен от разплащателна агенция и отговарящ за разрешаване на извършването на разходи, този орган изпраща доклади на акредитираната разплащателна агенция относно броя на извършените проверки, тяхното съдържание и предприетите мерки във връзка с резултатите от тях.
Член 50
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите в настоящата глава, свързани с проверките на място и достъпа до документи, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които се допълват специфичните задължения, които държавите членки трябва да спазват по силата на настоящата глава.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение,с които определя правила относно:
а)
процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите трябва да изпълняват във връзка с регламентираните в настоящата глава проверки;
б)
процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да изпълняват за прилагането на членове 47 и 48;
в)
процедурите и другите практически условия относно задължението за докладване, посочено в член 48, параграф 3;
г)
условията, при които се съхраняват удостоверителните документи, посочени в член 49, включително тяхната форма и продължителността на съхранението им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел II
Уравняване
Член 51
Уравняване на сметки
Преди 31 май на годината след съответната бюджетна година и въз основа на информацията, предадена съгласно член 102, параграф 1, буква в), Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно уравняването на сметките на акредитираните разплащателни агенции ("решение за уравняване на сметките"). Тези актове за изпълнение обхващат изчерпателността, точността и достоверността на предадените годишни счетоводни отчети и не засягат съдържанието на приетите впоследствие решения по силата на член 52.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 52
Уравняване по съответствие
1. Когато установи, че разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, не са били направени в съответствие с правото на Съюза и, за ЕЗФРСР, с приложимите право на Съюза и национално право, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1303/2013. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
2. Комисията оценява подлежащите на изключване суми въз основа на сериозността на отчетеното несъответствие. При оценката надлежно се вземат предвид естеството на нарушението и причинената на Съюза финансова вреда. Изключването се базира на установените неправомерно изразходвани суми и когато това установяване би изисквало непропорционално усилие, могат да се прилагат екстраполирани или фиксирани корекции. Фиксирани корекции се прилагат само когато поради естеството на случая или поради това, че държавата членка не е предоставила необходимата информация на Комисията, би се изисквало непропорционално усилие, за да се установи по-точно финансовата вреда, причинена на Съюза.
3. Преди взимането на решение за отказване на финансиране резултатите от проверката на Комисията, както и отговорите на съответната държава членка, се съобщават писмено, след което двете страни се опитват да се споразумеят за необходимите действия. На този етап от процедурата на държавата членка се предоставя възможност да докаже, че реалният размер на неспазването е по-малък от оцененото от Комисията.
Ако не се постигне споразумение, държавата членка може да отправи искане за откриване на процедура за сближаване на позициите на страните в срок от четири месеца. На Комисията се представя доклад за резултата от процедурата. Комисията взема предвид препоръките в доклада преди да вземе решение за отказване на финансиране и посочва мотиви, ако реши да не се придържа към тези препоръки.
4. Не може да бъде отказано финансиране за:
а)
разходи по член 4, параграф 1, направени повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
б)
разходи по многогодишните мерки, попадащи в обхвата на член 4, параграф 1 или на програмите по член 5, когато окончателното задължение на получателя възниква повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
в)
разходи по мерки в програмите, посочени в член 5, различни от посочените в буква б) от настоящия параграф, за които плащането, или в определени случаи окончателното плащане, е извършено от разплащателната агенция повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка.
5. Параграф 4 не се прилага в случай на:
а)
нередности, обхванати от раздел III на настоящата глава;
б)
национални помощи, за които Комисията е започнала процедурата, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, или нарушения, за които Комисията е уведомила с официално уведомително писмо съответната държава членка съгласно член 258 от ДФЕС;
в)
нарушения от държави членки на техните задължения съгласно дял V, глава III от настоящия регламент, при условие че Комисията уведоми писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка в рамките на 12 месеца след получаване на доклада на държавата членка за резултатите от нейните проверки на въпросните разходи.
Член 53
Правомощия на Комисията
1. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
уравняването на сметките, предвидено в член 51 по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват;
б)
уравняването по съответствие, предвидено в член 52, по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват, както и помирителната процедура, предвидена в посочения член, включително учредяването, задачите, състава и правилника за дейността на помирителния орган.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
3. За да се даде възможност на Комисията да защитава финансовите интереси на Съюза и да гарантира, че разпоредбите за уравняването по съответствие, предвидено в член 52, се прилагат ефективно, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 във връзка с критериите и методиката за прилагане на корекции.
Раздел III
Нередности
Член 54
Общи разпоредби
1. За всяко неправомерно плащане, възникнало в резултат на нередност или небрежност, държавите членки изискват възстановяване от бенефициера в срок от 18 месеца след одобрението и където е приложимо - получаването от страна на разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването, на контролен доклад или подобен документ, който посочва извършването на нередност. Съответните суми се вписват едновременно с искането за възстановяване в регистъра на длъжниците на разплащателната агенция.
2. Ако сумата не е възстановена в рамките на четири години след датата на искането за възстановяване, или в рамките на осем години, ако възстановяването е поискано чрез националните съдилища, 50 % от финансовите последици от невъзстановяването се поемат от съответната държава членка и 50 % се поемат от бюджета на Съюза, без да се засяга изискването съответната държава членка да прилага процедури за възстановяване съгласно член 58.
Когато в рамките на процедурата по възстановяване се установи отсъствие на каквито и да е нередности посредством административен или правен инструмент с окончателен характер, съответната държава членка декларира като разход пред Фондовете финансовата тежест, поета от нея по силата на първа алинея.
Ако обаче по причини, за които заинтересованата държава членка не носи отговорност, подлежащата на връщане сума не може да бъде възстановена в сроковете, посочени в първа алинея, и размерът на тази сума надвишава 1 милион евро, Комисията може, по искане на държавата членка, да удължи сроковете с период не по-дълъг от половината от първоначалния срок.
3. По надлежно обосновани съображения държавите членки могат да решат да не търсят възстановяване на средствата. Решение в този смисъл може да бъде взето само в следните случаи:
а)
ако направените и евентуалните разходи по връщането на цялата сума надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума, което условие се счита за настъпило, ако:
i)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане не надхвърля 100 EUR, без да се включват лихвите, или
ii)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане е между 100 EUR и 150 EUR, без да се включват лихвите, и съответната държава членка прилага праг, равен на подлежащата на възстановяване сума или по-висок от нея, под който съгласно националното си право не пристъпва към събиране на дългове на национално равнище;
б)
ако връщането се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, констатирана и призната съгласно националното право, на длъжника или на лицата, носещи юридическа отговорност за нередността.
Когато решението, посочено в първата алинея от настоящия параграф, е взето преди дължимата сума да стане предмет на правилата, посочени в параграф 2, финансовите последици от невъзстановяването се поемат от бюджета на Съюза.
4. В годишните счетоводни отчети, които трябва да бъдат изпратени на Комисията съгласно член 102, параграф 1, буква в), подточка iv), държавите членки вписват сумите, които трябва да бъдат поети от тях по силата на параграф 2 от настоящия член. Комисията проверява дали това е направено и внася всички необходими корекции в акта за изпълнение, посочен в член 51, параграф 1.
5. При условие че е следвана процедурата, предвидена в член 52, параграф 3, Комисията може да приема актове за изпълнение за изключване от финансиране от Съюза суми, включени в бюджета на Съюза, в следните случаи:
а)
ако държавата членка не е спазила сроковете, посочени в параграф 1;
б)
ако смята, че решението да не се търси възстановяване на сумите, което държавата членка е взела съгласно параграф 3, е необосновано;
в)
ако смята, че нередност или невъзстановени средства са последица от нередности или небрежност от страна на административните органи или на друг официален орган на държавата членка.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 2.
Член 55
Специални разпоредби по отношение на ЕФГЗ
Възстановените вследствие възникването на нередности или небрежност суми и натрупаните по тях лихви се прехвърлят на разплащателната агенция и се осчетоводяват от нея като приход, отнесен по сметката на ЕФГЗ за месеца, в който сумата действително е получена.
При кредитирането на бюджета на Съюза, посочено в първа алинея, държавата членка може да запази 20 % от съответните суми под формата на фиксирана такса за разходи по възстановяването, освен в случаите на нередности или небрежност, за които са отговорни нейните административни органи или други официални органи.
Член 56
Специални разпоредби по отношение на ЕЗФРСР
Когато нередности или небрежност са открити при дейностите или програмите за развитие на селските райони, държавите членки извършват финансовите корекции, като изцяло или частично отменят съответното финансиране от Съюза. Държавите членки вземат предвид естеството и сериозността на разкритите нередности и нивото на финансовата загуба, причинена на ЕЗФРСР.
Сумите, чието финансиране от Съюза по линия на ЕЗФРСР е отменено, възстановените суми, както и натрупаните по тях лихви, се преразпределят в рамките на съответната програма. Отменените или възстановени средства на Съюза обаче могат да бъдат използвани повторно от държавите членки само за финансиране на операция по същата програма за развитие на селските райони, и при условие че средствата не са пренасочени към операции, които са били предмет на финансова корекция. След приключването на програма за развитие на селските райони, държавата членка връща възстановените суми в бюджета на Съюза.
Член 57
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите, свързани с условията за възстановяването на неправомерните плащания и лихвите по тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
процедурите за възстановяване на неправомерни плащания и лихви, посочени в настоящия раздел, и за информиране на Комисията за висящи възстановявания;
б)
формата на нотифициране и съобщаване от държавите членки до Комисията във връзка със задълженията по настоящия раздел.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ V
СИСТЕМИ ЗА КОНТРОЛ И САНКЦИИ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 58
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. В рамките на ОСП държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, по-специално:
а)
проверяват законността и редовността на операциите, финансирани от Фондовете;
б)
осигуряват ефективни превантивни мерки срещу измами, особено в областите с по-висок риск, които да имат възпиращ ефект, като вземат предвид разходите и ползите, както и пропорционалността на мерките;
в)
предотвратяват, разкриват и отстраняват нередности и измами;
г)
налагат санкции, които са ефективни, възпиращи и пропорционални в съответствие с правото на Съюза, или ако такова не съществува, с националното право, и завеждат съдебни дела с тази цел, ако е необходимо;
д)
възстановяват неправомерните плащания с лихви и завеждат съдебни дела за целта, според случая.
2. Държавите членки създават ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за разпоредбите и мерките, приети съгласно параграфи 1 и 2.
Всички условия, които държавите членки установят в допълнение към условията на правилата на Съюза за получаване на подпомагане, финансирано от ЕФГЗ или от ЕЗФРСР, могат да бъдат проверени.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които определя необходимите правила за осигуряването на еднакво прилагане на настоящия член, които се отнасят до следното:
а)
процедурите, сроковете, обмена на информация във връзка със задълженията по параграфи 1 и 2;
б)
нотифицирането и съобщаването от държавите членки до Комисията във връзка със задължението по параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 59
Общи принципи на проверките
1. Освен ако не е предвидено друго, системата, установена от държавите членки съгласно член 58, параграф 2, включва системни административни проверки на всички заявления за подпомагане и искания за плащане. Тази система се допълва от проверки на място.
2. По отношение на проверките на място отговорният орган прави извадка за проверка от всички заявители като включва, където е уместно, произволно избрана част, за да получи представителен процент на грешките, и основана на риска част, която се насочва към областите, където рискът от грешки е най-голям.
3. Отговорният орган изготвя доклад относно всяка проверка на място.
4. Където е уместно, всички проверки на място, предвидени в правилата на Съюза по отношение на подпомагането в селското стопанство и развитието на селските райони, се провеждат едновременно.
5. Държавите членки осигуряват минимално ниво на проверки на място, необходимо за ефективно управление на рисковете, и увеличават това ниво при необходимост. Държавите членки могат да намаляват това минимално ниво, ако системите за управление и контрол функционират добре и ако процентите на грешка се поддържат на приемливо ниво.
6. В случаите, които ще бъдат предвидени от Комисията въз основа на член 62, параграф 2, буква з), заявленията за помощ и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправяни или коригирани след подаването им при очевидни грешки, признати от компетентния орган.
7. С изключение на случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, заявленията за подпомагане или исканията за плащане се отхвърлят, ако бенефициерът или негов представител попречи на извършването на проверка на място.
Член 60
Клауза относно заобикалянето на разпоредби
Без да се засягат специфичните разпоредби, в секторното законодателство в областта на селското стопанство не се дава никакво предимство на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на такива предимства, са създадени изкуствено, в противоречие с целите на това законодателство.
Член 61
Съвместимост на схемите за подпомагане за целите на проверките в лозаро-винарския сектор
За целите на кандидатстването в схеми за подпомагане в лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, държавите членки гарантират, че административните и контролните процедури, прилагани към тези схеми, са съвместими с интегрираната схема, посочена в глава II на настоящия дял по отношение на следните елементи:
а)
компютризираната база данни;
б)
системите за идентификация на земеделските парцели;
в)
административните проверки.
Процедурите позволяват съвместно функциониране или обмен на данни с интегрираната система.
Член 62
Правомощия на Комисията по отношение на проверките
1. За да се гарантира, че проверките се извършват правилно и ефективно и че проверяването на условията за допустимост се провежда ефективно, съгласувано и по недискриминационен начин, в защита на финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които предвижда допълнителни изисквания във връзка с митническите режими, и по-конкретно посочените в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета (32), когато това се налага за безпроблемното управление на системата.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата, необходими за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-конкретно:
а)
правила относно мерките за административни проверки и проверки на място, които държавите членки следва да извършват във връзка със спазването на задълженията, ангажиментите и критериите за допустимост, произтичащи от прилагането на правото на Съюза;
б)
правила за минималното ниво на проверки на място и за задължението за неговото повишаване или за възможността за намаляването му съгласно член 59, параграф 5;
в)
правилата и методите, приложими за докладване на извършените проверки и контрол и на техните резултати;
г)
органите, отговарящи за извършване на проверките за съответствие, както и до съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които се прилагат посочените проверки;
д)
по отношение на конопа, както е посочено в член 52 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, правила за специалните мерки за контрол и методите за определяне на съдържанието на тетрахидроканабинол;
е)
по отношение на памука, както е посочено в член 56 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, система за проверки на одобрените междубраншови организации;
ж)
по отношение на лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, правила за измерването на площи, както и относно проверките и правилата, уреждащи специфичните финансови процедури за подобрение на проверките;
з)
случаите, при които заявленията за помощи и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправени или коригирани след подаването им, както е посочено в член 59, параграф 6;
и)
тестовете и методите, които следва да се прилагат за установяване на допустимостта на продукти за публична интервенция и частно съхранение, както и използването на процедури за търг както за публична интервенция, така и за частно съхранение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 63
Неправомерни плащания и административни санкции
1. Ако се установи, че даден бенефициер не изпълнява критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта или подкрепата, предвидена в секторното законодателство в областта на селското стопанство, помощта не се изплаща или се оттегля изцяло или частично и, когато е приложимо, съответните права на плащане съгласно член 21 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се предоставят или се отменят.
2. Освен това, ако секторното законодателство в областта на селското стопанство предвижда това, държавите членки налагат и административни санкции в съответствие с правилата, определени в член 64 и член 77. Това не засяга разпоредбите, определени в членове 91-101 от дял VI.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 3, сумите, включително лихвите по тях, както и правата на плащане, които подлежат на отмяната, посочена в параграф 1, и на санкциите, посочени в параграф 2, се възстановяват.
4. Комисията приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя условията за посочената в параграф 1 частична или пълна отмяна.
5. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила за:
а)
прилагането и изчислението на сумите, подлежащи на частична или пълна отмяна, съгласно параграф 1;
б)
възстановяването на неправомерни плащания и санкции, както и по отношение на неправомерно предоставени права на плащане и начисляването на лихви.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 64
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство, с изключение на задълженията, посочени в членове 67-78 от глава II от настоящия дял и в членове 91-101 от дял VI, както и на задълженията, подлежащи на санкциите, предвидени в член 89, параграфи 3 и 4.
2. Не се налагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и когато няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че то не носи отговорност за неспазването на задълженията, посочени в параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които ще бъдат определени от Комисията в съответствие с параграф 6, буква б).
3. Административни санкции могат да се налагат на бенефициера на помощта или подпомагането и на други физически или юридически лица, включително групи или асоциации на такива бенефициери или други физически или юридически лица, които са обвързани от задълженията, предвидени в посочените в параграф 1 правила.
4. Административните санкции могат да приемат една от следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, засегнати от неспазването, или във връзка с по-нататъшни заявления; по отношение на подпомагането за развитието на селските райони обаче това не засяга възможността за спиране на подпомагането, когато може да се очаква, че бенефициерът ще предприеме действия по отношение на неспазването в разумен срок;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на сумата и/или периода, свързани с неспазването;
в)
спиране или оттегляне на одобрение, признаване или разрешение;
г)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане или друга мярка или от правото на възползване от нея.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 200 % от размера, посочен в заявлението за помощ или искането за плащане;
б)
независимо от буква a), по отношение на развитието на селските райони размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от допустимата сума;
в)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква б), не надвишава сума, съпоставима с процента, посочен в буква а) от настоящия параграф;
г)
срокът на спирането, оттеглянето или изключването, посочени в параграф 4, букви в) и г), може да бъде максимум три последователни години, като може да бъде подновено в случай на ново неспазване на задълженията.
6. За да се отчете възпиращият ефект на таксите и санкциите, които се налагат, от една страна, и специалните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, включени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
установяващи за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, както е посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграф 5 ограничения, административната санкция и определящи конкретната ставка която ще наложат държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
установяващи случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
7. Комисията приема актове за изпълнение, с които предвижда подробни процедурни и технически правила за еднаквото прилагане на настоящия член относно:
а)
прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 3 % по отношение на подпомагането за развитието на селските райони и който е не по-малък от 3 % по отношение на всички други видове помощ или подпомагане;
в)
правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 65
Спиране на плащания за държавите членки в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013
1. Когато Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква от държавите членки да представят в определен срок конкретна информация и държавите членки не изпратят информацията в този срок или не я изпратят изобщо, или изпратят невярна информация, Комисията може да спре посочените в член 18 месечни плащания, при условие че Комисията е предоставила на държавите членки своевременно необходимата информация, формуляри и разяснения. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, се отнася за разходите за пазарните мерки, за които изискваната информация не е била изпратена или не е била изпратена навреме, или не е вярна.
2. За да се гарантира спазването на принципа на пропорционалност при прилагането на параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно пазарните мерки, предмет на спиране и размера и срока на спиране на плащанията, посочен в параграф 1.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила относно процедурата и другите практически условия за нормалното провеждане на спирането на посочените в параграф 1 месечни плащания. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 66
Гаранция
1. Когато е предвидено в секторното законодателство в областта на селското стопанство, държавите членки изискват внасянето на обезпечение, гарантиращо плащането на парична сума или задържането ѝ в полза на компетентен орган, в случай че конкретно задължение по това законодателство не е изпълнено.
2. Освен в случаи на непреодолима сила обезпечението се задържа изцяло или частично, ако определено задължение не е изпълнено или е изпълнено само частично.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя правила за гарантиране на недискриминационно отношение, равнопоставеност и спазване на принципа на пропорционалност при внасянето на обезпечения и:
а)
уточняване на отговорната страна в случай на неспазване на задължение;
б)
определяне на специфичните ситуации, в които компетентният орган може да отмени изискването за обезпечение;
в)
определяне на условията, приложими за внасянето на обезпечението и за гаранта и условията за внасяне и освобождаване на обезпечението;
г)
определяне на специфичните условия, свързани с внесеното обезпечение във връзка с авансовите плащания;
д)
установяване на последиците от нарушаване на задълженията, за които е внесено обезпечение съгласно параграф 1, включително задържането на обезпечения, намалението, което следва да се прилага върху освобождаването на обезпечения за възстановяване на суми, лицензии, оферти, тръжни предложения или конкретни заявления и когато дадено задължение, предмет на това обезпечение, не е изпълнено или изцяло или частично, като се вземат предвид естеството на задължението, количеството, за което задължението е нарушено, периодът, надвишаващ срока, в рамките на който задължението е трябвало да бъде изпълнено, както и кога е представено доказателството за изпълнение на задължението.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които да предвиди правила относно:
а)
формата на обезпечението, което следва да се внесе, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалното обезпечение;
б)
процедурата за освобождаване на обезпечение;
в)
нотификациите, които държавите членки и Комисията следва да направят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Интегрирана система за администриране и контрол
Член 67
Обхват и използвани термини
1. Всяка държава членка създава и прилага интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“).
2. Интегрираната система се прилага към схемите за подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и към подпомагането, предоставено в съответствие с член 21, параграф 1, букви а) и б), и членове 28-31, член 33, член 34 и член 40 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 и, където е приложимо, член 35, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Тази глава обаче не се прилага за мерките, посочени в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013. Тя не се прилага и за мерките по член 21, параграф 1, букви а) и б) от посочения регламент, когато става въпрос за разходи за установяване.
3. Доколкото е необходимо, интегрираната система се прилага и за контрола на кръстосаното съответствие, както е посочено в дял VI.
4. За целите на настоящата глава:
а)
„земеделски парцел“ означава непрекъсната част от земя, предмет на деклариране от даден земеделски стопанин, която не включва повече от една група култури; когато обаче се изисква отделна декларация за използването на дадена площ в рамките на група култури съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако е необходимо, това специфично използване ограничава допълнително земеделския парцел; държавите членки може да установят допълнителни критерии за по-нататъшно разграничаване на земеделските парцели;
б)
„директно плащане на площ“ означава основната схема за плащане; схемата за единно плащане на площ и преразпределителното плащане, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за млади земеделски стопани съгласно дял III, глава 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; доброволното обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV, глава 1, когато помощта се плаща на хектар; специфичното плащане за култура - памук, предвидено в дял IV, глава 2; схемата за дребните земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013; специфичните мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза съгласно глава IV от Регламент 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (33), където помощта се плаща на хектар; както и специфичните мерки за селското стопанство в полза на малките острови в Егейско море съгласно глава IV от Регламент (ЕО) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (34), където помощта се плаща на хектар.
Член 68
Елементи на интегрираната система
1. Интегрираната система се състои от следните елементи:
а)
компютризирана база данни;
б)
система за идентификация на земеделските парцели;
в)
система за идентификация и регистрация на правата на плащане;
г)
заявления за помощ и искания за плащане;
д)
интегрирана система за контрол;
е)
единна система за регистриране на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, посочено в член 67, параграф 2, който подаде заявление за помощ или искане за плащане.
2. Когато е приложимо, интегрираната система включва система, създадена в съответствие с Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (35) и Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (36) за идентификация и регистрация на животните.
3. Без да се засяга отговорността на държавите членки за въвеждането и прилагането на интегрираната система, Комисията може да потърси помощта на специализирани органи или лица с цел да се улесни създаването, мониторингът и използването на интегрираната система, по-специално с оглед предоставянето на техническа консултация на компетентните органи на държавите членки, в случай че те потърсят такава.
4. Държавите членки вземат всички по-нататъшни мерки, необходими за правилното прилагане на интегрираната система, и си оказват нужната взаимопомощ с оглед на проверките, изисквани в съответствие с настоящия регламент.
Член 69
Компютризирана база данни
1. Компютризираната база данни ("базата данни") регистрира данните, получени от заявленията за помощ и исканията за плащане по отношение на всеки бенефициер на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2.
Базата данни позволява по-специално справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се до текущата календарна и/или пазарна години и до предходните десет такива години. Когато обаче равнището на подпомагане на земеделските стопани е засегнато от данните, отнасящи се до по-ранни календарни и/или пазарни години, започващи от 2000 г., базата данни позволява и справки за данните, свързани с тези години. Базата данни също позволява преки и незабавни справки с данните, свързани поне с предишните четири последователни календарни години и за данните по отношение на „постоянни пасища“ съгласно определението по член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията (37) в неговата първоначална версия и за периодите след неговата дата на прилагане, за данните, свързани с „постоянни пасища и постоянни места за паша“ съгласно определението в член 4, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, свързани най-малко с предишните пет последователни календарни години.
Чрез дерогация от втората алинея, от държавите членки, присъединили се към Съюза през и след 2004 г., се изисква да гарантират справки с данните от годината на своето присъединяване.
2. Държавите членки могат да създават децентрализирани бази данни, при условие че тези бази, както и административните процедури за записване и достъп до данните са създадени по еднакъв начин на цялата територия на държавата членка и са съвместими помежду си, така че да могат да се извършват кръстосани проверки.
Член 70
Система за идентификация на земеделските парцели
1. Системата за идентификация на земеделските парцели се създава на базата на карти, документи от поземлените регистри или други картографски документи. Използват се техники на компютризирана географска информационна система, включваща за предпочитане въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1: 10 000, а от 2016 г., в мащаб 1:5 000, като се взема предвид очертанието и състоянието на парцела. Това се определя в съответствие със съществуващите стандарти на Съюза.
Независимо от първата алинея, държавите членки могат да продължат да използват такива техники, включително въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1:10 000, когато те са били, придобити въз основа на дългосрочни договори, по които е постигнато съгласие преди ноември 2012 г.
2. Държавите членки гарантират, че системата за идентификация на земеделските парцели съдържа референтен слой за отчитане на екологично насочените площи. Този референтен слой включва по-специално съответните специфични ангажименти и/или схемите за удостоверяване на екологичните практики, посочени в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които са равностойни на практиките в член 46 от посочения регламент, преди посочените в член 72 от настоящия регламент формуляри за кандидатстване за плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в членове 43-46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да бъдат представени за референтната 2018 година най-късно.
Член 71
Система за идентификация и регистрация на правата на плащане
1. Системата за идентификация и регистрация на правата на плащания позволява проверки на правата и кръстосани проверки със заявленията за подпомагане и системата за идентификация на земеделските парцели.
2. Системата, посочена в параграф 1, позволява да се правят преки и незабавни справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се най-малко до предходните четири последователни календарни години.
Член 72
Заявления за помощ и искания за плащане
1. Всяка година бенефициерите на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2, подават заявление за директни плащания или искане за плащане за съответната площ или мярка за развитие на селските райони, свързана с животните, съответно, като посочват, където е приложимо:
а)
всички земеделски парцели в стопанството, както и неземеделските площи, за които се иска подпомагане съгласно член 67, параграф 2;
б)
правата на плащане, заявени за активиране;
в)
всяка друга информация, предвидена в настоящия регламент или изисквана с оглед прилагането на съответното секторно законодателство в областта на селското стопанство или от съответната държава членка.
По отношение на директните плащания на площ, всяка държава членка определя минималния размер на земеделските парцели, за който може да бъде подадено заявление. Минималният размер обаче не трябва да надвишава 0,3 хектара.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) държавите членки могат да решат, че земеделски парцели с площ до 0,1 хектар, за които не е подадено заявление за плащане, не е необходимо да бъдат декларирани, при условие че общата площ на такива парцели не надхвърля 1 хектар и/или могат да решат, че земеделски стопанин, който не подава заявление за директно плащане на площ, не е необходимо да декларира земеделските си парцели, когато общата площ не надвишава 1 хектар. При всички случаи земеделският стопанин посочва в заявлението си, че има на разположение земеделски парцели и по искане на компетентните органи посочва местоположението им.
3. Държавите членки предоставят посредством електронни средства, inter alia, предварително изготвени формуляри, които се базират на площите, определени през предходната година, както и графичен материал, посочващ местоположението на тези площи.
Държава членка може да реши, че заявлението за помощ и искането за плащане:
а)
са действителни, ако бенефициерът потвърди липсата на промени спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени през предходната година,
б)
трябва да съдържат само промените спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени за предходната година.
По отношение на схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани обаче, предвидено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тази възможност се дава на всички заинтересовани земеделски стопани.
4. Всяка държава членка може да реши единно заявление да обхваща няколко или всички схеми за подпомагане и мерки, изброени в член 67 или други схеми за подпомагане и мерки.
5. Чрез дерогация от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета (38), изчисляването на датата за подаване или изменение на заявление за помощ, искане за плащане или удостоверителни документи, договори или декларации по настоящата глава се адаптират към специфичните изисквания на интегрираната система. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно правилата, приложими към периоди, дати и срокове, когато крайната дата за подаване на заявленията или измененията е официален празник, събота или неделя.
Член 73
Система за идентифициране на бенефициерите
Единната система за регистрирането на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, както е посочено в член 67, параграф 2, гарантира, че всички заявления за помощ и искания за плащане, подадени от един и същи бенефициер, могат да бъдат идентифицирани като такива.
Член 74
Проверка на условията за допустимост и намалявания
1. В съответствие с член 59, чрез разплащателните агенции или упълномощените да действат от тяхно име органи държавите членки извършват административни проверки на заявлението за помощ, за да проверят дали то отговаря на условията за предоставяне на помощ. Тези проверки се допълват от проверки на място.
2. За целите на проверките на място държавите членки съставят извадков план на земеделските стопанства и/или бенефициерите.
3. Държавите членки могат да използват техники за дистанционно наблюдение и Глобалната навигационна спътникова система (ГНСС) като средство за извършване на проверки на място на земеделските парцели.
4. В случай на неспазване на условията за допустимост се прилага член 63.
Член 75
Плащания към бенефициерите
1. Плащанията по схемите за подпомагане и посочените в член 67, параграф 2 мерки се осъществяват в периода от 1 декември до 30 юни на следващата календарна година.
Плащанията през този период се извършват най-много на две вноски.
Независимо от първа и втора алинеи държавите членки могат преди 1 декември, но не по-рано от 16 октомври, да отпускат авансови плащания в размер до 50 % за директни плащания и до 75 % за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2.
По отношение на предоставеното подпомагане по линия на развитието на селските райони съгласно посоченото в член 67, параграф 2 настоящият параграф се прилага по отношение на заявленията за помощ и исканията за плащане, считано от референтната 2018 година, освен по отношение на авансовите плащания в размер до 75 %, предвидени в трета алинея от настоящия параграф.
2. Посочените в параграф 1 плащания не се извършват преди да са приключили проверките на условията за допустимост, които държавите членки трябва да осъществяват съгласно член 74.
Чрез дерогация от първа алинея авансовите плащания за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2, могат да се извършват след приключването на административните проверки по член 59, параграф 1.
3. В случай на спешност Комисията приема актове за изпълнение, които трябва да бъдат едновременно необходими и обосновани, за разрешаване на специфични проблеми, свързани с прилагането на настоящия член. Тези актове за изпълнение могат да предвиждат дерогация от разпоредбите на параграфи 1 и 2, но само в степен и за срок, за които това е строго необходимо.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 76
Делегирани правомощия
1. За да гарантира, че интегрираната система, предвидена в настоящата глава се прилага ефективно, съгласувано и недискриминиращо, с което се защитават финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
конкретни определения, които са необходими за осигуряване на хармонизирано прилагане на интегрираната система, в допълнение към определенията, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и Регламент (ЕС) № 1305/2013;
б)
по отношение на членове 67-75 правила за допълнителни мерки, необходими за осигуряване на спазването на контролните изисквания, установени в настоящия регламент или в секторното законодателство в областта на селското стопанство, които мерки трябва да бъдат предприети от държавите членки по отношение на производители, доставчици на услуги, органи, организации или други оператори, като например кланици или асоциации, които участват в процедурата по отпускането на помощи, когато настоящият регламент не предвижда съответните административни санкции; доколкото е възможно, тези мерки съответстват mutatis mutandis на санкциите, изложени в член 77, параграфи 1-5.
2. За да се осигури правилно разпределение между правоимащите бенефициери на средствата, получени в резултат от заявленията за помощ по член 72, и за да се даде възможност за проверка на изпълнението на свързаните с това задължения, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 по отношение на:
а)
основните елементи, техническите правила, включително тези относно актуализиране на референтните парцели - подходящото допустимо отклонение при отчитане на контура и състоянието на парцела, включително и правила относно включването на особеностите на ландшафта, намиращ се в близост до даден парцел, както и изискванията за качество на предвидената в член 70 система за идентификация на земеделските парцели и посочената в член 73 система за идентификация на бенефециерите;
б)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на системата за идентификация и регистрация на правата на плащане, предвидена в член 71;
в)
правилата, с които се определя основата за изчисляването на помощта, включително правила как да се постъпва в определени случаи, при които отговарящата на условията за подпомагане площ съдържа особености на ландшафта или дървета; подобни правила трябва да дадат възможност на държавите членки, когато са налице зони, заети с постоянни пасища, автоматично да считат разпръснатите особености на ландшафта и дърветата, общата площ на които не надхвърля определен дял от референтния парцел, като част от отговарящата на условията за допустимост площ, без специално изискване за картографирането им.
Член 77
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на правилата относно подпомагането по член 67, параграф 2.
2. Не се прилагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и ако няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че не носи отговорност за неспазването на задълженията по параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които се определят от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б).
3. Административните санкции могат да се прилагат към всеки бенефициер на помощ или подпомагане, включително и към групите или асоциациите на бенефициерите, които са обвързани от задълженията, изложени в правилата по параграф 1.
4. Административните санкции могат да приемат следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат или ще се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, свързани с неспазването, и/или във връзка със заявления за подпомагане или искания за помощ за предишни или следващи години;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на съответното количество и/или период, свързани с неспазването;
в)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция за дадена година, както е посочено в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от размерите на заявленията за помощ или исканията за плащане;
б)
размерът на административната санкция за определена година, както е посочено в параграф 4, буква б), не надвишава 100 % от размера на заявленията за помощ или исканията за плащане, до които се отнася санкцията;
в)
продължителността на изключението по параграф 4, буква в) може да се определи на най-много три последователни години, като то може да се приложи отново в случай на ново неспазване.
6. Независимо от параграфи 4 и 5, по отношение на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, административните санкции вземат формата на намаляване на сумата на плащанията, направени или които предстои да се направят съгласно посочения регламент.
Посочените в настоящия параграф административни наказания са пропорционални и се степенуват според тежестта, обхвата, продължителността и повторяемостта на съответното неспазване на задълженията.
Размерът на тези административни санкции за определена година не надвишава 0 % за първите две години от прилагането на дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 (2015 г. и 2016 г.), 20 % за третата година от прилагането (2017 г.) и 25 % от четвъртата година на прилагането (2018 г.), от общия размер на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на което съответния земеделски стопанин би имал право, ако е спазил условията за това плащане.
7. За да се отчете възпиращият ефект на санкциите, които се налагат, от една страна, и специфичните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, посочена в член 67, параграф 2, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за установяване за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграфи 5 и 6 ограничения - на административната санкция и за определяне на конкретния размер, който ще бъде наложен от държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
за установяване на случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
8. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила с цел еднакво прилагане на настоящия член по отношение на:
а)
правилата за прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 0,5 %;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 78
Изпълнителни правомощия
Комисията приема актове за изпълнение, с които установява следното:
а)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на компютризираната база данни, предвидена в член 69;
б)
правила относно заявленията за помощ и исканията за плащане, предвидени в член 72, и заявления за права на плащане, включително крайната дата за представяне на заявления, изискванията за минималното количество информация, която следва да се съдържа в заявленията, разпоредби за изменения или оттегляне на заявления за помощ, освобождаване от задължението да се представят заявления за помощ, и разпоредби, с които на държавите членки се дава възможност да прилагат опростени процедури или да коригират очевидни грешки;
в)
правила за извършване на проверки с цел да се провери спазването на задълженията, както и точността и пълнотата на информацията в заявлението за помощ или искането за плащане, включително правила относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място;
г)
технически определения, необходими за целите на еднаквото прилагане на настоящата глава;
д)
правила за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят;
е)
правила за посочените в член 75 авансови плащания.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА III
Проверка на трансакциите
Член 79
Обхват и определения
1. Настоящата глава установява специфични правила за проверката на търговските документи на онези субекти, които получават или извършват плащания, пряко или непряко свързани със системата за финансиране от ЕФГЗ, или на техни представители („предприятия“), с цел да се установи дали сделките, представляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ, действително са били проведени и дали са били изпълнени правилно.
2. Настоящата глава не се прилага към мерки, обхванати от интегрираната система, посочена в глава II на настоящия дял. За да се отговори на промените в секторното законодателството в областта на селското стопанство и да се гарантира ефективността на системата на последващ контрол, определена в настоящата глава, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на списък с мерки, които поради формулировката си и изискванията за контрол са неподходящи за извършване на допълнителни последващи проверки чрез проверка на търговските документи и следователно не са обект на такъв контрол съгласно настоящата глава.
3. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„търговски документ“ означава всички книжа, регистри, квитанции и удостоверителни документи, счетоводни книжа, производствена документация и документация по качеството, кореспонденция, свързана с икономическата дейност на предприятието, както и търговски данни, под каквато и да е форма, включително и на електронен носител, доколкото тези документи или данни имат пряка или косвена връзка с трансакциите, посочени в параграф 1;
б)
„трети лица“ означава всяко физическо или юридическо лице, имащо пряка или косвена връзка с трансакциите, извършвани в рамките на системата за финансиране чрез ЕФГЗ.
Член 80
Проверка от държавите членки
1. Държавите членки провеждат системни проверки на търговските документи на предприятията, като отчитат естеството на подлежащите на проверка трансакции. Държавите членки подбират предприятията, в които да се извърши проверка така, че да се осигури възможно най-добрата гаранция за ефективността на мерките за предотвратяване и разкриване на нередности. Подборът по-специално отчита, inter alia, финансовата значимост на предприятията в тази система и други рискови фактори.
2. В подходящи случаи предвидените в параграф 1 проверки се разпростират върху физически и юридически лица, с които предприятията са свързани, както и всяко друго физическо или юридическо лице, което може да представлява интерес в преследването на целите, залегнали в член 81.
3. Проверките, извършени съгласно настоящата глава, не засягат проверките, извършвани по членове 47 и 48.
Член 81
Цели на проверката
1. Точността на първичните подлежащи на проверка данни се установява чрез кръстосани проверки, включително на търговски документи на трети лица, ако е необходимо, като естеството на проверките съответства на равнището на съществуващия риск, включително:
а)
сравнения с търговските документи на доставчиците, клиентите, превозвачите и други трети лица;
б)
физически контрол, когато е необходимо, на количеството и естеството на складовите наличности;
в)
съпоставка с документацията на финансовите потоци, свързани със или произтичащи от извършените трансакции в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ; и
г)
проверки по отношение на счетоводството или регистрите за финансови операции, показващи, към момента на проверката, че документите, държани от разплащателната агенция като основание за изплащането на помощ на бенефициера, са редовни.
2. По-специално, когато предприятията са задължени да водят определена документация за складовите наличности в съответствие с разпоредбите на Съюза или с националните разпоредби, проверката на тази документация обхваща, в съответните случаи, съпоставянето ѝ с търговските документи и, в случай на нужда, със складовите наличности.
3. При подбора на трансакциите, подлежащи на проверка, се отчита изцяло равнището на съществуващия риск.
Член 82
Достъп до търговски документи
1. Лицата, отговарящи за предприятието, или трети лица се уверяват, че са представени всички търговски документи и че са предоставени допълнителни сведения на служителите, натоварени с проверката, или на оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица. Електронно съхраняваните данни се предоставят на адекватен носител.
2. Натоварените с проверката служители или оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица могат да изискват предоставянето на извадки или копия от документите, посочени в параграф 1.
3. Когато по време на проверката, осъществявана съгласно настоящата глава, съхраняваните от предприятието търговски документи са оценени като неподходящи за целите на проверката, от предприятието се изисква за в бъдеще да изготвя тези документи съгласно инструкциите на държавата членка, извършваща проверката, без да се засягат задълженията, определени с други регламенти, отнасящи се за същия сектор.
Държавите членки определят датата, от която тези документи следва да бъдат изготвяни.
Когато всички или част от търговските документи, подлежащи на проверка съгласно настоящата глава, се намират в предприятие, принадлежащо на същата търговска група, търговско дружество или асоциация от предприятия, управлявани съвместно с проверяваното предприятие, то е длъжно да предостави тези документи на контрольорите на мястото и датата, указани от отговарящата за проверката държава членка, независимо дали въпросното предприятие са намира в или извън територията на Съюза.
4. Държавите членки гарантират, че натоварените с проверките служители имат право да изземват или да изискат изземването на търговските документи. Това право се упражнява при надлежно спазване на съответните национални разпоредби и не засяга прилагането на наказателнопроцесуалните правила относно изземването на документи.
Член 83
Взаимопомощ
1. Държавите членки взаимно се подпомагат в осъществяването на проверката, предвидена в настоящата глава, в следните случаи:
а)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която е извършено или е следвало да се извърши плащането или получаването на сумата;
б)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която се намират документите и данните, необходими за контрола.
Комисията може да координира общи действия, включващи взаимна помощ между две или повече държави членки.
2. През първите три месеца след приключване на финансовата година на ЕФГЗ, през която е извършено плащането, държавите членки предават на Комисията списък на предприятията, установени в трети държави, за които се отнася плащането на въпросните суми, което е или е следвало да се извърши или получено в тази държава членка.
3. Ако в друга държава членка се изисква допълнителна информация като част от контрола на дадено предприятие съгласно член 80, и по-специално кръстосани проверки съгласно член 81, могат да се подават специални молби за проверка, като се посочват основанията за молбата. Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Молбата за проверка се изпълнява не по-късно от шест месеца след получаването ѝ; резултатите от проверката се съобщават незабавно на подалата молбата държава членка и на Комисията. Уведомяването на Комисията се извършва за тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие.
Член 84
Програми
1. Държавите членки изготвят програми за проверките, които да се извършат в съответствие с член 80 по време на следващия контролен период.
2. Всяка година до 15 април държавите членки изпращат на Комисията програмата си, посочена в параграф 1, като уточняват:
а)
броя на предприятията, които следва да се проверят, и тяхното разпределение по сектори на база свързаните с тях суми;
б)
критериите, взети предвид при изработване на програмата.
3. Изработените от държавите членки и изпратени на Комисията програми се прилагат от държавите членки, ако в срок от осем седмици Комисията не е съобщила забележките си.
4. Параграф 3 се прилага mutatis mutandis към измененията на програмата, внесени от държавите членки.
5. На всеки етап Комисията може да поиска включването на определена категория предприятия в програмата на дадена държава членка.
6. Предприятията, за които сборът от приходите или плащанията е бил под 40 000 ЕUR, се проверяват съгласно настоящата глава единствено по определени причини, които се посочват от държавите членки в тяхната годишна програма, посочена в параграф 1, или от Комисията във всяко искано изменение на тази програма. За да се вземат под внимание икономическите процеси, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за промяна на прага от 40 000 EUR.
Член 85
Специални служби
1. Във всяка държава членка специална служба се натоварва с наблюдението на прилагането на настоящата глава. Тези служби отговарят по-специално за:
а)
изпълнението на проверките, предвидени в настоящата глава от служителите, наети пряко от тази специална служба; или
б)
координацията и общото наблюдение на проверките, извършени от служителите, работещи в други служби.
Държавите членки могат също така да разпоредят проверките, които трябва да бъдат извършени в изпълнение на настоящата глава, да се разпределят между специалната служба и други национални служби, доколкото първата осигурява координацията им.
2. Службите, натоварени с прилагането на настоящата глава, трябва да бъдат така организирани, че да бъдат независими от службите или техни клонове, натоварени с плащанията и извършваните преди плащанията проверки.
3. За да се осигури правилното прилагане на настоящата глава, специалната служба, посочена в параграф 1, предприема всички необходими мерки, като съответната държава членка ѝ дава всички правомощия, необходими за изпълнението на задачите, посочени в настоящата глава.
4. Държавите членки приемат подходящи наказателни мерки спрямо физическите или юридическите лица, които не спазват задълженията, предвидени в настоящата глава.
Член 86
Доклади
1. Преди 1 януари след изтичането на периода на проверка държавите членки представят на Комисията подробен доклад относно прилагането на настоящата глава.
2. Държавите членки и Комисията редовно обменят становища върху прилагането на настоящата глава.
Член 87
Достъп до информация и проверки от Комисията
1. В съответствие с приложимите националните закони, служителите на Комисията имат достъп до всички документи, съставени с оглед или в резултат на организираните проверки в рамките на настоящата глава, както и до събраните данни, включително тези, които се съхраняват в системите за обработка на данни. При поискване тези данни се предоставят на адекватен носител.
2. Проверките, посочени в член 80, се извършват от служители на държавите членки. Служителите на Комисията могат да участват в тези проверки. Самите те не могат да упражняват правомощията за проверка, дадени на националните служители. Те имат въпреки това достъп до същите помещения и същите документи като служителите на държавите членки.
3. Когато проверката се извършва при условията на член 83, служителите на държавата членка, поискала проверката, могат да присъстват със съгласието на държавата членка, към която е отправено искането за проверка, на проверката в последната държава, и да имат достъп до същите помещения и документи като служителите на тази държава членка.
Служителите на държавата членка, отправила искането за проверка, присъстващи на проверка в държавата членка, към която е отправено искането, трябва да са готови във всеки момент да представят доказателство за служебното си положение. При всички случаи обаче проверките се осъществяват от служители на държавата членка, към която е отправено искането.
4. Без да се засягат разпоредбите на регламенти (ЕС, Евратом) № 883/2013 и (Евратом, ЕО) № 2185/96, ако националното наказателно-процесуално законодателство запазва правото за извършване на определени действия за изрично определени от националните закони служители, нито служителите на Комисията, нито тези на държавата членка, посочени в параграф 3, участват в тези действия. При всяко положение те не участват по-специално в посещенията по домовете или официалния разпит на лицата съгласно наказателното право на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до получената по този начин информация.
Член 88
Правомощия на Комисията
Комисията приема, когато е необходимо, актове за изпълнение, с които определя правила за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-специално по отношение на следното:
а)
извършването на проверките, посочени в член 80 по отношение на подбора на предприятията, степента и графика на проверките;
б)
съхранението на търговски документи и типовете документи, които следва да се поддържат, или данни, които следва да се вписват;
в)
изпълнението и координацията на общите действия съгласно член 83, параграф 1;
г)
подробностите и спецификациите относно съдържанието, формата и начина на подаване на заявки, съдържанието, формата и средствата на нотифициране, както и предоставянето и обмена на информация, изисквани в рамките на настоящата глава;
д)
условията и средствата за публикуване на необходимата в рамките на настоящия регламент информация или специалните правила и условия за нейното разпространение или предоставяне от страна на Комисията на компетентните органи на държавите членки;
е)
отговорностите на специалната служба, посочена в член 85;
ж)
съдържанието на докладите, посочени в член 86.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Други разпоредби относно проверките и санкциите
Член 89
Други проверки и санкции във връзка с пазарните правила
1. Държавите членки предприемат мерки, за да гарантират, че продуктите, посочени в член 119, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които не са етикетирани съгласно разпоредбите на този регламент, не се предлагат или се изтеглят от пазара.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията, вносът в Съюза на продуктите, посочени в член 189, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от посочения член.
3. Държавите членки извършват проверки, основани на анализ на риска, за да се уверят, че продуктите, посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № …/2013, са в съответствие с правилата, установени в част II, дял II, глава I, раздел I от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и прилагат подходящи административни санкции.
4. Без да се засягат приетите въз основа на член 64 актове по отношение на лозаро-винарския сектор, в случай на нарушение на правилата на Съюза в лозаро-винарския сектор държавите членки налагат пропорционални, ефективни и възпиращи административни санкции. Тези санкции не се налагат в случаите, посочени в член 64, параграф 2, букви а-г), и когато неспазването има незначителен характер.
5. За да се защитят средствата на Съюза и обликът, произходът и качеството на вината в Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
създаването на аналитична база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами и следва да бъде изградена на базата на проби, събрани от държавите членки;
б)
правила за извършващите проверки органи и взаимната помощ между тях;
в)
правилата за общо използване на констатациите на държавите членки;
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на всички необходими мерки относно:
а)
процедурите във връзка със собствените бази данни на държавите членки и с аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами;
б)
процедурите във връзка със сътрудничеството и взаимопомощта между контролните власти и органи;
в)
по отношение на посоченото в параграф 3 задължение - правилата за извършване на проверки за спазване на пазарните стандарти, правилата относно органите, отговорни за извършването на проверките, както и относно съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, към които ще се прилагат тези проверки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 90
Проверки, свързани с наименованията за произход и географските указания, и защитените традиционни наименования
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да прекратят незаконното използване на защитените наименования за произход, защитените географски указания и защитените традиционни наименования, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013.
2. Държавите членки определят компетентен орган, който отговаря за извършване на проверките по отношение на задълженията, установени в част 2, дял II, глава I, раздел II от Регламент (ЕС) № 1308/2013 съгласно критериите, установени в член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (39), и гарантират, че всеки оператор, който спазва тези задължения, има право да бъде включен в система за проверки.
3. В рамките на Съюза годишната проверка на съответствието със спецификацията на продуктите по време на производството и по време на или след опаковането на виното се осигурява от компетентния орган, посочен в параграф 2, или от един или повече контролни органи по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които действат като органи за сертифициране на продукти съгласно критериите, предвидени в член 5 от същия регламент.
4. Комисията приема актове за изпълнение относно следното:
а)
съобщенията, които трябва да бъдат изпратени от държавите членки до Комисията;
б)
правилата относно органа, отговарящ за проверката на съответствието със спецификацията на продуктите, включително и в случаи, когато географският регион е в трета държава;
в)
действията, които държавите членки следва да предприемат за предотвратяване на незаконната употреба на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования;
г)
проверките и контрола, които следва да се извършват от държавите членки, в това число изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VI
КРЪСТОСАНО СЪОТВЕТСТВИЕ
ГЛАВА I
Обхват
Член 91
Общ принцип
1. Когато бенефициер, посочен в член 92, не изпълнява правилата за кръстосано съответствие, посочени в член 93, на него му се налага административна санкция.
2. Посочената в параграф 1 административна санкция се налага само ако неспазването е резултат от действие или бездействие, за което въпросният бенефициер е пряко отговорен; и ако са изпълнени едното или двете от следните допълнителни условия:
a)
неспазването е свързано със селскостопанската дейност на бенефициера;
б)
площта на стопанството на бенефициера е засегната.
По отношение на горските райони обаче тази санкция не се прилага, ако не е поискана помощ за съответната площ в съответствие с член 21, параграф 1, буква а) и членове 30 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
а)
„стопанство“ означава всички производствени единици и площи, управлявани от бенефициера, посочен в член 92, които са разположени на територията на една и съща държава членка;
б)
„изискване“ означава всяко индивидуално законоустановено изискване за управлението съгласно правото на Съюза, посочено в приложение II в рамките на даден акт, различаващо се по същество от всички други изисквания на същия акт.
Член 92
Заинтересовани бенефициери
Член 91 се прилага за бенефициери, получаващи директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 плащания съгласно членове 46 и 47 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и годишни премии съгласно член 21, параграф 1, букви а) и б), членове 28-31, 33 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 91 обаче не се прилага за бенефициери, участващи в схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, както е посочено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Предвидената в този член санкция не се прилага и за подпомагането, посочено в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 93
Правила за кръстосано съответствие
1. Правилата за кръстосано съответствие се състоят от законоустановените изисквания към управлението съгласно правото на Съюза и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земята, установени на национално равнище, както са посочени в приложение II, свързани със следните области:
а)
околна среда, изменение на климата и добро земеделско състояние на земята;
б)
обществено здраве, здраве на животните и на растенията;
в)
хуманно отношение към животните.
2. Правните актове, посочени в приложение II относно законоустановените изисквания към управлението, се прилагат съобразно версията им в сила, а директивите - така, както се прилагат от държавите членки.
3. Освен това, по отношение на 2015 и 2016 г. правилата за кръстосано съответствие включват също поддържането на постоянни пасища. Държавите членки, които са били членове на Съюза на 1 януари 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към датата, посочена в заявленията за помощ за площите за 2003 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в определените граници. Държавите членки, присъединили се към Съюза през 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 май 2004 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. България и Румъния гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 януари 2007 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. Хърватия гарантира, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 юли 2013 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници.
Първата алинея не се прилага за земя, която е била заета от постоянни пасища и която трябва да бъде залесена, ако такова залесяване е съвместимо с околната среда и не включва насаждения с коледни елхи и с бързорастящи видове за краткосрочно отглеждане.
4. За да се вземе предвид параграф 3, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правилата за поддържане на постоянни пасища, по-специално за да гарантира, че се предприемат мерки за поддържане на земята като постоянни пасища на ниво земеделски стопани, включително и индивидуални задължения, които трябва да се спазват, като например задължението за преобразуването на площи в постоянни пасища там, където се установи намаляване на съотношението на постоянните пасища.
За да се гарантира правилното изпълнение на задълженията на държавите членки, от една страна, и отделните земеделски стопани, от друга страна, по отношение на поддържането на постоянни пасища, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на условията и методите за определяне на съотношението между постоянни пасища и земеделска земя, което трябва да се поддържа.
5. За целите на параграфи 3 и 4, „постоянно пасище“ означава постоянно пасище съгласно определението в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 в неговия първоначален вариант.
Член 94
Задължения на държавите членки във връзка с доброто земеделско и екологично състояние
Държавите членки следят цялата земеделска площ, включително земята, която вече не се използва за целите на производството, да се поддържа в добро земеделско и екологично състояние. Държавите членки определят на национално или на регионално равнище минималните стандарти за бенефициерите за доброто земеделско и екологично състояние на земята, въз основа на рамката, установена в приложение II, като вземат предвид специфичните характеристики на съответните площи, включително почвено-климатичните условия, съществуващите системи за земеделие, използването на земята, сеитбооборота, земеделските практики и структурата на стопанствата.
Държавите членки не определят минимални изисквания, които не са установени в приложение II.
Член 95
Информация за бенефициерите
Държавите членки предоставят на заинтересованите бенефициери, ако е уместно по електронен път, списък на изискванията и стандартите, които трябва да спазват на равнище индивидуално стопанство, както и ясна и точна информация за тях.
ГЛАВА II
Системи за контрол и административни санкции във връзка с кръстосаното съответствие
Член 96
Проверки на кръстосаното съответствие
1. Където е уместно, държавите членки използват интегрираната система, установена в дял V, глава II, и по-специално в член 68, параграф 1, букви а), б), г) д) и е).
Държавите членки могат да използват съществуващите си системи за администриране и контрол, за да гарантират придържането към правилата за кръстосано съответствие.
Тези системи, и по-специално системата за идентификация и регистрация на животните, създадена в съответствие с Директива 2008/71/ЕО на Съвета (40) и регламенти (ЕО) № 1760/2000 и (ЕО) № 21/2004, са съвместими с интегрираната система, предвидена в дял V, глава II от настоящия регламент.
2. В зависимост от съответните изисквания, стандарти, актове или области на въпросното кръстосано съответствие, държавите членки могат да вземат решение да извършат административни проверки, по-специално такива, вече предвидени съгласно системите за контрол, приложими към съответното изискване, стандарт, акт или област на кръстосано съответствие.
3. Държавите членки извършват проверки на място с цел да се уверят дали бенефициерът спазва задълженията, посочени в настоящия дял.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата за извършване на проверки, за да провери дали се спазват задълженията, предвидени съгласно настоящия дял, включително правила, даващи възможност при анализа на риска да се отчитат следните фактори:
а)
участието на даден земеделски стопанин в системата за съвети в селското стопанство, както е предвидено в дял III от настоящия регламент;
б)
участието на даден земеделски стопанин в система за сертифициране, ако тя обхваща съответните изисквания и стандарти.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 97
Прилагане на административната санкция
1. Административната санкция, предвидена в член 91, се налага, когато правилата за кръстосано съответствие не се изпълняват през цялата календарна година („съответната календарна година“) и това неспазване пряко се дължи на бенефициера, подал заявлението за помощ или искане за плащане през съответната календарна година.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis за бенефициери, при които се установи неприлагане на правилата за кръстосано съответствие през целия тригодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено първото плащане по програмите за подпомагане за преструктуриране и конверсия, или през целия едногодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено плащане по програмите за подпомагане на реколтата на зелено, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013 („съответните години“).
2. Когато земята се прехвърля през съответната календарна година или съответните години, параграф 1 се прилага и когато установеното неспазване е резултат на действие или бездействие, за които лицето, на което или от което се прехвърля земеделската земя, е пряко отговорно. Чрез дерогация от първото изречение, когато лицето, пряко отговорно за действието или бездействието, е подало заявление за помощ или искане за плащане в съответната календарна година или съответните години, административната санкция се налага на базата на общите суми на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да бъдат предоставени на въпросното лице.
За целите на настоящия параграф „прехвърляне“ означава всеки вид сделка, в резултат на която земеделската земя престава да бъде на разположение на прехвърлящия.
3. Независимо от параграф 1 и при спазване на правилата, които следва да се приемат съгласно член 101, държавите членки могат да решат да не налагат административни санкции по бенефициер или по календарна година, когато размерът на санкцията е 100 EUR или по-малко в зависимост от правилата.
Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в първата алинея, през следващата година компетентният орган предприема необходимите действия спрямо извадка от бенефициерите, с цел да провери, че бенефициерът е отстранил съответното констатирано неспазване. Бенефициерът се уведомява за констатацията и за задължението да предприеме мерки за отстраняване на неспазването.
4. Налагането на административна санкция не оказва влияние върху законосъобразността и редовността на плащанията, по отношение на които тя се прилага.
Член 98
Прилагане на административните санкции в България, Хърватия и Румъния
За България и Румъния административните санкции, посочени в член 91, се прилагат най-късно считано от 1 януари 2016 г. по отношение на законоустановените изисквания към управлението в областта на хуманното отношение към животните, посочени в приложение II.
За Хърватия санкциите, посочени в член 91, се прилагат съгласно следния график по отношение на законоустановените изисквания за управление (ЗИУ), посочени в приложение II:
а)
от 1 януари 2014 г. за ЗИУ 1-3 и ЗИУ 6-8;
б)
от 1 януари 2016 г. за ЗИУ 4, ЗИУ 5, ЗИУ 9 и ЗИУ 10;
в)
от 1 януари 2018 г. за ЗИУ 11-13.
Член 99
Изчисляване на административната санкция
1. Административната санкция, посочена в член 91, се прилага посредством намаляване или изключване на цялата сума на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да се предоставят на съответния бенефициер във връзка със заявленията за помощ, които е подал или ще подаде в хода на календарната година, в която е констатирано неспазването.
При изчисляването на намаляванията и изключванията се вземат предвид тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на констатираното неспазване, както и критериите, посочени в параграфи 2, 3 и 4.
2. В случай на неспазване поради небрежност процентът на намалението не надвишава 5 %, а в случаите на повторно неспазване не надвишава 15 %.
Държавите членки могат да въведат система за ранно предупреждение, която се прилага за случаите на неспазване, които предвид своята незначителна тежест, обхват и продължителност не водят до намаляване или изключване, ако това е надлежно обосновано. Когато държава членка реши да използва тази възможност компетентният орган изпраща ранно предупреждение на бенефициера, с което го уведомява за своите констатации и за неговото задължение да предприеме мерки за отстраняване на неспазването. Ако при последваща проверка се установи, че неспазването не е отстранено, намаляването съгласно първа алинея се прилага със задна дата.
При случаите обаче на неспазване, които представляват пряка опасност за общественото здраве или за здравето на животните винаги се прилага намаляване или изключване.
Държавите членки могат да предоставят на бенефициерите, които за първи път получават ранно предупреждение, приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство.
3. В случай на умишлено неспазване процентът на намаляването по принцип е не по-нисък от 20 % и може да доведе до цялостно изключване от една или няколко схеми за подпомагане и може да се прилага в продължение на една или повече календарни години.
4. При всички случаи общата сума на намаляванията и изключванията от помощ за една календарна година не може да е по-голяма от общата сума, предвидена в параграф 1, първа алинея.
Член 100
Суми, получени в резултат на кръстосано съответствие
Държавите членки могат да задържат 25 % от сумите, получени в резултат на прилагането на намаляванията и изключванията, посочени в член 99.
Член 101
Правомощия на Комисията във връзка с налагането и изчисляването на административните санкции
1. За да се осигури правилно разпределение на средствата между бенефициерите и ефикасно, последователно и недискриминационно осъществяване на кръстосаното съответствие, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за създаването на хармонизирана основа за посоченото в член 99 изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие, като се отчитат намаляванията, свързани с финансовата дисциплина;
б)
относно условията за налагане и изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосано съответствие, включително при неспазване, което пряко се дължи на съответния бенефициер.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява подробни процедурни и технически правила по отношение на изчисляването и прилагането на административните санкции, посочени в членове 97 - 99, включително по отношение на бенефициерите, които представляват група лица съгласно членове 28 и 29 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Комуникация
Член 102
Съобщаване на информация
1. В допълнение към разпоредбите, постановени в секторните регламенти, държавите членки изпращат на Комисията следната информация, декларации и документи:
а)
за акредитираните разплащателни агенции и акредитираните координиращи органи:
i)
документите за акредитацията им;
ii)
тяхната функция (акредитирана разплащателна агенция или акредитиран координиращ орган);
iii)
когато е приложимо, оттеглянето на акредитацията им;
б)
за органите по сертифициране:
i)
тяхното наименование;
ii)
адреса им;
в)
за мерките във връзка с операциите, финансирани от Фондовете:
i)
декларации за разходите, имащи също така значението на искания за изплащане на разходите, подписани от името на акредитираната разплащателна агенция или от акредитирания координиращ орган и придружени от необходимата информация;
ii)
оценка на размерите на техните финансови нужди по отношение на ЕФГЗ, а по отношение на ЕЗФРСР - актуализирани прогнозни декларации за разходите, които ще бъдат предадени през същата година, и прогнозни декларации за разходите за следващата финансова година;
iii)
декларация за управлението и годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции;
iv)
годишно обобщение на резултатите от всички налични одити и проверки, извършени съгласно плана и подробните разпоредби, залегнали в специфичните правила за сектора.
Годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции, отнасящи се до разходи по ЕЗФРСР, се предават за всяка индивидуална програма.
2. Държавите членки подробно информират Комисията относно мерките, предприети за осигуряване на доброто земеделско и екологично състояние, посочено в член 94 и подробностите за системата за съвети в селското стопанство, посочена в дял III.
3. Държавите членки информират редовно Комисията за прилагането на интегрираната система, посочена в дял V, глава II. Комисията организира обмяна на становища по този въпрос с държавите членки.
Член 103
Поверителност
1. Държавите членки и Комисията предприемат всички необходими мерки за гарантиране на поверителността на предадената или получена информация при прилагането на мерките за инспекция и уравняване на сметките съгласно настоящия регламент.
Правилата, установени в член 8 от Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 се прилагат към тази информация.
2. Без да се засягат националните разпоредби във връзка със съдебното производство, информацията, събрана в процеса на проверка, предвиден в дял V, глава III, е защитена от професионалната тайна. Тя не може да се съобщава на други лица, освен на тези, които поради своите функции в държавите членки или в институциите на Съюза е необходимо да са запознати с нея за изпълнението на тези функции.
Член 104
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
формата, съдържанието, интервалите, сроковете и разпоредбите относно предаването или предоставянето на разположение на Комисията на:
i)
разходните декларации и разчети и тяхното актуализиране, включително целевите приходи
ii)
декларацията за управлението и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, както и резултатите от всички налични проведени одити и проверки;
iii)
докладите за заверка на счетоводните отчети,
iv)
наименованията и конкретните данни за акредитираните разплащателни агенции, акредитираните координиращи органи и сертифициращите органи;
v)
условията за отчитане и изплащане на разходите, финансирани от Фондовете;
vi)
нотификациите за извършените финансови корекции от държавите членки във връзка с операциите или програмите за развитие на селските райони, както и обобщените доклади за процедурите по възстановяване на средства, предприети от държавата членка в отговор на установени нередности;
vii)
информация за мерките, предприети съгласно член 58.
б)
договореностите относно обмена на информация и документи между Комисията и държавите членки, както и във връзка със създаването на информационни системи, включително по отношение на вида, формата и съдържанието на данните, подлежащи на обработване от тези системи и съответните правила за съхранение на данните;
в)
нотификацията до Комисията от държавите членки относно информация, документи, статистически данни и доклади, както и сроковете и методите за нотифицирането им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Използване на еврото
Член 105
Общи принципи
1. Сумите, посочени в решенията на Комисията за приемане на програмите за развитие на селските райони, бюджетните задължения и изплатените от Комисията суми и удостоверените или сертифицирани суми на разходите и сумите по декларациите за разходите от държавите членки се изразяват и изплащат в евро.
2. Цените и сумите, определени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, се изразяват в евро.
Те се предоставят или събират в евро в държавите членки, които са приели еврото, и в националната валута в останалите държави членки.
Член 106
Обменен курс и правопораждащ факт
1. Цените и сумите, посочени в член 105, параграф 2, се конвертират в националната валута в държавите членки, които не са приели еврото, като се използва обменен курс.
2. Правопораждащият факт за валутния курс е:
а)
приключването на митническите формалности по вноса и износа по отношение на сумите, събирани или отпускани при търговията с трети държави;
б)
фактът, при който се постига икономическата цел на операцията, във всички останали случаи.
3. Когато в полза на бенефициера се извършва директно плащане, предвидено в Регламент (ЕО) № 1307/2013, във валута, различна от еврото, държавите членки конвертират сумата на помощта от евро в съответната национална валута въз основа на последния обменен курс, определен от Европейската централна банка преди 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта.
Чрез дерогация от първа алинея, в надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат да осъществят конвертирането въз основа на средната стойност на обменните курсове, определени от Европейската централна банка през месеца, предхождащ 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта. Избралите тази възможност държави членки определят и публикуват този среден курс преди 1 декември на същата година.
4. По отношение на ЕФГЗ, когато изготвят декларациите си за разходи, държавите членки, които не са приели еврото, прилагат същия обменен курс, който са използвали при извършването на плащанията на бенефициерите или са получавали приходи, съгласно разпоредбите на настоящата глава.
5. За да се определи правопораждащият факт, посочен в параграф 2, или за да се фиксира по причини, свързани конкретно с организацията на пазара или със съответната сума, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, съдържащи правила за тези правопораждащи факти и за обменния курс, който следва да се използва. Конкретният правопораждащ факт се определя, като се вземат предвид следните критерии:
а)
действителната приложимост на корекциите във валутния курс във възможно най-кратък срок;
б)
сходството в правопораждащите факти за аналогични операции, осъществени в организацията на пазара;
в)
съгласуваността при правопораждащите факти за различните цени и суми, отнасящи се до организацията на пазара;
г)
приложимостта и ефективността на проверките по прилагането на подходящите валутни курсове.
6. С цел да се избегне прилагането на различни обменни курсове от държавите членки, които не са приели еврото, от една страна при осчетоводяването на постъпленията или изплатените помощи на бенефициери в различна от еврото валута, а от друга - при изготвянето на разходните декларации от разплащателните агенции, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правила за приложимия обменен курс при съставянето на разходните декларации и осчетоводяването от съответната разплащателна агенция на операциите по публично съхранение.
Член 107
Предпазни мерки и дерогации
1. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел гарантиране на спазването на правото на Съюза, ако съществува опасност то да бъде застрашено от извънредни монетарни практики, свързани с националната валута. Тези актове за изпълнение могат да представляват дерогация единствено от съществуващи правила за срок, който е строго необходим.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Европейският парламент, Съветът и държавите членки биват уведомявани незабавно относно мерките, посочени в първа алинея.
2. Когато има опасност извънредните монетарни практики по отношение на националната валута да застрашат прилагането на правото на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, чрез дерогация от настоящия раздел, по-специално в следните случаи:
а)
когато дадена държава прибягва до необичайни обменни техники като множествените валутни курсове или изпълнява споразумения за бартерна търговия;
б)
когато държавите имат валути, които не се котират на официалните валутни пазари, или тенденциите в развитието на тези валути е възможно да доведат до нарушение на търговията.
Член 108
Използване на еврото от държави членки извън еврозоната
1. Ако държава членка, която не е въвела еврото, реши да изплаща в евро разходи, породени от секторното законодателство в областта на селското стопанство, вместо в своята национална парична единица, държавата членка предприема мерки, чрез които се гарантира, че използването на еврото не осигурява систематично предимство спрямо използването на националната парична единица.
2. Държавата членка уведомява Комисията за планираните мерки преди те да породят действие. Мерките не могат да породят действие преди Комисията да уведоми за съгласието си с тях.
ГЛАВА III
Доклад и оценка
Член 109
Годишен финансов доклад
До края на септември всяка година, следваща бюджетната година, Комисията изготвя финансов доклад относно управлението на Фондовете през предходната финансова година, който тя представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 110
Мониторинг и оценка на ОСП
1. Създава се обща рамка за мониторинг и оценка, с цел да се измерят резултатите от ОСП и по-специално резултатите от:
а)
директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013;
в)
мерките за развитие на селските райони, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и от
г)
разпоредбите на настоящия регламент.
Комисията следи изпълнението на тези мерки на политиката на основата на докладване от държавите членки в съответствие с правилата, определени в регламентите, посочени в първа алинея. Комисията въвежда многогодишен план за оценка, включително за периодични оценки на конкретни инструменти, които тя ще извършва.
За да осигури ефективно измерване на резултатите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно съдържанието и изграждането на тази рамка.
2. Резултатите от мерките на ОСП, посочени в параграф 1, се измерват по отношение на следните цели:
а)
ефективно производство на храни с акцент върху приходите от селскостопанска дейност, производителността в селското стопанство и стабилността на цените;
б)
устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, с акцент върху емисиите на парникови газове, биологичното разнообразие, почвите и водите;
в)
балансирано териториално развитие, с акцент върху заетостта в селските райони, растежа и бедността в селските райони.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на набор от показатели, специфични за целите, посочени в първата алинея. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Показателите са свързани със структурата и целите на политиката и дават възможност да се оценят напредъкът, ефикасността и ефективността на политиката по отношение на тези цели.
3. Рамката за мониторинг и оценка отразява структурата на ОСП, както следва:
а)
относно директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013, пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013, и разпоредбите на настоящия регламент, Комисията извършва мониторинг на тези инструменти въз основа на докладите на държавите членки в съответствие с правилата, определени в посочените регламенти. Комисията разработва многогодишен план за оценка за периодични оценки на конкретни инструменти, които се извършват под ръководството на Комисията. Оценките се извършват своевременно от независими оценители.
б)
мониторингът и оценката на интервенционните мерки на политиката за развитие на селските райони се извършват в съответствие с членове 67-79 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Комисията гарантира, че комбинираното въздействие на всички инструменти на ОСП, посочени в параграф 1, се измерва и оценява във връзка с общите цели, посочени в параграф 2. Приносът на ОСП за постигането на общите цели се измерва и оценява въз основа на общи показатели за въздействието, а свързаните конкретни цели - въз основа на показатели за резултатите. Въз основа на предоставените доказателства при оценките на ОСП, включително оценките на програмите за развитие на селските райони, както и на други значими източници на информация, Комисията изготвя доклади за измерването и оценката на съвместните резултати от всички инструменти на ОСП.
4. Държавите членки предоставят на Комисията цялата информация, необходима за извършването на мониторинга и оценката на съответните мерки. Доколкото е възможно, тази информация се основава на доказани източници на данни като Системата за земеделска счетоводна информация и Евростат.
Комисията взема предвид по-специално нуждата от данни и полезните взаимодействия между източниците на данни, особено използването им за статистически цели, когато е уместно.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила относно информацията, която държавите членки трябва да изпращат, като взема предвид необходимостта да се избегне излишната административна тежест, както и относно нуждите от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
5. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета първоначален доклад за прилагането на настоящия член, включително първите резултати за постиженията на ОСП. До 31 декември 2021 г. се представя втори доклад, включително оценка на постиженията на ОСП.
ГЛАВА IV
Прозрачност
Член 111
Публикуване на бенефициерите
1. Държавите членки гарантират ежегодно публикуване ex post на бенефициерите на Фондовете. Това публикуване включва:
а)
без да се засягат разпоредбите на член 112, параграф 1 от настоящия регламент, името на бенефициера, както следва:
i)
лично и фамилно име в случаите, когато бенефициерът е физическо лице;
ii)
пълното регистрирано юридическо наименование в случаите, когато бенефициерът е юридическо лице със самостоятелна правосубектност по законодателството на съответната държава членка;
iii)
пълното регистрирано наименование на асоциацията или приетото официално наименование в случаите, когато бенефициерът е асоциация без собствена правосубектност;
б)
общината, в която бенефициерът живее или е регистриран, и пощенския код, когато е наличен, или част от него за обозначаване на общината;
в)
изплатените суми по всяка мярка, финансирана от Фондовете, получени от всеки бенефициер през съответната финансова година;
г)
естеството и описанието на мерките, финансирани от Фондовете, по които се предоставя посоченото в буква в) подпомагане.
Посочената в първата алинея информация се оповестява на единен уебсайт във всяка отделна държава членка. Тя остава на разположение за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
2. Относно плащанията по мерките, финансирани от ЕЗФРСР и посочени в параграф 1, първа алинея, буква в), подлежащите на публикуване суми съответстват на общото публично финансиране, което включва приноса както на Съюза, така и на държавите членки.
Член 112
Праг
Държавите членки не публикуват името на бенефициер, както е предвидено в член 111а, параграф 1, първа алинея, буква а) от настоящия регламент в следните ситуации:
а)
в случаите, при които държави членки въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от размера, определен от държавата членка, както е посочено в член 63, параграф 1, втора алинея или в член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент;
б)
в случаите, при които държави членки не въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от 1 250 EUR.
Когато се прилага първа алинея, буква а), сумите, определени от държавите членки съгласно член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и нотифицирани на Комисията съгласно същия регламент се оповестяват от Комисията в съответствие с правилата, приети по член 114г.
Когато се прилага първият параграф на посочения член, държавите членки публикуват информацията, определена в член 111, параграф 1, първа алинея, букви б), в) и г) и бенефициерът се идентифицира чрез код. Държавите членки вземат решение относно формата на този код.
Член 113
Информация за бенефициерите
Държавите членки информират бенефициерите, че техните данни ще бъдат публикувани в съответствие с член 111 и че могат да бъдат обработвани от одитиращи или разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза.
Съгласно изискванията на Директива 95/46/ЕО, когато става въпрос за лични данни, държавите членки информират бенефициерите относно правата им в съответствие с правилата за защита на данните и относно процедурите, прилагани за упражняване на тези права.
Член 114
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
формата, включително и начина на представяне по мерки, както и за графика за публикуване, предвиден в членове 111 и 112;
б)
еднаквото прилагане на член 113;
в)
сътрудничеството между Комисията и държавите членки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120, се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120 се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110, 120, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на актана Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 116
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет по земеделските фондове“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
За целите на членове 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 7778, 89, 90, 96, 101 и 104, по отношение на въпроси, свързани с директните плащания, развитието на селските райони и/или общата организация на пазарите, Комисията се подпомага от Комитета по земеделските фондове, Комитета за директните плащания, Комитета за развитието на селските райони и/или Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създадени съответно с настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1307/2013, Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013. Тези комитети са комитети по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 8, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 117
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите на изпълнението на задълженията си по управление, контрол и одит, както и мониторинг и оценка съгласно настоящия регламент, и по-конкретно за целите на задълженията, предвидени в дял II, глава II, дял III, дял IV, глави III и IV, дялове V и VI и дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, и не обработват тези данни по начин, който е несъвместим с тази цел.
2. Когато лични данни се обработват за целите на мониторинга и оценката съгласно дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, те се правят анонимни и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с правилата на Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който позволява идентифицирането на субекта на данните, за срок, по-дълъг от необходимото за целите, за които тези данни са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимото национално право и право на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни могат да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те се ползват с правата, предвидени в правилата за защита на данните съответно в Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Настоящият член е съобразен с разпоредбите на членове 111-114.
Член 118
Степен на изпълнение
Държавите членки носят отговорност за изпълнението на програмите и задачите съгласно настоящия регламент до степента, която смятат за уместна, в съответствие с тяхната приложима институционална, правна и финансова рамка и при спазване на настоящия регламент и други имащи отношение правила на Съюза.
Член 119
Отмяна
1. Регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 се отменят.
Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 обаче и съответните правила за изпълнение продължават да се прилагат до 31 декември 2014 г.
2. Позоваванията на отменените регламенти се смятат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 120
Преходни мерки
За да се осигури безпрепятствен преход от разпоредбите на отменените регламенти, посочени в член 118, към разпоредбите, установени в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 по отношение на случаите, за които може да се приложат дерогации от правилата, предвидени в настоящия регламент, или допълнения към тези правила.
Член 121
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
2. Прилагат се обаче следните разпоредби както следва:
а)
членове 7, 8, 16, 5, 26 и 43 - от 16 октомври 2013 г.;
б)
членове 18 и 40за разходите, направени след 16 октомври 2013 г.;
в)
член 52 - от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1306/2013
av den 17 december 2013
om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av revisionsrättens yttrande,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och
av följande skäl:
(1)
I meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén med titeln Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020: Att klara framtidens utmaningar i fråga om livsmedel, naturresurser och territoriell balans granskades möjliga utmaningar, mål och riktlinjer för den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013. Mot bakgrund av de diskussioner som hållits kring det meddelandet bör den gemensamma jordbrukspolitiken reformeras med verkan från och med den 1 januari 2014. Den reformen bör omfatta alla grundförordningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken, även rådets förordning (EG) nr 1290/2005 (2). Erfarenheterna från genomförandet av den förordningen visar att vissa delar av finansierings- och övervakningsmekanismen måste justeras. Med tanke på denna reforms omfattning bör förordning (EG) nr 1290/2005 upphävas och ersättas med en ny text. Denna reform bör dessutom i görligaste mån innebära att bestämmelserna harmoniseras, strömlinjeformas och förenklas.
(2)
I syfte att komplettera eller ändra vissa icke väsentliga delar av denna förordning, bör befogenheten att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på godkännande av de utbetalande och samordnande organen, de utbetalande organens skyldigheter när det gäller offentlig intervention och reglerna för innehållet i deras förvaltnings- och kontrollansvar, de åtgärder som finansieras av Europeiska unionens allmänna budget (nedan kallad unionens budget) inom ramen för offentlig intervention och värderingen av transaktioner i samband med offentlig intervention. Den befogenheten bör även omfatta undantag från icke-berättigandet rörande utbetalningar som gjorts av utbetalningsorgan till stödmottagarna före första eller efter sista möjliga utbetalningsdatum och kompensation mellan utgifter och inkomster inom ramen för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu). Den befogenheten bör vidare omfatta metoderna för åtaganden och utbetalningar av beloppen om unionens budget inte har antagits i början av budgetåret eller om totalbeloppet för de inplanerade åtagandena överskrider det tröskelvärde som anges i artikel 170.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (3).
Vidare bör befogenheten omfatta uppskjutande av kommissionens månadsbetalningar till medlemsstaterna när det gäller utgifter för EGFJ och villkoren för kommissionens minskning eller inställande av mellanliggande betalningar till medlemsstaterna inom ramen för Ejflu. Den befogenheten bör även omfatta innehållande av månatliga eller mellanliggande betalningar för vilka de relevanta statistiska uppgifterna inte har lämnats in i tid, de särskilda skyldigheter som medlemsstaterna ska fullgöra med avseende på kontroller, kriterier och metod för tillämpning av korrigeringar inom ramen för förfarandet för kontroll av överensstämmelse och indrivning av skulder. Den befogenheten bör också omfatta krav när det gäller tullförfarandena, indragna betalningar och sanktioner vid bristande efterlevnad av villkoren för stödberättigande och åtaganden eller andra förpliktelser till följd av tillämpningen av sektorslagstiftningen inom jordbruket. Den befogenheten bör likaså omfatta marknadsåtgärder där kommissionen får hålla inne månatliga betalningar, regler om säkerheter, det integrerade administrations- och kontrollsystemets funktion, de åtgärder som inte ingår i transaktionsgranskning, ändringar av den nivå på summan av mottagna eller utbetalade belopp under vilken företagens affärshandlingar normalt inte bör granskas enligt denna förordning, sanktioner som tillämpas inom ramen för tvärvillkoren, kontrollkraven inom vinsektorn, reglerna om bibehållande av permanent betesmark. Slutligen bör den befogenheten omfatta reglerna om den avgörande händelse och den växelkurs som ska användas av de medlemsstater som inte använder euro som valuta, åtgärder för att skydda tillämpningen av unionsrätten om exceptionella monetära förfaringssätt avseende en nationell valuta riskerar att äventyra den, innehållet i den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen för åtgärder som antagits i enlighet med den gemensamma jordbrukspolitiken och när det gäller övergångsåtgärder. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå.
När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(3)
Den gemensamma jordbrukspolitiken består av olika åtgärder, varav en del rör landsbygdsutveckling. Det är viktigt att säkerställa finansieringen av dessa åtgärder för att bidra till att målen för den gemensamma jordbrukspolitiken uppnås. Eftersom dessa åtgärder har vissa gemensamma inslag men även skiljer sig åt i flera avseenden, bör bestämmelserna om deras finansiering behandlas i samma uppsättning bestämmelser. När det är nödvändigt bör dessa bestämmelser medge olika förfaranden. Genom förordning (EG) nr 1290/2005 inrättades två europeiska jordbruksfonder, nämligen EGFJ och Ejflu (nedan kallade fonderna). De fonderna bör bibehållas.
(4)
Förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 och de bestämmelser som antagits på grundval av denna bör gälla för de åtgärder som anges i den här förordningen. Den här förordningen innehåller särskilt bestämmelser om delad förvaltning med medlemsstaterna på grundval av principen om sund ekonomisk förvaltning, öppenhet och icke-diskriminering, samt bestämmelser om hur ackrediterade organ ska fungera och budgetprinciper bestämmelser som bör iakttas även i denna förordning.
(5)
För att säkerställa konsekvens mellan medlemsstaternas praxis och att bestämmelsen om force majeure tillämpas av medlemsstaterna på ett harmoniserat sätt bör denna förordning i förekommande fall innehålla undantag för force majeure eller exceptionella omständigheter, och en icke-uttömmande förteckning över tänkbara fall av force majeure och exceptionella omständigheter som ska godkännas av de behöriga nationella myndigheterna. Dessa myndigheter bör fatta beslut om force majeure eller exceptionella omständigheter från fall till fall på grundval av relevanta bevis och tillämpning av begreppet force majeure mot bakgrund av unionens jordbrukslagstiftning inklusive domstolens rättspraxis.
(6)
Unionens budget bör finansiera den gemensamma jordbrukspolitikens utgifter, inbegripet utgifterna för landsbygdutveckling genom fonderna, antingen direkt eller inom ramen för delad förvaltning med medlemsstaterna. Det bör specificeras vilka typer av åtgärder som kan finansieras via fonderna.
(7)
Det bör därför antas bestämmelser om medlemsstaternas godkännande av utbetalande organ, om fastställandet av förfaranden för inhämtande av de förvaltningsförklaringar som behövs, och för att få det godkännande av förvaltnings- och övervakningssystem samt oberoende organs godkännande av årsräkenskaperna. För att säkerställa öppenhet och insyn i de nationella kontrollerna, särskilt när det gäller förfaranden för godkännande, giltigförklaring och utbetalning, och för att minska den administrativa bördan och antalet revisioner för kommissionen och för de medlemsstater i vilka det krävs att varje utbetalande organ godkänns, bör dessutom antalet myndigheter och organ som tilldelas sådana befogenheter begränsas samtidigt som varje medlemsstats konstitutionella bestämmelser respekteras. För att undvika onödiga omorganiseringskostnader bör dock medlemsstaterna kunna behålla det antal utbetalande organ som har ackrediterats innan denna förordning trädde i kraft.
(8)
Om en medlemsstat godkänner mer än ett utbetalande organ, är det viktigt att den utser ett enda offentligt samordningsorgan med uppgift att säkerställa konsekvens i förvaltningen av fonderna, att upprätta förbindelse mellan kommissionen och de olika godkända utbetalande organen och att se till att den information som kommissionen begär om de olika utbetalande organens verksamhet överlämnas utan dröjsmål. Det offentliga samordningsorganet bör också vidta och samordna åtgärder i syfte att avhjälpa eventuella allmänna brister och bör hålla kommissionen informerad om all uppföljning. Det organet bör dessutom främja och, där så är möjligt, säkerställa en enhetlig tillämpning av gemensamma regler och normer.
(9)
Endast när utbetalande organ som har godkänts av medlemsstaterna används erbjuds rimliga garantier för att de kontroller som behövs har genomförts innan unionsstöd beviljas till stödmottagarna. Det bör därför uttryckligen fastställas i denna förordning att det endast är utgifter som utbetalats av godkända utbetalande organ som kan få ersättning från unionens budget.
(10)
För att göra stödmottagarna mer medvetna om förhållandet mellan å ena sidan jordbruksmetoder och förvaltning av jordbruk, och å andra sidan normer avseende miljö, klimatförändring, god jordbrukshävd, livsmedelssäkerhet, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd och djurskydd, är det nödvändigt för medlemsstaterna att inrätta en omfattande system för jordbruksrådgivning som kan erbjuda råd till stödmottagarna. Jordbruksrådgivningen bör inte på något sätt påverka den skyldighet och det ansvar stödmottagarna har att följa dessa normer. Medlemsstaterna bör också säkerställa att det råder en klar åtskillnad mellan rådgivning och kontroll.
(11)
Systemet för jordbruksrådgivning bör åtminstone täcka in de skyldigheter på gårdsnivå som följer av tvärvillkorens normer och krav. Det systemet bör också omfatta de krav som ska följas med avseende på klimat- och miljövänliga jordbruksmetoder och med avseende på att hålla jordbruksarealen i ett visst skick, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 (4) och åtgärder på gårdsnivå som anges i landsbygdsprogrammen som syftar till en modernisering av jordbruksföretag, uppbyggnad av konkurrenskraft, sektorsintegration, innovation och marknadsorientering samt främjande av entreprenörskap.
Det systemet bör även omfatta kraven på stödmottagare som åläggs av medlemsstaterna för att genomföra vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (5) och för tillämpning av artikel 55 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 (6), särskilt avseende efterlevnaden av de allmänna principerna om integrerat växtskydd enligt artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/128/EG (7).
(12)
Det bör vara frivilligt för stödmottagarna att ta del av systemet för jordbruksrådgivning. Alla stödmottagare, även jordbrukare som inte får stöd enligt den gemensamma jordbrukspolitiken, bör kunna få delta i systemet. Det bör dock vara möjligt för medlemsstaterna att fastställa prioritetskriterier. På grund av systemets karaktär bör de uppgifter som erhålls i samband med rådgivningen behandlas konfidentiellt, utom vid allvarliga överträdelser av unionsrätten eller nationell rätt. För att systemet ska bli effektivt bör rådgivarna ha lämpliga kvalifikationer och genomgå regelbunden utbildning.
(13)
I fråga om EGFJ bör de anslag som krävs för att täcka de utgifter som de godkända utbetalande organen betalar ut ställas till medlemsstaternas förfogande av kommissionen, i form av ersättning på grundval av en redovisning av de utgifter som dessa organ har haft. I avvaktan på sådan månadsvis ersättning bör medlemsstaterna tillhandahålla de finansiella medel som krävs för att tillgodose de godkända utbetalande organens behov. Medlemsstaterna och stödmottagarna bör själva bära de personalkostnader och administrativa kostnader som genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken innebär.
(14)
Användningen av det agrometerologiska systemet samt inhämtningen och förbättringen av satellitbilder bör bl.a. ge kommissionen medel för att förvalta jordbruksmarknaderna, underlätta övervakningen av jordbruksrelaterade utgifter och övervaka jordbruksresurserna på medellång och lång sikt. Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 165/94 (8), bör även vissa av dess bestämmelser införas i denna förordning och följaktligen bör förordning (EG) nr 165/94 upphävas.
(15)
Inom ramen för budgetdisciplinen är det nödvändigt att ange ett årligt tak för de utgifter som finansieras genom EGFJ med hänsyn till de högsta belopp som fastställs för fonden i enlighet med den fleråriga budgetram som föreskrivs i rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (9).
(16)
Budgetdisciplinen kräver också att det årliga tak för utgifter som finansieras genom EGFJ iakttas under alla omständigheter, i alla stadier av budgetförfarandet och vid genomförandet av budgeten. Det är således nödvändigt att betrakta det nationella taket för direktstöd per medlemsstat som anges i förordning (EU) nr 1307/2013 som ett finansieringstak för dessa direktstöd för medlemsstaten i fråga, och att ersättningen för dessa utbetalningar inte överstiger det finansieringstaket. Budgetdisciplinen kräver dessutom att alla unionens rättsakter inom den gemensamma jordbrukspolitikens område som kommissionen föreslår eller som antas av unionen eller av kommissionen och som finansieras genom EGFJ är förenliga med det årliga taket för utgifter som finansieras från den fonden.
(17)
För att säkerställa att de belopp som ska finansiera den gemensamma jordbrukspolitiken överensstämmer med de årliga taken bör man bibehålla den finansiella mekanism som avses i rådets förordning (EG) nr 73/2009 (10) genom vilken nivån på direktstödet justeras. I de fall då Europaparlamentet och rådet inte har fastställt dem före den 30 juni det kalenderår för vilket de gäller, bör kommissionen bemyndigas att fastställa de justeringarna.
(18)
För att stödja jordbrukssektorn vid större kriser som drabbar produktionen eller distributionen inom jordbruket bör en krisreserv upprättas genom en minskning av direktstödet i början av varje år genom instrumentet för finansiell disciplin.
(19)
I artikel 169.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 fastställs att anslag för åtgärder som avses i artikel 4.1 i den här förordningen och som inte blivit föremål för några åtaganden endast får överföras till det påföljande budgetåret och att en sådan överföring endast får användas för att finansiera en tilläggsbetalning till de stödmottagare vars direktstöd minskat föregående budgetår i enlighet med artikel 25 i den här förordningen. Om anslag överförs till det påföljande budgetåret måste de nationella förvaltningarna alltså göra utbetalningar till två grupper av mottagare av direktstöd under ett budgetår: å ena sidan betala ut ersättning från det överförda outnyttjade beloppet för budgetdisciplin till jordbrukare som omfattats av budgetdisciplin under det föregående budgetåret, och å andra sidan göra direktbetalningar under budgetår N till de jordbrukare som har begärt dem. För att undvika att den administrativa bördan för de nationella förvaltningarna blir alltför betungande bör ett undantag göras från artikel 169.3 fjärde stycket i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 så att de nationella förvaltningarna får betala ut de belopp som överförts till budgetår N till jordbrukare som omfattas av budgetdisciplin under år N i stället för till jordbrukare som omfattades under år N-1.
(20)
De åtgärder som vidtas för att fastställa det ekonomiska bidraget från fonderna när det gäller att beräkna finansieringstaken, påverkar inte den befogenhet som budgetmyndigheten har enligt EUF-fördraget. Dessa åtgärder bör därför grundas på de referensbelopp som fastställs i enlighet med det interinstitutionella avtalet av den 19 november 2013 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin, samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning och förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013.
(21)
Budgetdisciplinen innebär också en fortgående granskning av budgetsituationen på medellång sikt. Kommissionen bör därför, när den överlämnar det preliminära budgetförslaget ett givet år, lägga fram sina prognoser och analyser för Europaparlamentet och rådet och bör vid behov föreslå lagstiftaren lämpliga åtgärder. Dessutom bör kommissionen alltid helt och fullt utnyttja sina förvaltningsbefogenheter för att se till att årliga taket iakttas och bör, om det visar sig nödvändigt, föreslå för Europaparlamentet och rådet eller för rådet lämpliga åtgärder för att rätta till budgetsituationen. Om det vid slutet av budgetåret visar sig att medlemsstaternas anspråk på ersättning skulle leda till att det årliga taket överskrids, bör kommissionen kunna fatta beslut om åtgärder som säkerställer dels en preliminär fördelning av den disponibla budgeten till medlemsstaterna i proportion till deras ännu ej reglerade anspråk på ersättning, dels åtgärder som säkerställer förenlighet med det tak som fastställts för det berörda året. Betalningarna för det berörda året bör verkställas påföljande budgetår, och man bör slutgiltigt fastställa det sammanlagda beloppet för unionens finansiering per medlemsstat, samt hur ersättningar bör delas mellan medlemsstaterna för att säkerställa att det fastställda beloppet respekteras.
(22)
När budgeten genomförs bör kommissionen använda sig av ett månatligt varnings- och övervakningssystem för kontroll av jordbruksutgifterna för att kunna reagera så snabbt som möjligt om det finns risk för att det årliga taket överskrids, för att besluta om lämpliga åtgärder inom ramen för sina förvaltningsbefogenheter och föreslå andra åtgärder om de vidtagna åtgärderna skulle visa sig vara otillräckliga. Kommissionen bör regelbundet överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur de faktiska utgifterna utvecklas i förhållande till uppskattningarna fram till rapportdagen och bör lämna en bedömning av det troliga genomförandet under resten av budgetåret.
(23)
Med tanke på den tid som förflyter från utarbetande av budgetdokument till dess att kommissionen lägger fram dem, bör de växelkurser som kommissionen använder för att upprätta dessa dokument korrekt återspegla senast tillgängliga information.
(24)
I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 (11) fastställs regler för det ekonomiska stödet från de fonder som omfattas av den förordningen, inbegripet Ejflu. Dessa regler omfattar även utgifternas stödberättigande, finansiell förvaltning och förvaltnings- och kontrollsystem. När det gäller den finansiella förvaltningen av Ejflu bör det, för att skapa rättslig klarhet och samstämmighet mellan de fonder som omfattas av den här förordningen, hänvisas till de relevanta bestämmelserna om budgetåtaganden, betalningsfrister och återtagande i förordning (EU) nr 1303/2013.
(25)
Landsbygdsprogrammen finansieras från unionsbudgeten på grundval av åtaganden som gjorts med årliga delbetalningar. Medlemsstaterna bör kunna få tillgång till de avsedda unionsmedlen redan när de börjar genomföra sina program. Det är följaktligen nödvändigt att införa ett system med förskott, med begränsningar av beloppen, för att säkerställa ett regelbundet flöde av medel som gör det möjligt att på lämpligt sätt göra utbetalningar till stödmottagarna.
(26)
Bortsett från förskott är det nödvändigt att göra skillnad mellan olika typer av utbetalningar från kommissionen till de godkända utbetalande organen, mellanliggande utbetalningar och slutbetalningar och att fastställa närmare regler om dessa utbetalningar. Regeln om automatiskt återtagande av medel bör bidra till att genomförandet av programmen påskyndas och till en sund ekonomisk förvaltning. Reglerna om de nationella ramarna i medlemsstater med regionala program som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (12) ger även medlemsstaterna ett verktyg att säkerställa verkställande och sund ekonomisk förvaltning.
(27)
Det är viktigt att unionsstödet betalas ut till stödmottagarna i tid, så att de kan använda det på ett effektivt sätt. Om medlemsstaterna inte iakttar de tidsfrister som fastställs i unionsrätten kan allvarliga problem uppstå för stödmottagarna, och det kan också äventyra årsplaneringen av unionsbudgeten. Därför bör utgifter som har betalats sedan tidsfristen löpt ut uteslutas från unionsfinansiering. Proportionalitetsprincipen som fastställs i förordning (EG) nr 1290/2005 bör upprätthållas och gälla för båda fonderna. För att iaktta proportionalitetsprincipen bör kommissionen dock kunna fastställa bestämmelser om undantag från denna generella regel.
(28)
I förordning (EG) nr 1290/2005 föreskrivs minskningar och innehållanden av månadsbetalningar eller mellanliggande betalningar för fonderna. Trots den ganska allmänt hållna ordalydelsen i dessa bestämmelser, används de i praktiken för att minska betalningarna på grund av sena utbetalningar, om de årliga taken överskrids eller liknande "redovisningsfrågor" som enkelt kan upptäckas i utgiftsdeklarationerna. Dessa bestämmelser tillåter också minskningar och innehållanden av betalningar i de fall det finns allvarliga och ihållande brister i nationella kontrollsystem. Införandet av sådana minskningar och innehållanden är dock föremål för relativt restriktiva villkor och ska göras i enlighet med ett särskilt tvåstegsförfarande. Budgetmyndigheten har upprepade gånger bett kommissionen att hålla inne betalningarna till medlemsstater som inte gör sina utbetalningar i tid. Av dessa skäl är det nödvändigt att klargöra det system som föreskrivs i förordning (EG) nr 1290/2005 för minskningar och innehållanden och att sammanföra reglerna om minskningar och innehållanden av betalningar för båda fonderna till en enda artikel. Systemet med minskningar av betalningar på grund av "redovisningsfrågor" bör behållas i överensstämmelse med befintlig administrativ praxis. Möjligheten att minska eller hålla inne betalningarna om det upptäcks betydande och ihållande brister i nationella kontrollsystem bör förbättras i syfte att ge kommissionen möjlighet att snabbt hålla inne betalningar om allvarliga brister upptäcks. Den möjligheten bör också utökas för att inkludera försummelse i systemet för återvinning av oegentligt utförda betalningar.
(29)
Sektorslagstiftningen inom jordbruket kräver att medlemsstaterna inom de uppsatta tidsfristerna lämnar in information om hur många kontroller som utförts och deras resultat. Statistiken över kontrollerna används för att avgöra omfattningen av fel på medlemsstatsnivå och, mer allmänt, i syfte att kontrollera förvaltningen av fonderna. Kontrollstatistiken är en viktig informationskälla för kommissionen som gör det möjligt för kommissionen att bedöma om fonderna förvaltas på ett lämpligt sätt och den är ett avgörande inslag i den årliga förvaltningsförklaringen. Eftersom kontrollstatistiken har så stor betydelse och för att försäkra sig om att medlemsstaterna fullgör sina skyldigheter och lämnar in informationen i tid, är det nödvändigt med ett system med en avskräckande inverkan om informationen lämnas för sent och som motsvarar omfattningen av de data som saknas. Det bör därför tas fram bestämmelser som gör det möjligt för kommissionen ställa in delar av månadsbetalningarna eller de mellanliggande betalningarna för vilka relevant statistisk information inte har lämnats in i tid.
(30)
För att kunna återanvända medel ur fonderna behövs det föreskrifter för tilldelningen av specifika belopp. Förteckningen i förordning (EG) nr 1290/2005 bör kompletteras genom tillägg av de belopp som rör sena betalningar och avslutande av räkenskaperna i fråga om utgifter för EGFJ. Även rådets förordning (EEG) nr 352/78 (13) fastställde regler för användningen av de belopp som uppstod från förverkade säkerheter. Dessa bestämmelser bör harmoniseras och sammanföras med befintliga bestämmelser om inkomster avsatta för särskilda ändamål. Förordning (EEG) nr 352/78 bör därför upphävas.
(31)
Rådets förordning (EG) nr 814/2000 (14) och tillämpningsföreskrifterna för denna, beskriver åtgärder som ska användas för att informera om den gemensamma jordbrukspolitiken och som kan finansieras enligt artikel 5 c i förordning (EG) nr 1290/2005. Förordning (EG) nr 814/2000 innehåller en förteckning över dessa åtgärder och deras syften och den fastställer regler för hur de ska finansieras och för hur motsvarande projekt ska genomföras. Sedan den förordningen antogs har regler som avser bidrag och upphandling antagits genom förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. De reglerna bör även gälla informationsåtgärder som vidtas för den gemensamma jordbrukspolitiken. För att förenkla och nå samstämmighet bör förordning (EG) nr 814/2000 upphävas, samtidigt som man bibehåller de särskilda bestämmelser som rör syftena med och typerna av åtgärder som ska finansieras. Dessa åtgärder bör också ta hänsyn till behovet av att säkerställa mer effektiv kommunikation till den breda allmänheten och större synergieffekter mellan kommunikation på kommissionens initiativ samt till behovet av att säkerställa att unionens politiska prioriteringar kommuniceras på ett effektivt sätt. Därför bör de även omfatta informationsåtgärder som är relevanta för den gemensamma jordbrukspolitiken inom ramen för sådan gemensam kommunikation som avses i kommissionens meddelande En budget för Europa 2020 (nedan kallad kommissionens meddelande om en budget för Europa 2020)- Del II - Policybeskrivningar.
(32)
Finansieringen av åtgärder och insatser inom den gemensamma jordbrukspolitiken inbegriper delvis delad förvaltning. För att säkerställa sund ekonomisk förvaltning av unionens medel bör kommissionen kontrollera hur de myndigheter i medlemsstaterna som fått uppdraget att göra utbetalningar förvaltar fonderna. Det bör fastställas vilken form av kontroller som ska utföras av kommissionen och på vilka villkor kommissionen ska kunna fullgöra sina åligganden i samband med genomförandet av budgeten, och det bör klargöras vilka skyldigheter medlemsstaterna har att samarbeta.
(33)
För att kommissionen ska kunna fullgöra sina skyldigheter att kontrollera att det i medlemsstaterna finns väl fungerande system för förvaltning och kontroll av unionens utgifter, och utan att det påverkar medlemsstaternas egna kontroller, bör kontroller även kunna genomföras av personer som bemyndigats av kommissionen att agera på dess vägnar, som bör ha möjlighet att begära assistans från medlemsstaterna.
(34)
Det är nödvändigt att i största möjliga utsträckning använda informationsteknik för att ta fram den information som ska lämnas till kommissionen. När kontroller genomförs bör kommissionen omedelbart ha fullständig tillgång till de uppgifter som rör utgifterna, både i pappersform och i elektronisk form.
(35)
För att kunna upprätta den finansiella förbindelsen mellan de godkända utbetalande organen och unionens budget, bör kommissionen årligen avsluta dessa organs räkenskaper. Beslutet om avslutande av räkenskaperna bör omfatta kontroll av att räkenskaperna är fullständiga, korrekta och sanningsenliga, men inte huruvida utgifterna överensstämmer med unionsrätten.
(36)
Kommissionen har, i enlighet med artikel 317 i EUF-fördraget, ansvar för genomförandet av Europeiska unionens budget i samarbete med medlemsstaterna. Kommissionen har tilldelats befogenheten att, genom genomförandeakter besluta om de utgifter som medlemsstaterna betalat är förenliga med unionsrätten. Medlemsstaterna bör få motivera sina beslut om utbetalningar och ha möjlighet till förlikning vid oenighet mellan dem och kommissionen. För att ge medlemsstaterna rättsliga och ekonomiska garantier när det gäller gjorda betalningar, bör det fastställas en längsta tidsfrist inom vilken kommissionen kan avgöra om bristande efterlevnad ska medföra ekonomiska följder. När det gäller Ejflu bör förfarandet för kontroll av överensstämmelsen överensstämma med bestämmelserna om kommissionens finansiella korrigeringar enligt del 2 i förordning (EU) nr 1303/2013.
(37)
Vid återkrav av medel som har utbetalats av EGFJ bör de indrivna beloppen återbetalas till fonden om det rör sig om utgifter som inte är förenliga med unionsrätten, eller för vilka det inte finns några rättigheter. För att det ska finnas tillräckligt med tid för alla nödvändiga administrativa förfaranden, inklusive interna kontroller, bör medlemsstaterna begära återbetalning av stödmottagaren inom 18 månader efter en kontrollrapport eller liknande handling i vilken det förklaras att en oegentlighet har förekommit, har godkänts och, i förekommande fall mottagits av det utbetalande organ eller det andra organ som svarar för indrivningen. Det bör finnas föreskrifter om ekonomiskt ansvar när oegentligheter har begåtts och totalbeloppet inte har drivits in. Därför bör det inrättas ett förfarande som gör det möjligt för kommissionen att skydda unionens budget genom att besluta att belasta den berörda medlemsstaten med en del av de belopp som har förlorats på grund av oegentligheter och som inte har kunnat drivas in inom en skälig tid. I vissa fall av försummelse från medlemsstatens sida är det också riktigt att belasta den aktuella medlemsstaten med hela beloppet. Med förbehåll för medlemsstaternas iakttagande av sina skyldigheter enligt sina interna förfararanden, bör den ekonomiska bördan dock fördelas rättvist mellan unionen och medlemsstaten. Detsamma bör gälla för Ejflu, dock under förutsättning att de belopp som återkrävs eller dras in till följd av oegentligheter även fortsättningsvis bör stå till förfogande för landsbygdsprogram som har godkänts för den berörda medlemsstaten, eftersom de har tilldelats den medlemsstaten. Bestämmelser om medlemsstaternas rapporteringsskyldighet bör också fastställas.
(38)
De indrivningsförfaranden som medlemsstaterna inlett kan få till följd att indrivningen försenas flera år, utan någon garanti för att de över huvud taget kommer att ge något resultat. De kostnader som dessa förfaranden medför kan också vara oproportionella i förhållande till de belopp som indrivs eller kan indrivas. Det bör följaktligen i vissa fall vara möjligt att tillåta medlemsstaterna att avbryta indrivningsförfarandena.
(39)
För att skydda unionsbudgetens finansiella intressen bör medlemsstaterna vidta åtgärder för att säkerställa att verksamhet som finansieras av fonderna verkligen genomförs och att det görs korrekt. Det är också nödvändigt att medlemsstaterna förebygger, upptäcker och effektivt beivrar eventuella oegentligheter som stödmottagare gör sig skyldiga till eller om de inte fullgör de skyldigheter de har. För detta ändamål bör rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 (15) gälla. Vid överträdelser av sektorslagstiftningen inom jordbruket där några detaljerade bestämmelser om administrativa sanktioner inte har fastställts i unionens rättsakter, bör medlemsstaterna tillämpa nationella sanktioner som bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.
(40)
Finansieringen inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken av verksamhet som skapar merkostnader på andra politiska områden som täcks av Europeiska unionens allmänna budget, särskilt miljö och folkhälsa, bör undvikas. Dessutom bör införandet av nya betalningssystem och relaterade övervaknings- och sanktionssystem inte leda till onödiga och ytterligare komplexa administrativa förfaranden och byråkrati.
(41)
Regler som rör allmänna principer om kontroller, som är tillämpliga på indragna felaktiga utbetalningar och om de sanktioner som kan användas finns i olika sektorsförordningar som rör jordbruket. Dessa bestämmelser bör samlas inom samma rättsliga ram på horisontell nivå. De bör täcka in de skyldigheter medlemsstaterna har när det gäller administrativa kontroller och kontroller på plats vars syfte är att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna för åtgärder inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, och som bör omfatta de regler som finns för återvinning, minskning och uteslutande av stöd. Det bör även fastställas regler för kontroller av skyldigheter som inte nödvändigtvis är kopplade till utbetalning av stöd.
(42)
Olika bestämmelser i sektorslagstiftningen inom jordbruket kräver att en säkerhet ställs för att säkerställa betalningen av ett belopp om en viss skyldighet inte fullgörs. För att stärka ramen för säkerheter bör en enda horisontell bestämmelse gälla för samtliga dessa bestämmelser.
(43)
Medlemsstaterna upprätta och tillämpa ett integrerat administrations- och kontrollsystem (nedan kallat integrerade systemet) för vissa utbetalningar som fastställs i förordning (EU) nr 1307/2013 och i förordning (EU) nr 1305/2013. För att kunna effektivisera unionsstöden och för att kunna övervaka dem på ett bättre sätt, bör medlemsstaterna ha befogenhet att använda det integrerade systemet för andra typer av unionsstöd.
(44)
Huvudbeståndsdelarna i det integrerade systemet bör bibehållas. Det gäller framför allt bestämmelserna om en datoriserad databas, ett identifieringssystem för jordbruksskiften, stödansökningar eller stödanspråk samt ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter samtidigt som man beaktar politikens utveckling, särskilt genom införandet av betalning för jordbruksmetoder som gynnar klimatet och miljön och för de ekologiska fördelarna med landskapselement. I syfte att minska den administrativa bördan och säkerställa att kontrollerna utförs på ett effektivt och ändamålsenligt sätt bör medlemsstaterna använda lämplig teknik när de upprättar dessa system.
(45)
I syfte att skapa ett referenslager i identifieringssystemet för jordbruksskiften som är anpassat till områden med ekologiskt fokus bör medlemsstaterna kunna ta hänsyn till särskild information som får begäras från jordbrukare i deras ansökningar för ansökningsåren 2015-2017 såsom identifieringen av landskapselement eller andra områden som kan vara områden med ekologiskt fokus och, där så är nödvändigt, dessa elements och andra områdens storlek.
(46)
Behöriga nationella myndigheter bör, enligt unionens stödordningar som omfattas av det integrerade systemet göra fullständiga utbetalningar till stödmottagarna, efter eventuella minskningar som föreskrivs i denna förordning och inom föreskrivna perioder. För att göra förvaltningen av direktstöd mer flexibel bör medlemsstaterna få rätt att betala ut stöd som omfattas av det integrerade systemet i högst två utbetalningar per år.
(47)
Granskning av stödmottagande eller betalningsskyldiga företags affärshandlingar kan vara ett effektivt medel för kontroll av de transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom EGFJ. Bestämmelserna om granskning av affärshandlingar fastställs i rådets förordning (EG) nr 485/2008 (16). Den granskningen kompletterar andra kontroller som medlemsstaterna redan genomför. Dessutom påverkar den förordningen inte nationella granskningsbestämmelser, som är mer omfattande än de som föreskrivs i den.
(48)
Enligt förordning (EG) nr 485/2008 bör medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa ett effektivt skydd av unionens finansiella intressen, och i synnerhet försäkra sig om att verksamhet som finansieras genom EGFJ verkligen genomförs och på ett korrekt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör de relevanta bestämmelserna integreras i samma akt. Förordning (EG) nr 485/2008 bör därför upphävas.
(49)
De dokument som ska användas som underlag vid en sådan granskning bör väljas på ett sätt som gör det möjligt att genomföra en fullständig granskning. De företag som ska granskas bör väljas ut på grundval av den typ av transaktioner som genomförs på deras ansvar och fördelningen per sektor av stödmottagande eller betalningsskyldiga företag bör ske i förhållande till deras finansiella betydelse i systemet för finansiering genom EGFJ.
(50)
Det bör fastställas vilka befogenheter de tjänstemän har som ansvarar för granskningen av företagen, och vilka förpliktelser företagen har att under en bestämd period ställa affärshandlingar till dessa tjänstemäns förfogande och lämna de upplysningar de begär. Det bör finnas möjlighet att i vissa fall beslagta affärshandlingar.
(51)
Med beaktande av den internationella strukturen inom handeln med jordbruksprodukter och med den inre marknadens funktion i åtanke, är det nödvändigt att organisera ett samarbete mellan medlemsstaterna. Det är också nödvändigt att på unionsnivå upprätta ett centralt register över de stödmottagande eller betalningsskyldiga företag som är etablerade i tredjeland.
(52)
Även om det är medlemsstaternas ansvar att anta sina granskningsprogram, är det nödvändigt att dessa program meddelas kommissionen så att den kan genomföra sin tillsynsfunktion och samordnande roll, för att säkerställa att programmen antas på grundval av lämpliga kriterier och för att säkerställa att granskningen koncentreras till de sektorer eller företag där risken för bedrägeri är stor. Det är nödvändigt att varje medlemsstat har en särskild myndighet som ansvarar för att övervaka den granskning av affärshandlingar som föreskrivs i denna förordning, eller för att samordna denna granskning. De särskilda myndigheterna bör vara organiserade så att de är oberoende av de myndigheter som gör granskningen före utbetalning. De uppgifter som samlas in under granskningen bör sekretesskyddas.
(53)
Rådets förordning (EG) nr 1782/2003 (17), som ersattes av förordning (EG) nr 73/2009, fastställde principen om att full utbetalning till stödmottagare av vissa stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken bör kopplas till förenlighet med regler som gäller jordbruksmark, jordbruksproduktion och jordbruksverksamhet. Denna princip avspeglades sedan i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (18) och rådets förordning (EG) nr 1234/2007 (19).
Enligt det resulterande systemet med tvärvillkor ska medlemsstaterna införa sanktioner i form av minskning av eller uteslutning från stöd som helt eller delvis erhålls inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.
(54)
Systemet med tvärvillkor införlivar grundläggande normer för miljön, klimatförändringarna, god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd och djurskydd i den gemensamma jordbrukspolitiken. Tvärvillkor har som syfte att bidra till utvecklingen av ett hållbart jordbruk genom att göra stödmottagarna mer medvetna om behovet av att följa dessa grundläggande normer. Den har också som syfte att bättre harmonisera den gemensamma jordbrukspolitiken med samhällets förväntningar genom att förbättra överensstämmelsen mellan jordbrukspolitiken och politiken för miljö, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd och djurskydd. Systemet med tvärvillkor utgör en integrerad del av den gemensamma jordbrukspolitiken och bör därför bibehållas. Dess tillämpningsområde, som än så länge utgörs av separata förteckningar över föreskrivna verksamhetskrav och normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, bör dock harmoniseras så att det kan säkerställas att systemet med tvärvillkor är konsekvent och att det synliggörs på ett bättre sätt. Kraven och normerna bör därför samlas i en enda förteckning och grupperas efter områden och ämne. Erfarenheten visar emellertid att ett antal av de krav som ingår i tvärvillkorens tillämpningsområde inte är tillräckligt relevanta för jordbruksverksamheten eller jordbruksföretagets areal, eller snarare rör de nationella myndigheterna än stödmottagarna. Det tillämpningsområdet bör följaktligen anpassas. Det bör dessutom införas en bestämmelse om bibehållande av permanent betesmark under 2015 och 2016.
(55)
Medlemsstaterna måste fullt ut genomföra de föreskrivna verksamhetskraven för att de ska kunna få avsedda verkningar på jordbruksföretagens drift, och för att säkerställa nödvändig likabehandling av jordbrukare.
(56)
Enligt artikel 22 i direktiv 2000/60/EG ska rådets direktiv 80/68/EEG (20) upphöra att gälla den 23 december 2013. För att behålla samma tvärvillkorsregler i samband med skydd för grundvatten som de som fastställs i direktiv 80/68/EEG på dess sista giltighetsdag är det lämpligt att anpassa tvärvillkorens tillämpningsområde och fastställa en norm för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som omfattar kraven i artiklarna 4 och 5 i det direktivet.
(57)
Systemet med tvärvillkor innebär vissa administrativa begränsningar för både stödmottagare och nationella förvaltningar på grund av de register som måste föras, de kontroller som ska utföras och de sanktioner som ska tillämpas när så behövs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. De bör påföras utan att hänsyn tas till andra sanktioner som fastställs i annan unionsrätt eller nationell rätt. För att nå överensstämmelse är det lämpligt att sammanföra de relevanta unionsbestämmelserna i ett enda rättsinstrument. För jordbrukare som ingår i den stödordning för småbrukare som avses i avdelning V i förordning (EG) nr 1307/2013 kan de insatser som görs i enlighet med tvärvillkoren anses överstiga den nytta som det innebär att upprätthålla detta system för dessa småbrukare. För att göra det enklare bör dessa jordbrukare därför undantas från tvärvillkoren och i synnerhet från kontrollsystemet och från risken att drabbas av sanktioner inom ramen för systemet med tvärvillkor. Undantaget bör emellertid inte påverka skyldigheten att följa gällande bestämmelser i sektorslagstiftningen och inte heller möjligheten att bli kontrollerad och ålagd sanktioner enligt den lagstiftningen.
(58)
Genom förordning (EG) nr 1782/2003 fastställdes en ram med normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, inom vilket medlemsstaterna ska anta nationella normer som tar hänsyn till de särskilda särdragen hos de berörda områdena, däribland jordmån, klimatförhållanden, befintliga jordbrukssystem (markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder) och företagsstrukturer. Syftet med dessa normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden är att bidra till att förhindra markerosion, bibehålla markens innehåll av organiskt material och jordstruktur, säkerställa en lägsta hävdnivå, undvika försämring av livsmiljöer samt skydda och förvalta vattenmiljön. Det bredare tillämpningsområdet för systemet med tvärvillkor som fastställs i denna förordning bör därför innefatta enram inom vilket medlemsstaterna antar nationella normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden. Ramenpå unionsnivå bör också innefatta regler som rör frågor om vatten, mark, kollager, biologisk mångfald och landskapsutveckling och även regler för en lägsta hävdnivå.
(59)
Stödmottagare bör tydligt förstå sina skyldigheter när det gäller reglerna inom systemet med tvärvillkor. Därför bör medlemsstaterna informera om alla krav och normer som utgör en del av dessa regler på ett uttömmande, begripligt och förklarande sätt, även, där så är möjligt, i elektronisk form.
(60)
Om tvärvillkoren ska kunna genomföras på ett effektivt sätt krävs kontroll av att stödmottagarna fullgör sina skyldigheter. Om en medlemsstat beslutar att använda sig av möjligheten att inte tillämpa minskning eller uteslutning när det berörda beloppet är mindre än 100 EUR, bör den behöriga kontrollmyndigheten under nästkommande år kontrollera att ett urval av stödmottagare har åtgärdat överträdelsen i fråga.
(61)
För att säkerställa ett harmoniskt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna i samband med finansieringen av utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken, och för att bland annat göra det möjligt för kommissionen att följa medlemsstaternas ekonomiska förvaltning och avsluta räkenskaperna för de godkända utbetalande organen, är det nödvändigt att medlemsstaterna lämnar vissa uppgifter till kommissionen eller håller dem tillgängliga för kommissionen.
(62)
För att få fram de uppgifter som ska överföras till kommissionen och för att kommissionen ska ha fullständig och omedelbar tillgång till uppgifter om utgifterna, både i pappersform och i elektronisk form, bör det fastställas lämpliga regler för hur uppgifterna framställs och överförs samt de tidsfrister som ska gälla.
(63)
Eftersom personuppgifter eller affärshemligheter kan komma att förmedlas i samband med nationella kontroller och kontroller av överensstämmelse, bör medlemsstaterna och kommissionen garantera att den information som tas emot i detta sammanhang förblir konfidentiell.
(64)
För att säkerställa sund ekonomisk förvaltning av unionens budget med uppfyllande av rättviseprincipen både på medlemsstatsnivå och för den enskilde stödmottagaren, bör regler för hur euron ska användas fastställas.
(65)
Växelkursen för euro till nationell valuta kan komma att ändras under den period som en verksamhet äger rum. Den kurs som ska tillämpas på de berörda beloppen bör fastställas med hänsyn tagen till den händelse genom vilken det ekonomiska syftet med verksamheten uppnås. Den växelkurs som tillämpas bör därför vara den växelkurs som gäller dagen för den avgörande händelsen. Det är nödvändigt att specificera denna avgörande händelse eller att avvika från den, dock med beaktande av vissa kriterier och då särskilt hur snabbt valutafluktuationerna ger efterverkningar. Dessa kriterier fastställs i rådets förordning (EG) nr 2799/98 (21) och de kompletterar liknande bestämmelser i förordning (EG) nr 1290/2005. För att skapa klarhet och överskådlighet bör de relevanta bestämmelserna integreras i samma akt. Förordning (EG) nr 2799/98 bör därför upphävas.
(66)
Särskilda bestämmelser bör införas som gör det möjligt att avhjälpa exceptionella monetära situationer som kan uppstå såväl inom unionen som på världsmarknaden, och som kräver omedelbara åtgärder för att säkerställa att de inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken upprättade ordningarna fungerar väl.
(67)
Medlemsstater som inte använder euron bör få möjlighet att betala de utgifter som den gemensamma jordbrukspolitiken innebär i euro i stället för i den nationella valutan. Det behövs särskilda föreskrifter för att säkerställa att denna möjlighet inte skapar oberättigade fördelar för parter som gör eller tar emot betalningar.
(68)
Varje åtgärd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken bör omfattas av övervakning och utvärdering för att förbättra dess kvalitet och påvisa dess resultat. I detta sammanhang bör det upprättas en förteckning över indikatorer, och resultatet av den gemensamma jordbrukspolitiken bör utvärderas av kommissionen i förhållande till de politiska målen om hållbar livsmedelsproduktion, hållbar förvaltning av naturresurser och klimatåtgärder samt en balanserad territoriell utveckling. Särskilt vid utvärderingen av resultatet av den gemensamma jordbrukspolitiken i förhållande till målet om hållbar livsmedelsproduktion bör alla relevanta faktorer beaktas, inbegripet insatsprisernas utveckling. Kommissionen bör fastställa ramarna för ett gemensamt system för övervakning och utvärdering som bland annat säkerställer att relevanta uppgifter, inbegripet information från medlemsstaterna, är tillgängliga i tid. När den gör detta bör den ta hänsyn till uppgiftsbehoven och synergieffekterna mellan potentiella uppgiftskällor. Enligt kommissionens meddelande En budget för Europa 2020 - Del II bör klimatrelaterade utgifter i EU-budgeten öka till minst 20 %, med bidrag från olika politikområden. Kommissionen bör därför kunna utvärdera inverkan på klimatmålen av unionens stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.
(69)
Unionsrätten rörande skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (22) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (23), är tillämplig.
(70)
I domstolens dom av den 9 november 2010 i de förenade målen C-92/09 och 93/09 (24),Volker und Markus Schecke GbR och Hartmut Eifert mot Land Hessen, förklarades punkt 8b i artiklarna 42 och 44a i förordning (EG) nr 1290/2005 och kommissionens förordning (EG) nr 259/2008 (25) ogiltiga med avseende på fysiska personer som får stöd från fonderna, dessa bestämmelser inför en skyldighet att offentliggöra personuppgifter för samtliga stödmottagare, utan att det görs någon åtskillnad utifrån relevanta kriterier, såsom de perioder under vilka personerna tog emot sådant stöd och stödets frekvens, typen av stöd eller stödbeloppet.
(71)
Till följd av den domen och i väntan på nya regler i linje med domstolens invändningar ändrades förordning (EG) nr 259/2008 genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 410/2011 (26) för att uttryckligen slå fast att skyldigheten att offentliggöra uppgifterna inte är tillämplig på fysiska personer.
(72)
I september 2011 genomförde kommissionen samråd med företrädare för jordbrukets och handelns branschorganisationer, företrädare för livsmedelsindustrin och dess anställda samt företrädare för det civila samhället och unionens institutioner. Under det samrådet föreslogs olika tänkbara alternativ vad beträffar offentliggörande av personuppgifter för fysiska personer som mottar stöd ur unionens jordbruksfonder och behovet av att iaktta proportionalitetsprincipen när uppgifterna görs tillgängliga för allmänheten. Vid den konferensen diskuterades det potentiella behovet av att offentliggöra namn på fysiska personer för att bättre skydda unionens ekonomiska intressen, förbättra öppenheten och synliggöra stödmottagarnas resultat när det gäller att tillhandahålla kollektiva nyttigheter, samtidigt som man ser till att det offentliggörandet inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå dessa legitima syften.
(73)
I sin dom i målet Volker und Markus Schecke GbR och Hartmut Eifert mot Land Hessen anför domstolen inga invändningar mot legitimiteten i målsättningen att stärka den offentliga kontrollen av hur medlen från fonderna används. Domstolen betonade dock behovet av att överväga metoder att offentliggöra uppgifter som rör berörda stödmottagare, vilka är förenliga med det mål som eftersträvas med offentliggörandet men som ändå innebär ett mindre långtgående ingrepp i stödmottagarnas rätt till respekt för privatlivet i allmänhet, och i rätten till skydd för deras personuppgifter i synnerhet.
(74)
Målsättningen att stärka den offentliga kontrollen avseende enskilda stödmottagare bör analyseras mot bakgrund av den nya ram för ekonomisk förvaltning och kontroll som kommer att tillämpas från och med den 1 januari 2014 och mot bakgrund av erfarenheter som gjorts i medlemsstaterna. Inom den nya ramen kan de nationella förvaltningarnas kontroller inte vara heltäckande, särskilt som, inom nästan alla stödordningar, endast en begränsad del av befolkningen kan bli föremål för kontroller på plats. I den nya ramen anges dessutom att medlemsstaterna på vissa villkor får minska antalet kontroller på plats.
En tillräcklig ökning av den lägsta tillåtna andelen kontroller skulle i det aktuella sammanhanget medföra en så mycket större ekonomisk och administrativ börda för de nationella förvaltningarna att dessa förvaltningar inte skulle kunna hantera den.
(75)
Mot bakgrund av detta innebär offentliggörandet av namnen på mottagarna av stöd från fonderna ett sätt att förstärka den offentliga kontrollen av hur fonderna används och utgör därigenom ett viktigt tillskott till den nuvarande förvaltnings- och kontrollramen som är nödvändig för att ett säkra ett tillräckligt skydd av unionens ekonomiska intressen. Detta uppnås delvis genom den förebyggande och avskräckande effekten av sådana offentliggöranden, delvis genom att de motverkar att enskilda stödmottagare begår oegentligheter och delvis genom att de samtidigt ökar jordbrukarnas personliga ansvar för användningen av de offentliga medel som erhållits.
(76)
I detta sammanhang bör man erkänna den roll som det civila samhället spelar, inbegripet media och icke-statliga organisationer och deras bidrag till att förstärka förvaltningarnas kontrollram mot bedrägeri och mot annat missbruk av offentliga medel.
(77)
Offentliggörandet av relevant information överensstämmer även med ansatsen i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.
(78)
Alternativt vore det möjligt att stärka den offentliga kontrollen avseende enskilda stödmottagare genom att ålägga medlemsstaterna att säkerställa offentlig tillgång till relevant information på begäran, utan offentliggörande. Det alternativet skulle dock vara mindre ändamålsenligt och riskera att skapa oönskade skillnader i genomförandet. De nationella myndigheterna bör alltså kunna förlita sig på att den offentliga kontrollen av enskilda stödmottagande fungerar genom offentliggörande av deras namn och andra relevanta uppgifter.
(79)
Om syftet med den offentliga kontrollen av användningen av medel från fonderna ska uppnås, behöver en viss mängd information komma till allmänhetens kännedom. Den informationen bör inbegripa uppgifter om stödmottagarens identitet, beviljat stödbelopp, från vilken fond medlen kommer och om den berörda åtgärdens syfte och art. Informationen bör offentliggöras på ett sådant sätt att detta i så liten utsträckning som möjligt påverkar stödmottagarnas rätt till skydd av privatlivet i allmänhet och skydd av personuppgifter i synnerhet; båda dessa rättigheter fastslås i artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
(80)
För att säkerställa att denna förordning överensstämmer med proportionalitetsprincipen har lagstiftaren undersökt alla alternativa sätt att uppnå målsättningen om offentlig kontroll av användningen av pengar från fonderna, enligt en analys i ett memorandum som anges i bilagan till rådets dokument 6370/13, och har valt det alternativ som skulle orsaka minst omfattande ingripande i de individuella rättigheterna i fråga.
(81)
Genom att offentliggöra uppgifter om en åtgärd som ger jordbrukarna rät till stöd och om åtgärdens art och syfte får allmänheten konkret information om den stödda verksamheten och det ändamål för vilket stödet beviljades. Detta stärker även den offentliga kontrollens förebyggande och avskräckande effekt när det gäller att skydda de ekonomiska intressena.
(82)
Vid en avvägning mellan å ena sidan målet av att säkra offentlig kontroll av användningen av medel från fonderna och å andra sidan stödmottagarnas rätt till respekt för privatlivet i allmänhet och skydd av personuppgifter i synnerhet, bör stödets storlek beaktas. Efter en omfattande analys och samråd med intressenterna framgick det att det, för att stärka effekterna av offentliggörandet och för att begränsa den påverkan som offentliggörandet får på stödmottagarnas rättigheter, är nödvändigt att fastställa ett tröskelvärde uttryckt i mottaget stödbelopp, under vilket stödmottagarnas namn inte bör offentliggöras.
(83)
Det tröskelvärdet bör vara av de minimis-karaktär och bör återspegla och grunda sig på de stödnivåer som gäller inom de stödordningar som upprättats inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Eftersom medlemsstaternas jordbruksekonomier har ytterst varierande struktur och strukturen i en medlemsstat kan skilja sig väsentligt från den genomsnittliga jordbruksstrukturen i unionen, bör medlemsstaterna ges möjlighet att tillämpa olika minimitrösklar som återspeglar deras särskilda situation. I förordning (EU) nr 1307/2013 fastställs en enkel och specifik ordning för småjordbruk. Artikel 63 i den förordningen fastslår kriterier för beräkningen av stödbeloppet. För konsekvensens skull bör, när det gäller medlemsstater 1307som tillämpar stödordningen, det tröskelvärde som ska beaktas fastställas på samma nivå som de belopp som fastställts av medlemsstaten enligt artikel 63.1 andra stycket eller artikel 63.2 andra stycket i den förordningen. I fall där medlemsstater beslutar att inte tillämpa den ordningen bör det tröskelvärde som ska beaktas fastställas till samma nivå som det högsta stödbelopp som är möjligt enligt ordningen, i enlighet med artikel 63 i förordning (EU) 1307/2013. Under den specifika tröskeln bör offentliggörandet, med undantag för namnet, omfatta alla relevanta uppgifter, så att skattebetalarna får en korrekt bild av den gemensamma jordbrukspolitiken.
(84)
Genom att denna information offentliggörs, i kombination med den övergripande informationen till allmänheten som föreskrivs i denna förordning, ökas öppenheten kring hur unionens medel används inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, vilket bidrar till att synliggöra den politiken och sprida bättre kunskap om denna. Härigenom ges medborgarna möjligheter att närmare delta i beslutsprocessen och det säkras större legitimitet för förvaltningen som blir effektivare och mer ansvarig i förhållande till medborgarna. Detta skulle också ge medborgarna konkreta exempel på hur jordbruket skapar allmänna nyttigheter samt bekräfta legitimiteten av det statliga stödet till jordbrukssektorn.
(85)
Det måste därför anses att det allmänna offentliggörandet av relevant information inte går utöver vad som är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle mot bakgrund av behovet av att skydda unionens ekonomiska intressen samt den centrala betydelsen av målet att uppnå offentlig kontroll över användningen av medel från fonderna.
(86)
För att kraven på skydd av personuppgifter ska uppfyllas bör stödmottagarna före offentliggörandet informeras om att uppgifter om dem kommer att offentliggöras. De bör också informeras om att uppgifterna kan komma att behandlas av unionens och medlemsstaternas revisions- och utredningsorgan för att skydda unionens ekonomiska intressen. Stödmottagarna bör också underrättas om sina rättigheter enligt direktiv 95/46/EG och om de förfaranden som gäller för utövandet av dessa rättigheter.
(87)
Efter en grundlig analys och bedömning av hur stödmottagarnas rättigheter till skydd av personuppgifter bäst kan iakttas, även baserat på information från kommissionen under förhandlingarna om denna förordning, bör det därför i denna förordning fastställas nya regler för offentliggörandet av information om alla mottagare av stöd från fonderna.
(88)
I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.
(89)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör genomförandebefogenheter tilldelas kommissionen avseende förfarandena för att bevilja, återkalla och granska godkännandet av utbetalande organ och samordningsorgan samt för övervakningen av godkännandet av utbetalande organ; reglerna med avseende på det arbete och de kontroller som ska ligga till grund för förvaltningsförklaringen från de utbetalande organen, samordningsorganets funktion och detta samordningsorgans överföring av information till kommissionen; reglerna rörande de attesterande organens uppgifter, inklusive kontrollerna och de certifikat och rapporter, tillsammans med medföljande handlingar, som dessa organ ska upprätta. Dessa genomförandebefogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (27).
(90)
Kommissionens genomförandebefogenheter bör även omfatta de revisionsprinciper på vilka det attesterande organens utlåtanden är baserade, inklusive en bedömning av risker, interna kontroller och den nivå på revisionsbevis som krävs, de revisionsmetoder som används av de attesterande organen, med beaktande av internationella revisionsstandarder, för att utfärda sina utlåtanden, i förekommande fall inklusive användningen av ett enda integrerat stickprov för varje population och, i förekommande fall, möjligheten att medfölja vid de utbetalande organens kontroller på plats.
(91)
De bör även omfatta regler för ett enhetligt genomförande av systemet för jordbruksrådgivning. fastställandet av månadsbetalningarna från EGFJ till medlemsstaterna; fastställandet av de belopp som ska finansiera offentlig intervention; regler rörande finansieringen av kommissionens inhämtning av de satellitbilder som krävs för kontrollerna och de åtgärder som kommissionen vidtar genom fjärranalyser för att övervaka jordbruksresurser, förfarandet för att genomföra kommissionens inhämtning av dessa satellitbilder och övervakningen av jordbruksresurser, ramen som styr förvärv, förbättring och nyttjande av satellitbilder och meterologiska uppgifter samt de tillämpliga tidsfristerna.
(92)
De bör även omfatta: i samband med förfarandet för finansiell disciplin, justeringsgraden för direktstöden samt anpassningen av denna liksom villkor och bestämmelser för anslag som förs över i enlighet med artikel 169.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 för att finansiera direktstödet; i samband med förfarandet för budgetdisciplin, det preliminära fastställandet av stödbeloppen och den preliminära fördelningen av den disponibla budgeten till medlemsstaterna.
(93)
Dessutom bör kommissionens genomförandebefogenheter omfatta fastställandet av den tidsfrist inom vilken de godkända utbetalande organen ska upprätta och till kommissionen översända mellanliggande utgiftsdeklarationer som rör landsbygdsprogrammen, minskning eller innehållandet av månatliga eller mellanliggande betalningar till medlemsstaterna, uppgifter om de utbetalande organens separata redovisning; särskilda villkor som gäller för de uppgifter som ska bokföras i de utbetalande organens räkenskaper, regler om finansiering och redovisning av interventionsåtgärder i form av offentlig lagring och om andra utgifter som finansieras av fonderna, villkor och bestämmelser för automatiska återtagandeförfaranden, förfarande och andra praktiska arrangemang för att kommissionens inställande av utbetalningar till medlemsstaterna ska fungera i de fall där medlemsstaterna lämnar in uppgifter för sent.
(94)
Dessutom bör kommissionens genomförandebefogenheter omfatta de förfaranden som rör de särskilda skyldigheter som medlemsstaterna måste iaktta i samband med kontroller, de förfaranden som rör de skyldigheter att samarbeta som medlemsstaterna har när det gäller kommissionens kontroller på plats och tillgång till information; de förfaranden och andra praktiska arrangemang som rör skyldigheten att rapportera oegentligheter och bedrägerier, de villkor i enlighet med vilka verifikationerna för de utbetalningar som har gjorts och de handlingar som hör till de administrativa och fysiska kontroller som föreskrivs i unionsrätten ska bevaras; den bokföringsmässiga kontrollen och kontrollen av överensstämmelse, undantagandet från unionsfinansiering av de belopp som belastar unionens budget, förfarandena för indrivning av felaktiga utbetalningar samt ränta och formerna för medlemsstaternas anmälan och meddelande till kommissionen med avseende på oegentligheter.
(95)
Kommissionens genomförandebefogenheter bör omfatta regler som syftar till att nå en enhetlig tillämpning av medlemsstaternas skyldigheter när det gäller skyddet av unionens ekonomiska intressen, de regler som krävs för att säkra att kontroller tillämpas enhetligt i unionen, tillämpningen och beräkningen av indragningen, helt eller delvis, av stöd eller stödrättigheter; indrivning av felaktiga betalningar och viten samt felaktigt tilldelade stödrättigheter och tillämpningen av ränta. De bör även omfatta tillämpningen och beräkningen av de administrativa sanktionerna, närmare regler för att fastställa att en överträdelse är av mindre betydelse, reglerna för att identifiera de fall där medlemsstaterna, på grund av sanktionernas art, kan behålla de indrivna sanktionerna, och innehållandet av månadsbetalningarna i särskilda fall som omfattas av förordning (EU) nr 1308/2013.
(96)
Kommissionens genomförandebefogenheter bör omfatta den form av säkerheter som ska ställas och förfarandet för hur det ska gå till, hur de ska godkännas och hur de ursprungliga säkerheterna ska ersättas; förfarandena för att frisläppa säkerheter och den information som medlemsstaterna eller kommissionen ska överföra med avseende på säkerheter. De bör även omfatta regler som är både nödvändiga och berättigade i en nödsituation för att lösa specifika problem med avseende på betalningsperioder och förskottsbetalningar; regler för stödansökningar och stödanspråk, ansökningar om stödrättigheter inbegripet sista datum för inlämning av ansökningar, krav på vilka uppgifter ansökningarna minst ska innehålla, bestämmelser om ändring eller indragning av stödansökningar, undantag från kravet att lämna in en stödansökan och bestämmelser som gör det möjligt för medlemsstaterna att tillämpa förenklade förfaranden eller att rätta till uppenbara fel.
(97)
På samma sätt bör kommissionens genomförandebefogenheter omfatta regler för hur kontrollerna ska genomföras för att kontrollera huruvida skyldigheterna fullgörs och huruvida informationen i stödansökan eller stödanspråket är korrekt och fullständig, inbegripet regler om mätningstoleranser för kontroller på plats, de tekniska specifikationer som behövs för att det integrerade administrations- och kontrollsystemet ska tillämpas på ett enhetligt sätt; regler i samband med överlåtelse av jordbruksföretag då även skyldigheter som följer med rätten till stödet i fråga ska överlåtas och fortfarande fullgöras och regler för utbetalningen av förskott. De bör även omfatta regler som syftar till att nå en enhetlig tillämpning av reglerna för granskning av affärshandlingar, de förfaranden som rör medlemsstaternas egna databaser och analysdatabasen med isotopuppgifter som ska bidra till att upptäcka bedrägerier; de förfaranden som rör samarbetet och biståndet mellan kontrollmyndigheter och kontrollorgan, regler för genomförande av kontroller av efterlevnaden av handelsnormer, regler för de myndigheter som har ansvaret för att genomföra kontrollerna och för vad dessa kontroller ska innehålla, hur ofta de ska ske och i vilket handelsled de ska utföras.
(98)
Kommissionens genomförandebefogenheter bör även omfatta: i samband med kontrollerna gällande ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och skyddade traditionella uttryck, den information som medlemsstaterna ska översända till kommissionen; föreskrifter avseende den myndighet som ansvarar för kontrollerna av att produktspecifikationerna följs, inbegripet de fall där det geografiska området ligger i ett tredjeland, de åtgärder som medlemsstaterna ska genomföra för att förhindra illojal användning av skyddade ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar och skyddade traditionella uttryck, de kontroller och verifieringar som medlemsstaterna ska genomföra, inbegripet provtagning.
De bör även omfatta regler för hur kontrollerna ska genomföras för att verifiera huruvida tvärvillkoren uppfylls; närmare förfaranderegler och tekniska regler när det gäller beräkning och tillämpning av de administrativa sanktionerna när tvärvillkoren inte är uppfyllda; regler om medlemsstaternas överförande av information till kommissionen enligt artikel 104; och åtgärder för att skydda tillämpningen av unionsrätten om exceptionella monetära förfaringssätt avseende en nationell valuta riskerar att äventyra den.
(99)
Vidare bör kommissionens genomförandebefogenheter omfatta den uppsättning indikatorer som är specifika för övervakningen och utvärderingen av den gemensamma jordbrukspolitiken, regler om de uppgifter som ska överlämnas av medlemsstaterna till kommissionen för övervakningen och utvärderingen av den gemensamma jordbrukspolitiken; regler om hur informationen om mottagarna av stöd från fonderna ska offentliggöras och tidsplanen för offentliggörandet, en enhetlig tillämpning av skyldigheten att informera stödmottagarna om att uppgifter om dem kommer att offentliggöras, samt samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna när det gäller offentliggörandet av information om mottagarna av stöd från fonderna.
(100)
Det rådgivande förfarandet bör tillämpas vid antagandet av vissa genomförandeakter. När det gäller de genomförandeakter som innebär att kommissionen beräknar olika belopp, gör det rådgivande förfarandet det möjligt för kommissionen att till fullo ta sitt ansvar att förvalta budgeten. Syftet med detta förfarande är att öka effektiviteten, förutsägbarheten och snabbheten, med hänsyn tagen till befintliga tidsbegränsningar och budgetförfaranden. När det gäller genomförandeakter inom ramen för de utbetalningar som görs till medlemsstaterna samt avslutande av räkenskaperna, gör det rådgivande förfarandet det möjligt för kommissionen att till fullo ta sitt ansvar att förvalta budgeten och kontrollera de nationella utbetalande organens årsräkenskaper för att antingen acceptera dessa räkenskaper eller, om det gjorts utbetalningar som inte följer unionens regler, utesluta sådana utbetalningar från unionsfinansiering. I andra fall bör granskningsförfarandet användas för att anta genomförandeakter.
(101)
Kommissionen bör ges befogenheter att anta genomförandeakter utan att tillämpa förordning (EU) nr 182/2011 rörande fastställande av det nettoanslag som ska stå till förfogande för utgifterna från EGFJ och rörande tilläggsbetalningar eller avdrag i samband med månadsbetalningar.
(102)
Eftersom övergången från systemet enligt de förordningar som upphävs till systemet i den här förordningen kan innebära praktiska och specifika svårigheter, bör kommissionen ges möjlighet att vidta nödvändiga och vederbörligen motiverade åtgärder.
(103)
Eftersom det är brådskande att förbereda ett smidigt genomförande av de planerade åtgärderna, bör denna förordning träda ikraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
(104)
Eftersom programperioden för landsbygdsprogram som finansieras på grundval av denna förordning löper från och med den 1 januari 2014, bör denna förordning börja gälla från och med den dagen. Eftersom budgetåret för jordbruket täcker de utgifter och de inkomster som de utbetalande organen tar upp i räkenskaperna för fondernas budget under budgetår "N" som börjar den 16 oktober år "N-1" och löper till den 15 oktober år "N", bör dock bestämmelserna om godkännande och återkallande av godkännande för utbetalande organ och samordningsorgan och kommissionens befogenhet, till den ekonomiska förvaltningen av fonderna, så som budgettaket, reserven för kriser i jordbrukssektorn, budgetdisciplinen och till avsättning av inkomster, gälla från och med ett tidigare datum som överensstämmer med den dag då budgetåret 2014 börjar, dvs. den 16 oktober 2013. Av samma anledning bör bestämmelserna om förfarandet i samband med månatliga utbetalningar från kommissionen till medlemsstaterna och de utbetalande organens efterlevnad av tidsfristerna för utbetalning tillämpas på faktiska utgifter från den dag då budgetåret 2014 börjar, dvs. den 16 oktober 2013.
(105)
Europeiska datatillsynsmannen har hörts och har antagit ett yttrande (28).
(106)
Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, på grund av de kopplingar som finns mellan denna förordning och den gemensamma jordbrukspolitikens övriga instrument, de begränsningar som en utvidgad union innebär för medlemsstaternas finansiella medel, utan snarare, på grund av den fleråriga garanterad unionsfinansiering och genom en fokusering på prioriteringar på unionsnivå, kan uppnås bättre på unionsnivå kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Tillämpningsområde
I denna förordning fastställs reglerna för
a)
finansieringen av utgifter inom den gemensamma jordbrukspolitiken, inklusive utgifter för landsbygdsutveckling,
b)
systemet för jordbruksrådgivning,
c)
de förvaltnings- och kontrollsystem som ska införas av medlemsstaterna,
d)
systemet med tvärvillkor,
e)
avslutande av räkenskaper.
Artikel 2
Termer som används i denna förordning
1. I denna förordning gäller följande definitioner:
a) jordbrukare: en jordbrukare i den mening som fastställs i artikel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
b) jordbruksverksamhet: en jordbruksverksamhet i den mening som fastställs i artikel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
c) jordbruksareal: en jordbruksareal i den mening som fastställs i artikel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013.
d) jordbruksföretag: jordbruksföretag i den mening som fastställs i artikel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013, om inget annat föreskrivs i artikel 91.3.
e) direktstöd: direktstöd i den mening som fastställs i artikel 1 i förordning (EU) nr 1307/2013.
f) sektorslagstiftning inom jordbruket: alla tillämpliga akter som antagits på grundval av artikel 43 i EUF-fördraget inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken och i tillämpliga fall alla delegerade akter eller genomförandeakter som antagits på grundval av sådana akter samt del två i förordning (EU) nr 1303/2013 i den mån den är tillämplig på Ejflu.
g) oegentligheter: oegentligheter i enlighet med artikel 1.2 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95.
2. Vid finansieringen, förvaltningen och övervakningen av den gemensamma jordbrukspolitiken får force majeure och exceptionella omständigheter i synnerhet godkännas i följande fall:
a)
Stödmottagarens död.
b)
Långvarig arbetsoförmåga hos stödmottagaren.
c)
En allvarlig naturkatastrof som i stor omfattning påverkar jordbruksföretaget.
d)
Oavsiktlig förstörelse av byggnaderna för djur på jordbruksföretaget.
e)
En epizooti eller en växtsjukdom som drabbar hela eller en del av stödmottagarens djurbesättning respektive grödor.
f)
Expropriation av hela eller en stor del av jordbruksföretaget, om denna inte kunde förutses den dag då ansökan lämnades in.
AVDELNING II
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER FÖR JORDBRUKSFONDER
KAPITEL I
Jordbruksfonder
Artikel 3
Fonder för finansiering av jordbruksutgifter
1. För att uppnå de mål för den gemensamma jordbrukspolitiken som anges i EUF-fördraget ska de olika åtgärder som den politiken består av, inbegripet finansiering av landsbygdsutveckling, finansieras genom
a)
Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ),
b)
Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu).
2. EGFJ och Ejflu (nedan kallade fonderna) ska ingå i Europeiska unionens allmänna budget (nedan kallad unionens budget).
Artikel 4
Utgifter från EGFJ
1. EGFJ ska genomföras genom delad förvaltning mellan medlemsstaterna och unionen. Den ska finansiera följande utgifter, som ska betalas i enlighet med unionsrätten:
a)
Åtgärder som reglerar eller stöder jordbruksmarknader.
b)
Direktstöd till jordbrukare inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.
c)
Unionens ekonomiska bidrag till sådana informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på unionens inre marknad och i tredjeland som genomförs av medlemsstaterna på grundval av andra program än de som avses i artikel 5 och som har valts ut av kommissionen.
d)
Unionens ekonomiska bidrag till unionens program för frukt och grönsaker i skolan som avses i artikel 23 i förordning (EU) nr 1308/2013 och åtgärderna i fråga om djursjukdomar och förlorat konsumentförtroende som avses i artikel 155 i den förordningen.
2. EGFJ ska genom direkt förvaltning finansiera följande utgifter i enlighet med unionsrätten:
a)
Säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter som företas antingen direkt av kommissionen eller genom internationella organisationer.
b)
Åtgärder som vidtas i enlighet med unionsrätten avsedda att säkerställa bevarande, karakterisering, insamling och utnyttjande av genetiska resurser i jordbruket.
c)
Upprättande och underhåll av informationstekniska redovisningssystem för jordbruket.
d)
System för jordbruksundersökningar, inbegripet undersökningar av jordbruksföretagens struktur.
Artikel 5
Utgifter från Ejflu
Ejflu ska genomföras genom delad förvaltning mellan medlemsstaterna och unionen. Det ska finansiera unionens ekonomiska bidrag till landsbygdsprogram som genomförs i enlighet med unionsrätten om stöd för landsbygdsutveckling.
Artikel 6
Andra utgifter, inbegripet tekniskt stöd
Fonderna får var för sig, på kommissionens initiativ och/eller för dess räkning genom direkt förvaltning finansiera förberedande verksamhet, övervakning, administrativa och tekniska stödinsatser samt utvärderings-, revisions- och kontrollåtgärder som behövs för att genomföra den gemensamma jordbrukspolitiken. Åtgärderna ska särskilt omfatta följande:
a)
De åtgärder som behövs för analys, förvaltning, övervakning, informationsutbyte och genomförande av den gemensamma jordbrukspolitiken samt sådana åtgärder som avser upprättande av kontrollsystem och tekniskt och administrativt stöd.
b)
Kommissionen ska kunna inhämta de satellitbilder som krävs för de kontroller som utförs i enlighet med artikel 21.
c)
De åtgärder som kommissionen genom fjärranalyser vidtar för att övervaka jordbruksresurser i enlighet med artikel 22.
d)
De åtgärder som behövs för att behålla och utveckla metoder och tekniska hjälpmedel för information, sammankoppling, övervakning och kontroll av den ekonomiska förvaltningen av de medel som används för att finansiera den gemensamma jordbrukspolitiken.
e)
Insatser för att informera om den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med artikel 45.
f)
Studier av den gemensamma jordbrukspolitiken och utvärdering av åtgärder som finansieras av fonderna, inbegripet förbättring av utvärderingsmetoder och informationsutbyte om de metoder som används inom den gemensamma jordbrukspolitiken.
g)
I förekommande fall inrättande av genomförandeorgan i enlighet med rådets förordning (EG) nr 58/2003 (29), som har uppgifter inom den gemensamma jordbrukspolitiken.
h)
Åtgärder relaterade till informationsspridning, medvetandegörande, främjande av samarbete och erfarenhetsutbyte inom unionen, som vidtas inom ramen för landsbygdsutveckling, inbegripet inrättande av nätverk mellan de berörda aktörerna.
i)
De åtgärder som behövs för utveckling, registrering och skydd av logotyper inom ramen för unionens kvalitetspolitik och för skydd av därtill kopplade immateriella rättigheter samt nödvändig utveckling inom informationsteknik.
KAPITEL II
Utbetalande organ och andra organ
Artikel 7
Godkännande och återkallande av godkännande för utbetalande organ och samordningsorgan
1. Utbetalande organ ska vara myndigheter eller organ i medlemsstaterna med ansvar för att förvalta och kontrollera de utgifter som avses i artikel 4.1 och artikel 5.
Med undantag för utbetalning kan utförandet av dessa uppgifter delegeras.
2. Medlemsstaterna ska godkänna myndigheter eller organ som utbetalande organ om de har en administrativ organisation och ett internt kontrollsystem som ger tillräckliga garantier för att utbetalningarna är lagliga och korrekta och att de redovisas på ett korrekt sätt. De utbetalande organen ska uppfylla minimivillkor för godkännande när det gäller interna förhållanden, kontroller, information och kommunikation samt övervakning som ska fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 8.1 a.
Varje medlemsstat ska, med beaktande av sina konstitutionella bestämmelser, begränsa antalet godkända utbetalande organ till högst ett på nationell nivå eller, där så är tillämpligt, till ett per region. I de fall regionala utbetalande organ inrättas ska emellertid medlemsstaterna dessutom antingen godkänna ett nationellt utbetalande organ för stödprogram som på grund av sin natur måste förvaltas på nationell nivå eller överlåta förvaltningen av dessa program till sina regionala utbetalande organ.
Genom undantag från andra stycket får medlemsstaterna behålla det antal utbetalande organ som ackrediterats innan 20 december 2013.
Före utgången av 2016 ska kommissionen lägga fram en rapport inför Europaparlamentet och rådet om hur systemet med utbetalande organ fungerar i unionen, i förekommande fall åtföljd av lagstiftningsförslag.
3. Senast den 15 februari året efter det aktuella budgetåret ska ansvarig person vid det godkända utbetalande organet upprätta följande:
a)
Årsräkenskaperna för de utbetalningar som gjorts för att verkställa de godkända utbetalande organens uppdrag tillsammans med den information som behövs för att avsluta räkenskaperna i enlighet med artikel 51.
b)
En förvaltningsförklaring genom vilken man försäkrar att räkenskaperna är fullständiga, korrekta och sanningsenliga och att de interna kontrollsystemen fungerar korrekt, på grundval av objektiva kriterier, samt att de underliggande transaktionerna är lagliga och korrekta.
c)
En årlig sammanfattning av de slutliga revisionsrapporterna och av de kontroller som genomförts, inklusive en analys av arten och omfattningen av de fel och svagheter som konstaterats i systemen samt de korrigerande åtgärder som ska vidtas eller som planeras.
Kommissionen får i undantagsfall förlänga tidsfristen från den 15 februari till senast den 1 mars efter att ha underrättats av den berörda medlemsstaten.
4. Om mer än ett utbetalande organ godkänns ska medlemsstaten utse ett offentligt organ, (nedan kallat samordningsorganet) som den ska tilldela följande uppgifter:
a)
Samla in den information som ska ställas till kommissionens förfogande och överföra denna information till kommissionen.
b)
Vidta eller samordna åtgärder, allt efter omständigheterna, för att avhjälpa allmänna brister och hålla kommissionen underrättad om eventuell uppföljning.
c)
Främja och där så är möjligt säkerställa enhetlig tillämpning av unionens regler.
Samordningsorganet ska av medlemsstaterna ges ett särskilt godkännande med avseende på bearbetningen av den ekonomiska information som avses i första stycket a.
5. Om ett eller flera av de kriterier för godkännande som föreskrivs i punkt 2 inte eller inte längre uppfylls av ett godkänt utbetalande organ, ska medlemsstaten på eget initiativ eller på kommissionens begäran återkalla godkännandet, såvida inte det utbetalande organet genomför nödvändiga anpassningar inom en tid som bestäms beroende på hur allvarligt problemet är.
6. De utbetalande organen ska förvalta och säkerställa kontroll av de transaktioner som är kopplade till den offentliga intervention för vilken de ansvarar och de ska behålla det övergripande ansvaret inom detta område.
Artikel 8
Kommissionens befogenheter
1. För att säkerställa att det system som föreskrivs i artikel 7 fungerar väl, ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 111 om
a)
minimivillkoren för att godkänna utbetalande organ och de samordningsorgan som avses i artikel 7.2 respektive artikel 7.4,
b)
de utbetalande organens skyldigheter när det gäller offentlig intervention och reglerna för innehållet i deras förvaltnings- och kontrollansvar.
2. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om
a)
förfarandena för att bevilja, återkalla och granska godkännandet av utbetalande organ och samordningsorgan samt förfarandena för övervakningen av godkännandet av utbetalande organ,
b)
det arbete och de kontroller som ska ligga till grund för förvaltningsförklaringen från de utbetalande organen,
c)
det samordnande organets funktion och den överföring av information till kommissionen som avses i artikel 7.4.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 9
Attesterande organ
1. Det attesterande organet ska vara ett offentligt eller privat revisionsorgan som utses av medlemsstaten. Om det är ett privat revisionsorgan och tillämplig unionsrätt eller nationell rätt kräver det ska det väljas ut av medlemsstaten genom ett offentligt anbudsförfarande. Det ska lämna ett utlåtande, utarbetat i överensstämmelse med internationellt accepterade revisionsstandarder, om huruvida det utbetalande organets årsräkenskaper är fullständiga, korrekta och sanningsenliga, huruvida de interna kontrollsystemen fungerar korrekt och huruvida de utgifter för vilka man ansökt om ersättning från kommissionen är lagliga och korrekta. I det utlåtandet ska även anges huruvida granskningen leder till ett ifrågasättande av påståendena i förvaltningsförklaringen.
Det attesterande organet ska besitta den nödvändiga tekniska sakkunskapen. Det ska i sin verksamhet vara oberoende av det berörda utbetalande organet och det berörda samordningsorganet liksom den myndighet som har godkänt detta organ.
2. Kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa regler om de attesterande organens uppgifter, inklusive kontrollerna och om de certifikat och rapporter, tillsammans med medföljande handlingar, som dessa organ ska upprätta. Med hänsyn till behovet av maximal effektivitet vid granskning av transaktioner och professionell revisionsbedömning, vad beträffar en integrerad strategi, ska genomförandeakterna också fastställa
a)
de revisionsprinciper på vilka det attesterande organens utlåtanden är baserade, inklusive en bedömning av risker, interna kontroller och den nivå på revisionsbevis som krävs,
b)
de revisionsmetoder som, med beaktande av internationella revisionsstandarder, ska användas av de attesterande organen när de utfärdar sina utlåtanden, i förekommande fall inklusive användning av ett enda integrerat stickprov för varje population och, i förekommande fall, möjligheten att medfölja vid de utbetalande organens kontroller på plats.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 10
Ersättning för utbetalningar som görs av utbetalande organ
De utgifter som avses i artikel 4.1 och artikel 5 får finansieras av unionsmedel endast om de har betalats av godkända utbetalande organ.
Artikel 11
Oavkortat stöd till stödmottagare
Utom i de fall där annat uttryckligen föreskrivs i unionsrätten ska stöd som faller inom ramen för finansiering enligt denna förordning oavkortat betalas ut till stödmottagarna.
AVDELNING III
SYSTEMET FÖR JORDBRUKSRÅDGIVNING
Artikel 12
Princip och tillämpningsområde
1. Medlemsstaterna ska inrätta ett system för rådgivning till stödmottagare om markskötsel och jordbruksdrift (nedan kallat systemet för jordbruksrådgivning). Det systemet för jordbruksrådgivning ska handhas av utsedda offentliga organ och/eller utvalda privata organ.
2. Systemet för jordbruksrådgivning ska åtminstone omfatta följande:
a)
Skyldigheter på gårdsnivå som följer av föreskrivna verksamhetskrav och normerna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden enligt avdelning VI kapitel I.
b)
De jordbruksmetoder som har en gynnsam inverkan på klimatet och miljön som anges i avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 och det underhåll av jordbruksarealer som avses i artikel 4.1 c i förordning (EU) nr 1307/2013.
c)
Åtgärder på gårdsnivå som anges i landsbygdsprogrammen som syftar till en modernisering av jordbruksföretag, uppbyggnad av konkurrenskraft, sektorsintegration, innovation och marknadsorientering samt främjande av entreprenörskap.
d)
Krav på stödmottagare som antas av medlemsstaterna för tillämpning av artikel 11.3 i direktiv 2000/60/EG.
e)
Krav på stödmottagare som antas av medlemsstaterna för genomförandet av artikel 55 i förordning (EG) nr 1107/2009, i synnerhet kravet som avses i artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/128/EG.
3. Systemet för jordbruksrådgivning får också omfatta bland annat
a)
främjande av omvandling av jordbruk och diversifiering av deras ekonomiska verksamhet,
b)
riskhantering och införande av lämpliga förebyggande åtgärder för att motarbeta naturkatastrofer, andra katastrofer och djur- och växtsjukdomar,
c)
minimikraven i nationell rätt som avses i artiklarna 28.3 och 29.2 i förordning (EU) nr 1305/2013,
d)
information om begränsning av och anpassning till klimatförändringar, biologisk mångfald och vattenskydd enligt bilaga I till den här förordningen.
Artikel 13
Särskilda krav som rör systemet för jordbruksrådgivning
1. Medlemsstaterna ska säkerställa att rådgivare som arbetar inom systemet för jordbruksrådgivning har lämpliga kvalifikationer och får regelbunden utbildning.
2. Medlemsstaterna ska säkerställa att rådgivning och kontroll hålls åtskilda. I detta avseende och om inte annat föreskrivs i nationel rätt om allmänhetens tillgång till handlingar, ska medlemsstaterna se till att de utvalda och utsedda organ som avses i artikel 12.1 inte röjer de personuppgifter eller uppgifter om enskilda som de inhämtar i samband med rådgivningen för andra personer än den stödmottagare som driver det berörda jordbruksföretaget, med undantag av oegentligheter och överträdelser, särskilt brottslig verksamhet, som upptäcks under verksamheten och som omfattas av en skyldighet iunionsrätten eller den nationella rätten att informera en offentlig myndighet.
3. Den berörda nationella myndigheten ska förse den potentiella stödmottagaren, i första hand i elektronisk form, med en tillämplig förteckning över utvalda och utsedda organ enligt artikel 12.1.
Artikel 14
Tillgång till systemet för jordbruksrådgivning
Stödmottagare och jordbrukare som inte får stöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken får använda systemet för jordbruksrådgivning på frivillig grund.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 99.2 fjärde stycket får medlemsstaterna dock i enlighet med objektiva kriterier fastställa vilka kategorier av stödmottagare som ska prioriteras för systemet för jordbruksrådgivning, inbegripet nätverk som verkar med begränsade medel i den mening som avses i artiklarna 53, 55 och 56 i förordning (EU) nr 1305/2013.
I sådana fall ska medlemsstaterna säkerställa att de jordbrukare prioriteras som har mest begränsad tillgång till någon annan rådgivningstjänst än systemet för jordbruksrådgivning.
Systemet för jordbruksrådgivning ska säkerställa att stödmottagare får tillgång till råd som återspeglar deras jordbruksföretags särskilda situation.
Artikel 15
Kommissionens befogenheter
Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler om enhetligt genomförande av systemet för jordbruksrådgivning, så att systemet tas i full drift.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
AVDELNING IV
EKONOMISK FÖRVALTNING AV FONDERNA
KAPITEL I
EGFJ
Avsnitt 1
Finansiering av utgifter
Artikel 16
Budgettak
1. Det årliga taket för EGFJ:s utgifter ska utgöras av de maximibelopp som fastställts för denna fond enligt förordning (EU, Euratom) nr 13112013.
2. I den händelse unionsrätten anger att belopp som avses i punkt 1 ska minskas eller läggas till ska kommissionen anta genomförandeakter utan att tillämpa det förfarande som avses i artikel 116 och på grundval av de uppgifter som avses i unionsrätten, för att fastställa det nettoanslag som ska stå till förfogande för utgifterna från EGFJ.
Artikel 17
Månadsbetalningar
1. De medel som behövs för att finansiera de utgifter som avses i artikel 4.1 ska kommissionen ställa till medlemsstaternas förfogande genom månadsbetalningar, på grundval av betalningar som under en referensperiod har betalats av de godkända utbetalande organen.
2. Till dess att kommissionen har verkställt månadsbetalningarna ska medlemsstaterna tillhandahålla de medel som behövs för att täcka utgifterna, alltefter de godkända utbetalande organens behov.
Artikel 18
Förfarande för månadsbetalningar
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 51 och 52, ska kommissionen betala månadsbetalningarna för de utgifter som har betalats av godkända utbetalande organ under referensmånaden.
2. Månadsbetalningarna ska göras till varje medlemsstat senast den tredje arbetsdagen i den andra månaden efter den månad då utgifterna har betalats. De utgifter som medlemsstaterna betalar under perioden 1-15 oktober ska behandlas som om de betalats under oktober månad. De utgifter som betalats under perioden 16-31 oktober ska behandlas som om de betalats under november månad.
3. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa beloppet av de månadsbetalningar som den gör på grundval av medlemsstaternas utgiftsdeklarationer och den information som lämnas i enlighet med artikel 102.1, med beaktande av behovet av minskningar eller innehållanden av betalningar som tillämpats enligt artikel 41, eller eventuella andra korrigeringar. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
4. Kommissionen får anta genomförandeakter utan att tillämpa det förfarande som avses i artikel 116, för att fastställa tilläggsbetalningar eller avdrag. Den kommitté som avses i artikel 116.1 ska i så fall underrättas vid närmast följande möte.
Artikel 19
Administrativa kostnader och personalkostnader
Utgifter för administration och personal som medlemsstaterna och stödmottagare som får stöd från EGFJ betalar ska inte bäras av EGFJ.
Artikel 20
Utgifter för offentlig intervention
1. Om det inom ramen för den samlade marknadsordningen inte fastställs något belopp per enhet vid en offentlig intervention, ska EGFJ finansiera den berörda åtgärden på grundval av schablonbelopp som är enhetliga inom hela unionen, särskilt när det gäller medel som härrör från medlemsstaterna och som används för uppköp av produkter, materiella åtgärder i samband med lagring och, i förekommande fall, bearbetning av interventionsprodukter.
2. För att kunna säkerställa finansieringen genom EGFJ av den offentliga interventionens utgifter, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande
a)
typen av åtgärder som kan komma i fråga för unionsfinansiering samt villkoren för ersättning av dessa utgifter,
b)
villkoren för berättigande till ersättning samt beräkningsmetoder som baseras på de poster som faktiskt har konstaterats av de utbetalande organen eller på grundval av schablonbelopp som kommissionen har fastställt, eller på grundval av schablonbelopp och icke-schablonbelopp som fastställs i sektorslagstiftning inom jordbruket.
3. För att säkerställa att de anslag som unionens budget föreskriver för EGFJ förvaltas på lämpligt sätt ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att fastställa regler om värderingen av de transaktioner som görs i samband med offentlig intervention, de åtgärder som ska vidtas i händelse av förlorade eller försämrade produkter i samband med offentlig intervention, och fastställande av de belopp som ska finansieras.
4. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa de belopp som avses i punkt 1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
Artikel 21
Inhämtande av satellitbilder
Förteckningen över de satellitbilder som krävs för kontroller ska fastställas gemensamt av kommissionen och medlemsstaterna, i enlighet med den specifikation som utarbetas av varje medlemsstat.
Kommissionen ska kostnadsfritt tillhandahålla dessa satellitbilder till kontrollorganen eller de tjänsteleverantörer som bemyndigats att representera dem.
Kommissionen ska dock fortsätta att äga satellitbilderna och ska få tillbaka dem när arbetet är slutfört. Den får också begära att arbete utförs för att förbättra teknikerna och arbetsmetoderna för att kontrollera jordbruksarealer genom fjärranalyser.
Artikel 22
Övervakning av jordbruksresurser
De åtgärder som finansieras enligt artikel 6 c ska syfta till att ge kommissionen medel att
a)
förvalta unionens jordbruksmarknader i ett globalt perspektiv,
b)
säkerställa jordbruksekonomisk och miljömässig övervakning av jordbruksmark, inklusive skogsjordbruk, liksom att övervaka grödoförhållanden för att möjliggöra beräkningar, i synnerhet med avseende på avkastning och jordbruksproduktion,
c)
internationellt sprida tillgången till sådana beräkningar, såsom inom initiativ som samordnas av FN-organisationer eller andra internationella organ,
d)
bidra till världsmarknadernas öppenhet, och
e)
säkerställa teknisk uppföljning av det agrometerologiska systemet.
De åtgärder som finansieras i enlighet med artikel 6 c rör framför allt insamling eller köp av den information som krävs för genomförande och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken, däribland uppgifter från satellitövervakning och meteorologiska uppgifter, skapande av en infrastruktur för geografiska data samt en webbplats, särskilda undersökningar om klimatfrågor, fjärranalyser som används som hjälp vid övervakning av markkvaliteten, och aktualisering av agrometeorologiska och ekonometriska modeller. Vid behov ska dessa åtgärder genomföras i samarbete med nationella laboratorier och organ.
Artikel 23
Genomförandebefogenheter
Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa
a)
regler om finansieringen i enlighet med artikel 6 b och 6 c,
b)
förfarandet genom vilket åtgärderna i artiklarna 21 och 22 ska genomföras för att uppfylla de uppsatta målen,
c)
ramen som styr förvärv, förbättring och nyttjande av satellitbilder och meterologiska uppgifter samt de tillämpliga tidsfristerna.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Avsnitt 2
Budgetdisciplin
Artikel 24
Förenlighet med budgettaket
1. Anslagen för utgifter från EGFJ får inte i någon fas av budgetförfarandet och budgetgenomförandet överskrida det belopp som avses i artikel 16.
Alla rättsakter som kommissionen föreslår och som antas av Europaparlamentet och rådet, rådet eller kommissionen och som har inverkan på EGFJ-budgeten, ska vara förenliga med det belopp som avses i artikel 16.
2. Om det för en medlemsstat i unionsrätten föreskrivs ett finansieringstak för jordbruksutgifter i euro, ska dessa utgifter ersättas upp till det taket i euro, och, när artikel 41 tillämpas, med nödvändiga justeringar.
3. Nationella tak för direktstöd som avses i artikel 7 i förordning (EU) nr 1307/2013, justerade i enlighet med artikel 26 i den här förordningen, ska betraktas som finansiella tak uttryckta i euro.
Artikel 25
Reserv för kriser inom jordbrukssektorn
En reserv som är avsedd att ge ytterligare stöd för jordbrukssektorn vid större kriser som drabbar produktionen eller distributionen inom jordbruket ska upprättas (nedan kallad reserven för kriser i jordbrukssektorn) genom en minskning av direktstödet i början av varje år med hjälp av den mekanism för finansiell disciplin som avses i artikel 26.
Totalbeloppet för reserven ska vara 2 800 miljoner EUR med lika stora årliga delbetalningar på 400 miljoner EUR (2011 års priser) för perioden 2014-2020 och ska omfattas av rubrik 2 i den fleråriga budgetramen, såsom anges i bilagan till förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013.
Artikel 26
Finansiell disciplin
1. För att säkerställa att de årliga tak som fastställs i förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 för finansiering av marknadsrelaterade utgifter och direktstöd efterlevs, ska en justeringsgrad av direktstöden (nedan kallad justeringsgraden) fastställas när prognoserna för finansieringen av de ovannämnda åtgärderna under detta undre tak för ett visst budgetår, tyder på att det tillämpliga årliga taket kommer att överskridas.
2. Kommissionen ska lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet om justeringsgraden senast den 31 mars det kalenderår för vilket den justeringsgraden ska gälla.
3. Om en justeringsgrad inte har fastställts av Europaparlamentet och rådet senast den 30 juni ett givet år ska kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa justeringsgraden och utan dröjsmål informera Europaparlamentet och rådet om detta. Sådana genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
4. Senast den 1 december får kommissionen, på grundval av de nya uppgifter som kommit till dess kännedom, anta genomförandeakter för att anpassa den justeringsgrad som fastställts enligt punkterna 2 eller 3. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
5. Genom undantag från artikel 169.3 fjärde stycket i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 ska medlemsstaterna återbetala de anslag som överförts i enlighet med artikel 169.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 till de slutliga stödmottagare som under det budgetår som anslagen överförs till omfattas av den justeringsgrad som avses i punkt 1 i denna artikel.
Den återbetalning som avses i första stycket ska endast tillämpas för stödmottagare i de medlemsstater där finansiell disciplin tillämpats under det föregående budgetåret.
6. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa villkor och bestämmelser för anslag som förs över i enlighet med artikel 169.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 för att finansiera de utgifter som avses i artikel 4.1 b i den här förordningen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
7. När denna artikel tillämpas ska beloppet för den reserv för kriser i jordbrukssektorn som avses i artikel 25 inkluderas när justeringsgraden fastställs. Varje belopp som inte gjorts tillgängligt för krisåtgärder i slutet av budgetåret kommer att utbetalas i enlighet med punkt 5 i denna artikel.
Artikel 27
Förfarandet för budgetdisciplin
1. Kommissionen ska för Europaparlamentet och rådet, samtidigt med budgetförslaget för ett budgetår N, lägga fram sina prognoser för budgetåren N - 1, N och N + 1.
2. Om det när budgetförslaget för år N upprättas verkar finnas risk för att det belopp som avses i artikel 16 för budgetår N kommer att överskridas, ska kommissionen för Europaparlamentet och rådet eller för rådet föreslå de åtgärder som behövs för att säkerställa att detta belopp inte överskrids.
3. Närhelst kommissionen bedömer att det finns risk för att det belopp som avses i artikel 16 kan komma att överskridas och den inte har möjlighet att inom ramen för sina befogenheter vidta tillräckliga åtgärder för att råda bot på situationen, ska kommissionen för att se till att beloppet inte överskrids föreslå andra åtgärder. Dessa åtgärder ska antas av rådet om den rättsliga grunden för den relevanta åtgärden är artikel 43.3 i EUF-fördraget eller av Europaparlamentet och rådet om den rättsliga grunden för den relevanta åtgärden är artikel 43.2 i EUF-fördraget.
4. Om det vid slutet av budgetår N visar sig att medlemsstaternas ersättningsanspråk överskrider eller kan komma att överskrida det belopp som avses i artikel 16 ska kommissionen
a)
beakta dessa anspråk i proportion till medlemsstaternas anspråk och inom den tillgängliga budgetens begränsningar, och ska anta genomförandeakter för att preliminärt fastställa månadsbetalningarna för den berörda månaden,
b)
för alla medlemsstater senast den 28 februari år N + 1 fastställa situationen när det gäller unionsfinansiering för budgetår N,
c)
anta genomförandeakter för att fastställa totalbeloppet för unionsfinansiering uppdelat per medlemsstat på grundval av en enda unionsfinansieringsnivå inom gränserna för den budget som gällde för månadsbetalningarna,
d)
senast i samband med de betalningar som hänför sig till mars månad år N + 1 betala eventuell kompensation som ska göras med avseende på medlemsstaterna.
De genomförandeakter som föreskrivs i första stycket leden a och c ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
Artikel 28
System för tidig varning
För att säkerställa att budgettaket i artikel 16 inte överskrids ska kommissionen genomföra ett varningssystem med uppföljning månadsvis av utgifterna från EGFJ.
I det avseendet ska kommissionen i början av varje budgetår fastställa profiler över månadsutgifterna, i förekommande fall på grundval av medelvärdet av månadsutgifterna under de tre närmast föregående åren.
Kommissionen ska lägga fram återkommande rapporter för Europaparlamentet och rådet där utvecklingen av utbetalade utgifter granskas i relation till profilerna och där en bedömning görs av det planerade genomförandet för det pågående budgetåret.
Artikel 29
Referensväxelkurser
1. När kommissionen antar budgetförslaget eller en ändringsskrivelse till budgetförslaget rörande jordbruksutgifterna, ska den för att upprätta budgetberäkningarna för EGFJ använda den genomsnittliga växelkurs mellan euro och US-dollar som använts på marknaden under det senaste kvartalet, som ska ha avslutats senast 20 dagar innan kommissionen antog budgeten.
2. När kommissionen antar ett förslag till tilläggs- eller ändringsbudget eller en ändringsskrivelse till en sådan ska den, i den mån dessa handlingar berör anslag till åtgärder som avses i artikel 4.1 a, använda
a)
medelvärdet av den växelkurs mellan euro och US-dollar som faktiskt noterats på marknaden från och med den 1 augusti föregående budgetåret till och med slutet av det senaste kvartalet som ska ha avslutats minst 20 dagar innan kommissionen antog budgeten, och senast den 31 juli pågående budgetår,
b)
den genomsnittliga kurs som faktiskt noterats under det senaste kvartalet, som ska ha avslutats minst 20 dagar innan kommissionen antog budgeten, som en prognos för den resterande delen av budgetåret.
KAPITEL II
EJFLU
Avsnitt 1
Allmänna bestämmelser för ejflu
Artikel 30
Ingen dubbelfinansiering
Utgifter som finansieras från Ejflu får inte finansieras från någon annan post i unionens budget.
Artikel 31
Gemensamma bestämmelser för alla utbetalningar
1. I enlighet med artikel 77.1 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionens utbetalningar av det Ejflu-bidrag som avses i artikel 5 i den här förordningen inte överskrida budgetåtagandena.
Dessa utbetalningar ska anslås till det tidigaste gällande budgetåtagandet.
2. Artikel 84 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 ska tillämpas.
Avsnitt 2
Finansiering av landsbygdsprogram
Artikel 32
Ekonomiskt bidrag från Ejflu
Det ekonomiska bidraget från Ejflu för utgifter inom landsbygdsprogrammen ska fastställas för varje program, inom de budgettak som fastställs av unionsrätten avseende stöd till landsbygdsutveckling genom Ejflu
Artikel 33
Budgetåtaganden
I enlighet med artikel 76 i förordning (EU) nr 1303/2013 ska unionens budgetåtaganden för landsbygdsprogram gälla.
Avsnitt 3
Ekonomiskt bidrag till landsbygdsprogram
Artikel 34
Bestämmelser som gäller för utbetalningar för landsbygdsprogram
1. Medlemsstaterna ska få tillgång till de anslag som är nödvändiga för att finansiera utgifterna som avses i artikel 5 i form av förskott, mellanliggande betalningar och slutbetalningar såsom beskrivs i detta avsnitt.
2. Förskott och mellanliggande betalningar får tillsammans för varje landsbygdsutvecklingsprogram uppgå till högst 95 % av bidraget från Ejflu.
När taket på 95 % har nåtts ska medlemsstaterna fortsätta att överlämna betalningsansökningar till kommissionen.
Artikel 35
Bestämmelser om förskott
1. Kommissionen ska, efter sitt beslut om antagande av ett landsbygdsprogram, betala ett belopp som förskott till medlemsstaten för hela programperioden. Detta förskott ska betalas i delbetalningar enligt följande:
a)
2014: 1 % av EJFLU:s stöd till programmet för hela programperioden och 1,5 % av Ejflu:s stöd till programmet för hela programperioden när en medlemsstat har mottagit ekonomiskt bistånd sedan 2010, antingen i enlighet med artiklarna 122 och 143 i EUF-fördraget, eller från Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF) eller mottar ekonomiskt bistånd den 31 december 2013 i enlighet med artiklarna 136 och 143 i EUF-fördraget,
b)
2015: 1 % av Ejflu:s stöd till programmet för hela programperioden och 1,5 % av Ejflu:s stöd till programmet för hela programperioden när en medlemsstat har mottagit ekonomiskt bistånd sedan 2010, i enlighet med artiklarna 122 och 143 i EUF-fördraget, eller från EFSF eller mottar ekonomiskt bistånd den 31 december 2014 i enlighet med artiklarna 136 och 143 i EUF-fördraget,
c)
2016: 1 % av Ejflu:s stöd till programmet för hela programperioden.
Om ett landsbygdsprogram antas 2015 eller senare ska de första delbetalningarna betalas ut under det år då programmet antas.
2. Hela det belopp som utbetalas som förskott ska återbetalas till kommissionen, om medlemsstaten inte har betalat några utgifter för och inte har lämnat någon utgiftsdeklaration för landsbygdsprogrammet inom 24 månader efter utbetalningen av den första delen av förskottet.
3. Den ränta som förskottet ger upphov till ska överföras till landsbygdsprogrammet och avräknas från beloppet för offentliga utgifter i den slutliga utgiftsdeklarationen.
4. Det totala förskottsbeloppet ska slutjusteras i enlighet med det förfarande som avses i artikel 51 i denna förordning innan landsbygdsprogrammet avslutas.
Artikel 36
Mellanliggande betalningar
1. De mellanliggande betalningarna ska göras för varje landsbygdsprogram. De ska beräknas genom att den medfinansieringsnivå som gäller för varje åtgärd tillämpas på de offentliga utgifter som betalats och som hänför sig till denna åtgärd i enlighet med artikel 59 i förordning (EU) nr 1305/2013.
2. I den mån det finns tillgängliga medel, ska kommissionen ska, med beaktande av minskningar eller innehållanden som tillämpas enligt artikel 41, göra mellanliggande betalningar för att lämna ersättning för utgifter som betalats av de godkända utbetalande organen för genomförandet av programmen.
3. Kommissionen ska göra en mellanliggande betalning endast om följande krav har uppfyllts:
a)
En utgiftsdeklaration som är underskriven av det godkända utbetalande organet enligt artikel 102.1 c har kommit in till kommissionen.
b)
Det totalbelopp för bidrag från Ejflu som tilldelats varje åtgärd för hela den ifrågavarande programperioden har respekterats.
c)
Den senaste årsrapporten om genomförandet av landsbygdsprogrammet har lämnats in till kommissionen.
4. Om något av kraven enligt punkt 3 inte är uppfyllt, ska kommissionen snarast underrätta det godkända utbetalande organet eller samordningsorganet, i de fall ett sådant har utsetts. Om något av de krav som fastställs i punkt 3 a eller 3 c inte har efterlevts ska utgiftsdeklarationen vara ogiltig.
5. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 51 och 52, ska kommissionen göra en mellanliggande betalning senast 45 dagar efter det att en utgiftsdeklaration som uppfyller kraven i punkt 3 i denna artikel har diarieförts.
6. De godkända utbetalande organen ska upprätta och till kommissionen översända, direkt eller via samordningsorganet om ett sådant har utsetts, mellanliggande utgiftsdeklarationer för landsbygdsprogram, med den periodicitet som fastställs av kommissionen.
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa den periodicitet med vilken de godkända utbetalande organen ska översända dessa mellanliggande utgiftsdeklarationer. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Utgiftsdeklarationerna ska täcka de utgifter som de godkända utbetalande organen har haft under varje berörd tidsperiod. I de fall det inte går att lämna en deklaration för de utgifter som avses i artikel 65.9 i förordning (EU) nr 1303/2013 på grund av kommissionens pågående godkännande av en programändring, får en utgiftsdeklaration för dessa utgifter lämnas under efterföljande perioder.
De mellanliggande utgiftsdeklarationerna för utgifter som betalats från och med den 16 oktober ska belasta budgeten det påföljande året.
7. Artikel 83 i förordning (EU) nr 1303/2013 ska gälla.
Artikel 37
Utbetalning vid slutbetalning och avslutande av program
1. Slutbetalning ska göras av kommissionen, efter det att den sista årsrapporten för genomförandet av ett landsbygdsprogram har kommit in, på grundval av den gällande finansieringsplanen, årsräkenskaperna för det senaste budgetåret då det berörda landsbygdsprogrammet genomfördes och motsvarande beslut om avslutande av räkenskaperna, under förutsättning att det finns medel i budgeten. Dessa räkenskaper ska ha inkommit till kommissionen senast sex månader efter det fastställda slutdatumet för stödberättigande av utgifter som avses i artikel 65.2 i förordning (EU) nr 1303/2013, och ska omfatta de utbetalningar det utbetalande organet har gjort fram till och med det sista datumet för stödberättigande av utgifter.
2. Slutbetalningen ska utbetalas senast sex månader efter det att kommissionen mottagit den information och de handlingar som avses i punkt 1 i denna artikel och de sista årsräkenskaperna har avslutats. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 38.5 ska de återstående medel som det fortfarande finns åtaganden för efter slutbetalningen återtas av kommissionen inom en period av sex månader.
3. Om den sista årsrapporten och de handlingar som är nödvändiga för avslutande av räkenskaperna för programmets sista genomförandeår inte har kommit in till kommissionen senast det datum som anges i punkt 1 medför detta automatiskt återtagande av medlen enligt artikel 38.
Artikel 38
Automatiskt återtagande för landsbygdsprogram
1. Den del av ett budgetåtagande för ett landsbygdsprogram som inte har använts för utbetalning av förskottet eller för mellanliggande betalningar eller för vilken ingen utgiftsdeklaration som uppfyller kraven i artikel 36.3 har kommit in till kommissionen senast den 31 december det tredje året efter det år då budgetåtagandet gjordes, ska automatiskt återtas av kommissionen.
2. Den del av de budgetåtaganden som ännu inte har avslutats vid slutdatumet för stödberättigande enligt artikel 65.2 i förordning (EU) nr 1303/2013 för vilken ingen utgiftsdeklaration har lämnats in senast sex månader efter detta datum, ska automatiskt återtas.
3. I händelse av ett rättsligt förfarande eller administrativt överklagande med suspensiv verkan, ska den tidsfrist som avses i punkterna 1 eller 2 för det automatiska återtagandet, vad avser det belopp som motsvarar de berörda verksamheterna, avbrytas under tiden det rättsliga förfarandet eller det administrativa överklagandet pågår, under förutsättning att kommissionen får en motiverad anmälan från medlemsstaten senast den 31 december år N + 3.
4. Följande ska inte beaktas vid beräkningen av automatiskt återtagande:
a)
Den del av budgetåtagandena för vilken en utgiftsdeklaration har gjorts, men där ersättningen minskats eller innehållits av kommissionen den 31 december år N + 3.
b)
Den del av budgetåtagandena som inte har betalats ut av ett utbetalande organ på grund av force majeure och som är av avgörande betydelse för genomförandet av landsbygdsprogrammet. De nationella myndigheter som åberopar force majeure ska påvisa de direkta följderna för genomförandet av hela eller delar av programmet.
Medlemsstaten ska senast den 31 januari till kommissionen skicka information om de undantag som avses i första stycket avseende de belopp som deklarerats senast vid utgången av föregående år.
5. Kommissionen ska i god tid informera medlemsstaterna om det finns risk för att automatiskt återtagande kan komma att tillämpas. Kommissionen ska också informera dem om vilket belopp som kan komma att återtas på grundval av de uppgifter som kommissionen har tillgång till. Medlemsstaterna ska ha två månader från och med att denna information har mottagits på sig för att godkänna beloppet i fråga eller för att framföra synpunkter. Kommissionen ska genomföra det automatiska återtagandet senast nio månader efter den sista tidsfristen som fastställs då punkterna 1-3 tillämpas.
6. Vid automatiskt återtagande ska Ejflu:s bidrag till det berörda landsbygdsprogrammet för det aktuella året minskas med det återtagna beloppet. Medlemsstaten ska lägga fram en reviderad finansieringsplan som fördelar stödminskningen mellan de olika åtgärderna i programmet och som ska godkännas av kommissionen. Annars ska kommissionen proportionellt minska de belopp som tilldelats varje åtgärd.
KAPITEL III
Gemensamma bestämmelser
Artikel 39
Budgetår för jordbruket
Utan att det påverkar de särskilda bestämmelser om deklaration av utgifter och inkomster för offentlig intervention som fastställs av kommissionen enligt artikel 46.6 a ska budgetåret för jordbruket täcka de utgifter och de inkomster som de utbetalande organen tar upp i räkenskaperna för fondernas budget under budgetår "N" som börjar den 16 oktober år "N-1" och löper till den 15 oktober år "N".
Artikel 40
Iakttagande av betalningsfrister
När unionsrätten anger tidsfrister för betalning ska alla utbetalningar som görs av de utbetalande organen till stödmottagarna, före tidigast möjliga betalningsdatum och efter sista möjliga betalningsdatum, betraktas som ej berättigande till unionsfinansiering, utom i de fall, på de villkor och inom de gränser som fastställs med beaktande av proportionalitetsprincipen.
För att se till att utgifter som betalas ut före första möjliga betalningsdatum eller efter sista möjliga betalningsdatum blir berättigade till unionsfinansiering samtidigt som man begränsar de finansiella verkningarna av detta ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 genom undantag från regeln i första stycket.
Artikel 41
Minskning och innehållande av månadsbetalningar och mellanliggande betalningar
1. Om kommissionen, med hjälp av utgiftsdeklarationerna eller den information som avses i artikel 102, fastställer att utgifterna har betalats av organ som inte är godkända utbetalande organ, att betalningsperioderna eller de budgettak som fastställs i unionsrätten inte har iakttagits eller att utgifterna på annat sätt inte har betalats på ett sätt som är förenligt med unionens regler, får kommissionen minska eller hålla inne månadsbetalningarna eller de mellanliggande betalningarna till den berörda medlemsstaten inom ramen för de genomförandeakter som avser månadsbetalningar som avses i artikel 18.3 eller inom ramen för de mellanliggande betalningar som avses i artikel 36, efter det att medlemsstaten fått tillfälle att lämna sina synpunkter.
Om utgiftsdeklarationerna eller den information som avses i artikel 102 inte räcker till för att kommissionen ska kunna fastställa att utgifterna har betalats i enlighet med unionens regler, ska kommissionen uppmana den berörda medlemsstaten att lämna ytterligare information och sina synpunkter inom en period som inte ska vara kortare än 30 dagar. Om medlemsstaten inte lämnar något svar på kommissionens begäran inom den fastställda tidsperioden, eller om det inlämnade svaret anses vara otillräckligt eller visar att utgifterna inte har betalats i enlighet med unionens föreskrifter, får kommissionen minska eller hålla inne månadsbetalningarna eller de mellanliggande betalningarna till den berörda medlemsstaten inom ramen för de genomförandeakter om månadsbetalningar som avses i artikel 18.3 eller inom ramen för de mellanliggande betalningar som avses i artikel 36.
2. Kommissionen får anta genomförandeakter för att minska eller hålla inne månadsbetalningarna eller de mellanliggande betalningarna till en medlemsstat om en eller flera av de centrala komponenterna i det nationella kontrollsystemet i fråga inte existerar, eller inte fungerar på grund av de konstaterade bristernas allvarliga eller ihållande karaktär eller om det finns likartade allvarliga brister i systemet för återvinning av oegentligt utförda betalningar och om ett av följande villkor är uppfyllt:
a)
De brister som avses i första stycket är av fortlöpande natur och har lett till minst två genomförandeakter enligt artikel 52 genom vilka finansiering av utgifter från den berörda medlemsstaten undantagits från unionsfinansieringen.
b)
Kommissionen fastställer att den berörda medlemsstaten inte är i stånd att genomföra de korrigerande åtgärder som krävs inom den omedelbara framtiden, i enlighet med en handlingsplan med tydliga framstegsindikatorer som ska fastställas i samråd med kommissionen.
Minskningen eller innehållandet av utbetalningarna ska tillämpas för de relevanta utgifter som betalats av det utbetalande organet och för vilka brister befunnits förekomma under en period som ska fastställas i de genomförandeakter som avses i detta stycke och som inte får vara längre än tolv månader. Om villkoren för minskningen eller innehållandet fortfarande är uppfyllda, får kommissionen anta genomförande akter för att förlänga den perioden med ytterligare perioder, på högst tolv månader totalt. Om dessa villkor inte längre uppfylls ska minskningen eller innehållandet upphöra.
De genomförandeakter som föreskrivs i detta stycke ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
Innan kommissionen antar de genomförandeakter som avses i detta stycke, ska den informera den berörda medlemsstaten om sin avsikt att göra detta och uppmana medlemsstaten att reagera inom en period som inte får vara kortare än 30 dagar.
Genomförandeakterna som fastställer de månadsbetalningar som avses i artikel 18.3 eller de mellanliggande betalningar som avses i artikel 36, ska ta hänsyn till de genomförandeakter som antas i enlighet med denna punkt.
3. Minskningar och innehållanden enligt denna artikel ska tillämpas i enlighet med proportionalitetsprincipen och ska inte påverka tillämpningen av artiklarna 51 och 52.
4. Minskningar och innehållanden av utbetalningar enligt denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artiklarna 19, 22 och 23 i förordning (EU) nr 1303/2013.
De innehållanden av utbetalningar som avses i artiklarna 19 och 22 i förordning (EU) nr 1303/2013ska tillämpas i enlighet med förfarandet i punkt 2 i den här artikeln.
Artikel 42
Innehållande av utbetalningar vid sen inlämning
Om sektorslagstiftningen inom jordbruket kräver att medlemsstaterna inom en specifik tidsperiod ska lämna information om antalet kontroller som utförts enligt artikel 59 och resultaten av dessa och om en medlemsstat lämnar in uppgifterna för sent, får kommissionen hålla inne de månadsbetalningar som avses i artikel 18 eller de mellanliggande betalningar som avses i artikel 36, förutsatt att kommissionen i god tid före referensperiodens början har gett medlemsstaterna tillgång till alla de uppgifter, blanketter och upplysningar som de behöver för att ta fram de statistiska uppgifterna. Det belopp som ska ställas in får inte överstiga 1,5 % av de utgifter för vilka de relevanta statistiska uppgifterna inte har lämnats in i tid. Vid tillämpning av innehållandet ska kommissionen agera i enlighet med proportionalitetsprincipen och beakta förseningens längd. I synnerhet ska hänsyn tas till om beviljandet av ansvarsfrihet för budgeten äventyras av att uppgifterna lämnats in för sent. Innan kommissionen håller inne månadsbetalningarna ska den skriftligen meddela den berörda medlemsstaten. Kommissionen ska betala ut de innehållna beloppen när den erhåller de statistiska uppgifterna från de berörda medlemsstaterna, under förutsättning att dagen för mottagande inte är senare än den 31 januari påföljande år.
Artikel 43
Avsättning av inkomster för särskilda ändamål
1. Följande ska vara inkomster avsatta för särskilda ändamål i den mening som avses i artikel 21 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012:
a)
Belopp som enligt artiklarna 40 och 51 när det gäller utgifter inom ramen för EGFJ och artiklarna 52 och 54 ska betalas till unionens budget, inbegripet ränta på dessa belopp.
b)
Belopp som inkasseras eller drivs in enligt del II avdelning I kapitel III avsnitt III i förordning (EG) nr 1234/2007.
c)
Belopp som har inkasserats till följd av sanktioner i enlighet med de särskilda regler som fastställs i unionens sektorslagstiftning inom jordbruket, förutom om denna lagstiftning uttryckligen anger att medlemsstaterna får hålla inne dessa belopp.
d)
Belopp som, när det gäller utgifter inom EGFJ, motsvarar sanktioner som tillämpas i enlighet med de regler om tvärvillkor som fastställs i avdelning VI kapitel II.
e)
Alla säkerheter, borgen och garantier som har ställts i enlighet med unionsrätten antagen inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, med undantag för landsbygdsutveckling, och som senare förverkats. Medlemsstaterna ska emellertid behålla förverkade säkerheter som ställts vid beviljande av export- eller importlicenser eller inom ett anbudsförfarande med det enda syftet att säkerställa att anbudsgivarna ger seriösa anbud.
2. De belopp som avses i punkt 1 ska betalas till unionens budget och ska, om de återanvänds, uteslutande användas för att finansiera utgifter från EGFJ eller Ejflu.
3. Denna förordning ska även tillämpas på inkomster avsatta för särskilda ändamål enligt punkt 1.
4. När det gäller EGFJ ska artiklarna 170 och 171 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 gälla i tillämpliga delar för räkenskaperna för de inkomster avsatta för särskilda ändamål som avses i den här förordningen.
Artikel 44
Separat redovisning
Varje utbetalande organ ska föra separata räkenskaper för de anslag som unionens budget föreskriver för fonderna.
Artikel 45
Informationsåtgärder
1. Den information som finansieras i enlighet med artikel 6 e ska i synnerhet syfta till att hjälpa till att förklara, genomföra och utveckla den gemensamma jordbrukspolitiken, upplysa allmänheten om vad den gemensamma jordbrukspolitiken handlar om och dess målsättningar, att återupprätta konsumenternas förtroende efter kriser med hjälp av informationskampanjer, ge upplysningar till jordbrukare och andra parter som verkar på landsbygden och främja den europeiska jordbruksmodellen samt hjälpa medborgarna att förstå den.
Den är avsedd att erbjuda enhetlig, objektiv och heltäckande information, både inom och utanför unionen, för att ge en korrekt och samlad bild av den gemensamma jordbrukspolitiken.
2. De åtgärder som avses i punkt 1 kan bestå av
a)
årliga arbetsprogram eller andra specifika åtgärder som presenteras av en tredje part,
b)
aktiviteter som genomförs på kommissionens initiativ.
Dessa lagstadgade åtgärder eller de åtgärder som redan finansieras inom ramen för en annan unionsverksamhet ska uteslutas.
För att genomföra de aktiviteter som avses i led b får kommissionen ta hjälp av externa experter.
De åtgärder som avses i första stycket ska också bidra till att säkerställa gemensam kommunikation om unionens politiska prioriteringar, i den mån dessa prioriteringar har anknytning till de allmänna målen i denna förordning.
3. Senast den 31 oktober varje år ska kommissionen offentliggöra en ansökningsomgång som iakttar de villkor som anges i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.
4. Den kommitté som avses i artikel 116.1 ska informeras om de åtgärder som planerats och vidtagits i enlighet med denna artikel.
5. Kommissionen ska vartannat år överlämna en rapport om tillämpningen av denna artikel till Europaparlamentet och rådet.
Artikel 46
Kommissionens befogenheter
1. För att kunna ta hänsyn till de inkomster som de utbetalande organen får för unionsbudgetens räkning på grundval av de utgiftsdeklarationer som medlemsstaterna lämnar in, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande villkoren för när kompensationsbetalningar ska göras ifråga om vissa utgifter och inkomster inom ramen för fonderna.
2. Om unionsbudgeten inte har antagits i början av budgetåret eller om totalbeloppet för de inplanerade åtagandena överskrider det tröskelvärde som anges i artikel 170.3 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, ska kommissionen, för att kunna göra en rimlig fördelning mellan medlemsstaterna av de anslag som finns tillgängliga, ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 i den här förordningen om metoden för åtagandena och utbetalningen av beloppen.
3. För att kontrollera konsekvensen i de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat om utgifter eller annan information som föreskrivs i denna förordning ska kommissionen, då skyldigheten att underrätta kommissionen enligt artikel 102 inte har uppfyllts, ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet i artikel 115 om uppskjutande av kommissionens månadsbetalningar till medlemsstaterna som avses i artikel 42 när det gäller utgifter för EGFJ och för att fastställa villkoren för kommissionens minskning eller innehållandet av mellanliggande betalningar till medlemsstaterna inom ramen för Ejflu enligt den artikeln.
4. Vid tillämpningen av artikel 42, för att säkerställa att den proportionalitetsprincipen iakttas, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 med regler om
a)
förteckningen över åtgärder som omfattas av artikel 42,
b)
storleken på innehållandet av utbetalningarna enligt den artikeln.
5. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa närmare regler om den skyldighet som föreskrivs i artikel 44 samt även de särskilda villkor som gäller för de uppgifter som ska bokföras i de utbetalande organens räkenskaper. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
6. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler om
a)
finansiering och redovisning av interventionsåtgärder i form av offentlig lagring och om andra utgifter som finansieras av fonderna,
b)
villkor och bestämmelser för automatiska återtagandeförfaranden,
c)
förfarande och andra praktiska arrangemang för att den mekanism som anges i artikel 42 ska fungera korrekt.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
KAPITEL IV
Bokföringsmässig kontroll
Avsnitt I
Allmänna bestämmelser
Artikel 47
Kommissionens kontroller på plats
1. Utan att det påverkar tillämpningen av de kontroller som medlemsstaterna gör enligt nationella lagar och andra författningar eller artikel 287 i EUF-fördraget, eller de kontroller som görs med stöd av artikel 322 i EUF-fördraget eller på grundval av rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (30), får kommissionen anordna kontroller på plats i medlemsstaterna i syfte att särskilt kontrollera
a)
om de administrativa rutinerna är förenliga med unionsföreskrifterna,
b)
om de erforderliga verifikationerna finns och om de överensstämmer med den verksamhet som finansieras av EGFJ eller Ejflu,
c)
under vilka förhållanden den verksamhet som finansieras av EGFJ eller Ejflu genomförs och kontrolleras,
d)
om ett utbetalande organ uppfyller de kriterier för godkännande som fastställs i artikel 7.2 och om medlemsstaten tillämpar bestämmelserna i artikel 7.5 korrekt.
De personer som kommissionen bemyndigar att på dess vägnar genomföra kontroller på plats eller kommissionens tjänstemän som verkar inom ramen för sina befogenheter, ska ha tillgång till bokföring och alla andra handlingar, inbegripet de handlingar och motsvarande metadata som upprättas eller tas emot och bevaras på elektroniskt medium, som har anknytning till utgifter som finansieras av EGFJ eller Ejflu.
Befogenheterna att utföra kontroller på plats får inte påverka tillämpningen av nationella bestämmelser som reserverar vissa åtgärder för ombud som utses särskilt enligt nationell rätt. Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 883/2013 (31) och förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 ska de personer som bemyndigats av kommissionen att agera på dess vägnar bland annat inte medverka vid hembesök hos eller formella förhör med personer på grundval av den berörda medlemsstatens rätt. De ska emellertid ha tillgång till den information som erhålls på detta sätt.
2. Kommissionen ska i god tid före kontrollen på plats underrätta den berörda medlemsstaten eller den medlemsstat på vars territorium kontrollen ska äga rum och ska när kontrollerna organiseras ta hänsyn till de administrativa konsekvenserna för de utbetalande organen. Tjänstemän från den berörda medlemsstaten får delta i sådana kontroller.
På begäran av kommissionen och med medlemsstatens samtycke, ska kompletterande kontroller eller utredningar av den verksamhet som avses i denna förordning utföras av medlemsstatens behöriga myndigheter. Tjänstemän från kommissionen eller personer som har bemyndigats av kommissionen att agera på dess vägnar får delta i dessa kontroller.
För att förbättra kontrollerna får kommissionen, med de berörda medlemsstaternas samtycke, be myndigheter i dessa medlemsstater om hjälp för vissa kontroller eller utredningar.
Artikel 48
Tillgång till information
1. Medlemsstaterna ska låta kommissionen ta del av alla uppgifter som behövs för att fonderna ska fungera väl, och vidta alla lämpliga åtgärder för att underlätta de kontroller som kommissionen anser bör genomföras inom ramen för förvaltningen av unionens medel, inbegripet kontroller på plats.
2. Medlemsstaterna ska, på kommissionens begäran, underrätta den om alla lagar och andra författningar som de har antagit för att genomföra de unionsrättsakter som avser den gemensamma jordbrukspolitiken, i den mån dessa akter får ekonomiska följder för EGFJ eller Ejflu.
3. Medlemsstaterna ska låta kommissionen ta del av uppgifter om oegentligheter och misstänkta bedrägerifall som har konstaterats, liksom uppgifter om de åtgärder som har vidtagits enligt avsnitt III i detta kapitel för att driva in belopp som felaktigt har betalats ut till följd av sådana oegentligheter och bedrägerier.
Artikel 49
Tillgång till handlingar
De godkända utbetalande organen ska bevara verifikationerna för de utbetalningar som har gjorts och de handlingar som hör till de administrativa och fysiska kontroller som föreskrivs i unionsrätten, och ställa dessa handlingar och uppgifter till kommissionens förfogande. Dessa verifikationer får bevaras i elektronisk form enligt de villkor som kommissionen fastställt på grundval av artikel 50.2.
Om handlingarna förvaras hos en myndighet som handlar i ett utbetalande organs ställe och som har till uppgift att utanordna medlen, ska denna till det godkända utbetalande organet lämna rapporter om antalet genomförda kontroller, innehållet i dem och de åtgärder som har vidtagits mot bakgrund av resultaten.
Artikel 50
Kommissionens befogenheter
1. För att säkerställa att bestämmelserna om kontroller på plats och tillgång till handlingar och information enligt detta kapitel tillämpas korrekt och effektivt ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115, vilka kompletterar de särskilda skyldigheter som medlemsstaterna ska fullgöra enligt detta kapitel.
2. Kommissionen får anta genomförandeakter om
a)
de förfaranden som rör de särskilda skyldigheter som medlemsstaterna måste iaktta i samband med de kontroller som föreskrivs i detta kapitel,
b)
de förfaranden som rör de skyldigheter att samarbeta som medlemsstaterna har i samband med genomförandet av artiklarna 47 och 48,
c)
förfaranden och andra praktiska arrangemang avseende den rapporteringsskyldighet som avses i artikel 48.3,
d)
de villkor i enlighet med vilka de verifikationer som avses i artikel 49 ska förvaras, inbegripet verifikationernas form och den tidsperiod under vilken de ska bevaras.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Avsnitt II
Avslutande av räkenskaperna
Artikel 51
Bokföringsmässig kontroll
Före den 31 maj det år som följer på det berörda budgetåret och på grundval av de uppgifter som överlämnats i enlighet med artikel 102.1 c, ska kommissionen anta genomförandeakter innehållande dess beslut att avsluta räkenskaperna för de godkända utbetalande organen. Dessa genomförandeakter ska behandla årsräkenskapernas fullständighet, korrekthet och sanningsenlighet och ska inte påverka beslut som antas senare enligt artikel 52.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
Artikel 52
Kontroll av överensstämmelse
1. När kommissionen upptäcker att utgifter som omfattas av artikel 4.1 och artikel 5 inte har betalats ut i överensstämmelse med unionsrätten och, när det gäller EJFLU, inte har betalats ut i överensstämmelse med tillämplig unionsrätt och nationell rätt som avses i artikel 85 i förordning (EU) nr 1303/2013, ska kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa de belopp som ska undantas från unionsfinansiering. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
2. Kommissionen ska göra en bedömning av de belopp som ska undantas med hänsyn till hur stor bristen på överensstämmelse är. Kommissionen ska beakta överträdelsens art samt den ekonomiska förlust som unionen lidit. Den ska grunda den inställda utbetalningen på fastställandet av de belopp som använts felaktigt och får, när dessa belopp inte kan fastställas genom rimliga ansträngningar, tillämpa extrapolerade korrigeringar eller schablonkorrigeringar. Schablonkorrigeringar ska endast tillämpas när det, på grund av de aktuella omständigheterna eller på grund av att medlemsstaten inte har tillhandahållit kommissionen nödvändig information, inte är möjligt att genom rimliga ansträngningar närmare fastställa den ekonomiska förlust som unionen lidit.
3. Innan något beslut antas om finansieringsavslag ska resultaten av kommissionens kontroller och den berörda medlemsstatens svar överlämnas skriftligen, varefter de båda parterna ska söka nå en överenskommelse om vilka åtgärder som ska vidtas. I det skedet av förfarandet ska medlemsstaterna ges möjlighet att visa att överträdelsens faktiska omfattning är mindre än vad kommissionen antagit.
Om ingen överenskommelse nås, får medlemsstaten begära inledandet av ett förfarande som syftar till att förlika de respektive ståndpunkterna inom en period på fyra månader. Resultaten av detta förfarande ska återges i en rapport, som ska överlämnas till kommissionen. Kommissionen ska beakta rekommendationerna i rapporten innan den fattar ett eventuellt beslut om finansieringsavslag och ska motivera sitt beslut om den beslutar att inte följa dessa rekommendationer.
4. Ett finansieringsavslag får inte omfatta följande:
a)
Utgifter som avses i artikel 4.1 och som har betalats mer än 24 månader före kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av dess kontroller.
b)
Sådana utgifter för fleråriga åtgärder som ingår bland de utgifter som avses i artikel 4.1, eller hänför sig till de program som avses i artikel 5, och för vilka stödmottagarens senaste skyldighet började gälla mer än 24 månader före kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av sina kontroller.
c)
Utgifter för åtgärder inom de program som avses i artikel 5, utöver dem som avses i led b i denna punkt, och som har betalats eller i förekommande fall slutbetalats av det utbetalande organet mer än 24 månader före kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av sina kontroller.
5. Punkt 4 ska inte tillämpas på
a)
oegentligheter som omfattas av avsnitt III i detta kapitel,
b)
nationella stöd för vilka kommissionen har inlett förfarandet i artikel 108.2 i EUF-fördraget eller överträdelser som kommissionen i enlighet med artikel 258 i EUF-fördraget har meddelat den berörda medlemsstaten genom en formell underrättelse,
c)
underlåtenhet från medlemsstaternas sida att fullgöra sina skyldigheter enligt avdelning V kapitel III i denna förordning, under förutsättning att kommissionen skriftligen underrättar medlemsstaten om resultatet av sina kontroller inom 12 månader från det att medlemsstatens rapport om kontroll av de berörda utgifterna har kommit in.
Artikel 53
Kommissionens befogenheter
1. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om
a)
avslutande av räkenskaperna enligt artikel 51 när det gäller de åtgärder som ska vidtas i samband med att beslutet antas och genomförs, inbegripet informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaterna och de tidsfrister som ska iakttas,
b)
kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 när det gäller de åtgärder som ska vidtas i samband med att beslutet antas och genomförs, inbegripet informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaterna och de tidsfrister som ska iakttas samt även det förlikningsförfarande som föreskrivs i den artikeln, inklusive inrättandet av förlikningsorganet, dess uppgifter, sammansättning och arbetsprocedurer.
2. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
3. För att göra det möjligt för kommissionen att skydda unionens ekonomiska intressen och för att säkerställa att bestämmelserna om kontroll av överensstämmelse enligt i artikel 52 tillämpas effektivt, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande kriterierna och metoderna för tillämpning av korrigeringar.
Avsnitt III
Oegentligheter
Artikel 54
Gemensamma bestämmelser
1. För alla felaktiga utbetalningar som gjorts för utgifter för vilka det förekommit oegentligheter eller försummelser, ska medlemsstaterna kräva att stödmottagarna betalar tillbaka beloppet inom 18 månader från det att en kontrollrapport eller en liknande handling, där det anges att en oegentlighet har förekommit, har godkänts och i förekommande fall mottagits av det utbetalande organ eller det andra organ som svarar för indrivningen. Motsvarande belopp ska vid tidpunkten för begäran om återbetalning registreras i det utbetalande organets liggare över fordringar.
2. Om beloppet inte betalats tillbaka inom fyra år från det datum begäran framfördes, eller inom åtta år från det att indrivningsfallet tagits vidare till de nationella domstolarna, ska den berörda medlemsstaten stå för 50 % av de ekonomiska följderna för denna avsaknad av återbetalning och unionens budget ska stå för 50 %, utan att detta påverkar kravet på att den berörda medlemsstaten ska fortsätta driva indrivningsförfarandena i enlighet med artikel 58.
Om det i samband med indrivningsförfarandet i en slutgiltig administrativ eller rättslig handling konstateras att inga oegentligheter har förekommit, får den berörda medlemsstaten ta upp den ekonomiska belastning som den fått bära enligt första stycket som utgift inom fonderna.
Om indrivningen av skäl som inte kan tillskrivas den berörda medlemsstaten emellertid inte kan ske inom den tidsfrist som anges i första stycket och om det belopp som ska indrivas överstiger en miljon EUR, får kommissionen på begäran av medlemsstaten utsträcka tidsfristen med en period som motsvarar hälften av den ursprungliga perioden.
3. Av vederbörligen motiverade skäl får medlemsstaterna besluta att inte fortsätta indrivningsförfarandet. Ett sådant beslut får fattas endast i följande fall:
a)
Om redan utbetalda och förväntade kostnader för indrivningen tillsammans överstiger den summa som ska drivas in ska detta villkor anses vara uppfyllt om
i)
det belopp som ska drivas in från stödmottagaren inom ramen för en enskild utbetalning för en stödordning eller stödåtgärd inte överstiger 100 EUR, exklusive räntor, eller
ii)
det belopp som ska drivas in från stödmottagaren, inom ramen för en enskild utbetalning för en stödordning eller stödåtgärd ligger på mellan 100 EUR och 150 EUR, exklusive räntor, och den berörda medlemsstaten enligt sin nationella rätt tillämpar ett tröskelvärde som är lika med eller högre än det belopp som ska drivas in för att inte driva in nationella fordringar.
b)
Om det visar sig omöjligt att genomföra indrivning därför att gäldenären eller de personer som är juridiskt ansvariga för oegentligheten är oförmögna att betala, vilket har fastställts enligt den berörda medlemsstatens nationella rätt.
Om det beslut som avses i första stycket i denna punkt fattas innan det utestående beloppet har tagits upp i det förfarande som avses i punkt 2, ska unionens budget stå för de ekonomiska följderna av denna avsaknad av återbetalning.
4. De ekonomiska följder som belastar medlemsstaterna som en följd av punkt 2 i denna artikel ska av den berörda medlemsstaten föras in i de årsräkenskaper som ska lämnas in till kommissionen enligt artikel 102.1 c iv. Kommissionen ska kontrollera att detta genomförts korrekt och i förekommande fall göra de justeringar som behövs i den genomförandeakt som avses i artikel 51.1.
5. Kommissionen får, under förutsättning att förfarandet i artikel 52.3 har följts, anta genomförandeakter för att undanta de belopp som belastar unionsbudgeten från unionsfinansiering i följande fall:
a)
Om medlemsstaten inte har iakttagit de tidsfrister som avses i punkt 1.
b)
Om den anser att medlemsstatens beslut att inte fortsätta indrivningen enligt punkt 3 inte är motiverat.
c)
Om den anser att oegentligheten eller avsaknaden av återbetalning beror på oegentligheter eller försummelser som begåtts av den berörda medlemsstatens administrativa myndigheter eller något annat av medlemsstatens offentliga organ.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 116.2.
Artikel 55
Särskilda bestämmelser för EGFJ
De belopp som drivs in till följd av oegentligheter eller försummelser och den ränta som de ger upphov till ska betalas till de utbetalande organen och av dessa bokföras som intäkter för EGFJ den månad de tas emot.
Vid återbetalning till unionsbudgeten enligt första stycket får medlemsstaten behålla 20 % av de inkasserade beloppen, som ersättning för kostnader för indrivning, utom i de fall där det rör sig om oegentligheter eller försummelser som kan tillskrivas den berörda medlemsstatens administrativa myndigheter eller andra av medlemsstatens organ.
Artikel 56
Särskilda bestämmelser för Ejflu
När oegentligheter och försummelser upptäcks inom verksamhet eller program för landsbygdsutveckling, ska medlemsstaterna göra finansiella justeringar genom att helt eller delvis ställa in den berörda unionsfinansieringen. Medlemsstaterna ska beakta de konstaterade oegentligheternas art och allvar samt storleken på de ekonomiska förluster som Ejflu åsamkats.
De belopp som uteslutits från unionsfinansiering från Ejflu och de belopp som indrivits samt räntorna på dessa belopp ska återföras till det berörda programmet. De unionsmedel som hållits inne eller drivits in får emellertid endast användas av medlemsstaterna för verksamhet som ingår i samma landsbygdsprogram, och under förutsättning att dessa medel inte på nytt används inom en verksamhet som har varit föremål för finansiell justering. Då ett landsbygdsprogram avslutas ska medlemsstaten återbetala de indrivna beloppen till unionsbudgeten.
Artikel 57
Kommissionens befogenheter
1. För att säkerställa att bestämmelserna om villkoren för indrivning av felaktiga utbetalningar och räntorna på dessa tillämpas korrekt och effektivt ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande de särskilda skyldigheter som medlemsstaterna ska fullgöra.
2. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om
a)
förfarandena för indrivning av felaktiga utbetalningar samt ränta enligt detta avsnitt och för att hålla kommissionen underrättad om utestående återkrav,
b)
formerna för medlemsstaternas anmälan och meddelande till kommissionen med avseende på de skyldigheter som anges i det här avsnittet.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
AVDELNING V
KONTROLLSYSTEM OCH SANKTIONER
KAPITEL I
Allmänna regler
Artikel 58
Skydd av unionens ekonomiska intressen
1. Medlemsstaterna ska, inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, anta de lagar och andra författningar och vidta alla andra åtgärder som behövs för att säkerställa ett effektivt skydd för unionens ekonomiska intressen och särskilt för att
a)
försäkra sig om att de insatser som finansieras genom fonderna är lagliga och genomförs korrekt,
b)
säkerställa effektivt skydd mot bedrägeri, i synnerhet i områden med högre risknivå, och som kommer att fungera som avskräckande medel, med beaktande av åtgärdernas kostnader och fördelar samt även att de är proportionella,
c)
förebygga, upptäcka och korrigera oegentligheter och bedrägerier,
d)
tillämpa sanktioner som är effektiva, avskräckande och proportionella i enlighet med unionsrätten eller, om detta inte är möjligt, nationell rätt, och väcka talan, om så behövs,
e)
driva in felaktiga utbetalningar samt ränta, och väcka talan om så behövs.
2. Medlemsstaterna ska inrätta effektiva förvaltnings- och kontrollsystem för att försäkra sig om att lagstiftningen som styr unionens stödordningar följs i syfte att minimera risken för ekonomisk förlust för unionen.
3. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om de bestämmelser som antagits och de åtgärder som vidtagits i enlighet med punkterna 1 och 2.
Alla villkor som medlemsstaterna sätter upp för att komplettera de villkor som fastställs i unionens föreskrifter för att få stöd från EGFJ eller EJFLU ska kunna verifieras.
4. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa de regler som krävs för en enhetlig tillämpning av denna artikel avseende
a)
förfaranden, tidsfrister och informationsutbyte med avseende på de skyldigheter som anges i punkterna 1 och 2,
b)
medlemsstaternas anmälan och meddelande till kommissionen med avseende på de skyldigheter som anges i punkt 3.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 59
Allmänna principer för kontroller
1. Om inte annat föreskrivs ska det system som medlemsstaterna inrättar i enlighet med artikel 58.2 inbegripa systematiska administrativa kontroller av alla stödansökningar och stödanspråk. Det systemet ska kompletteras med kontroller på plats.
2. När det gäller kontrollerna på plats ska den ansvariga myndigheten göra stickprov från hela underlaget av sökande som, i förekommande fall, utgörs av ett slumpmässigt urval för att få en representativ felfrekvens och ett riskbaserat urval som ska inrikta sig på de områden där risken för fel är störst.
3. Den ansvariga myndigheten ska upprätta en rapport för varje kontroll på plats.
4. När så är lämpligt ska samtliga kontroller på plats som föreskrivs i unionens föreskrifter om jordbruksstöd och landsbygdsutvecklingsstöd genomföras samtidigt.
5. Medlemsstaterna ska säkerställa ett minsta antal kontroller på plats som krävs för effektiv riskhantering, och ska öka det minsta antalet när det är nödvändigt. Medlemsstaterna får minska det lägsta antalet om förvaltnings- och kontrollsystem fungerar väl och när felfrekvenserna är godtagbara.
6. I de fall som kommissionen ska besluta om på grundval av artikel 62.2 h får stödansökningar och stödanspråk eller all annan kommunikation, anspråk eller begäranden korrigeras och justeras efter det att de lämnats in om den behöriga myndigheten konstaterar uppenbara fel.
7. En stödansökan eller ett stödanspråk ska avslås om stödmottagaren eller dennes företrädare förhindrar genomförandet av en kontroll på plats, förutom vid force majeure och vid exceptionella omständigheter.
Artikel 60
Bestämmelse om kringgående
Utan att det påverkar tillämpningen av specifika bestämmelser ska inga förmåner som föreskrivs i sektorslagstiftningen inom jordbruket beviljas fysiska eller juridiska personer för vilka det konstaterats att de förutsättningar som krävs för att få sådana förmåner har skapats på ett konstlat sätt, i strid med målen för den lagstiftningen.
Artikel 61
Stödordningarnas förenlighet med kontrollernas syften inom vinsektorn
I syfte att tillämpa de stödordningar inom vinsektorn som avses i förordning (EU) nr 1308/2013 ska medlemsstaterna säkerställa att de administrations- och kontrollförfaranden som tillämpas för dessa ordningar är förenliga med det integrerade system som avses i kapitel II i denna avdelning när det gäller följande:
a)
Den datoriserade databasen.
b)
Systemen för identifiering av jordbruksskiften.
c)
De administrativa kontrollerna.
Förfarandena ska utformas så att de fungerar tillsammans och så att det går att utbyta uppgifter med det integrerade systemet.
Artikel 62
Kommissionens befogenheter vad gäller kontroller
1. För att säkerställa att kontrollerna utförs korrekt och effektivt samt att kontrollen av villkoren för stödberättigande kontrolleras på ett effektivt, konsekvent och icke-diskriminerande sätt som skyddar unionens finansiella intressen ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att fastställa ytterligare krav när det gäller tullförfarandena, och särskilt de som de fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 952/2013 (32), om det krävs för att systemet ska kunna förvaltas korrekt.
2. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa de regler som krävs för enhetlig tillämpning av detta kapitel, särskilt
a)
regler om de administrativa och fysiska kontroller som medlemsstaterna ska genomföra med hänsyn till de skyldigheter, åtaganden och kriterier för stödberättigande som följer av tillämpningen av unionsrätten,
b)
regler om det minsta antalet fysiska kontroller och om skyldigheten att öka detta antal eller möjligheten att minska det enligt artikel 59.5,
c)
regler och metoder tillämpliga på rapportering om kontroller som genomförts samt resultaten av dessa,
d)
de myndigheter som har ansvaret för att genomföra överensstämmelsekontrollerna och för vilket innehåll, vilken frekvens och vilket handelsled dessa kontroller ska gälla,
e)
när det gäller hampa, som avses i artikel 52 i förordning (EU) nr 1307/2013, föreskrifter om särskilda kontrollåtgärder och metoder för bestämning av halterna av tetrahydrokannabinol,
f)
när det gäller bomull, som avses i artikel 56 i förordning (EU) nr 1307/2013, ett system för kontroller av de godkända branschorganisationerna,
g)
när det gäller vin som avses i förordning (EU) nr 1308/2013, föreskrifter om mätningen av arealer och om kontroller samt föreskrifter för de särskilda finansiella förfarandena för att förbättra kontrollerna,
h)
de fall där stödansökningar och stödanspråk eller andra meddelanden, anspråk eller begäranden får korrigeras och justeras efter det att de lämnats in, som avses i artikel 59.6,
i)
de tester och metoder som ska tillämpas för att fastställa om produkter ska omfattas av offentlig intervention och privat lagring samt även användning av anbudsförfaranden, både för offentlig intervention och privat lagring.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 63
Felaktiga utbetalningar och administrativa sanktioner
1. Om det upptäcks att en stödmottagare inte uppfyller kriterierna för att få stöd, eller inte fullgör de åtaganden eller andra förpliktelser som följer med villkoren för att få stöd eller bistånd som anges i sektorslagstiftningen inom jordbruket, ska stödet inte betalas ut eller helt eller delvis dras in och, där så är relevant, motsvarande stödrättigheter enligt artikel 21 i förordning (EU) nr 1307/2013 inte tilldelas eller dras in.
2. Om sektorslagstiftningen inom jordbruket så föreskriver ska medlemsstaterna också tillämpa administrativa sanktioner, i enlighet med reglerna i artikel 64 och artikel 77. Detta ska inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 91-101 i avdelning VI.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 54.3, ska de belopp, inbegripet ränta, och stödrättigheter som berörs av indragningen enligt punkt 1 och av sanktionerna i punkt 2 drivas in.
4. Kommissionen ska anta delegerade akter enligt artikel 115 med avseende på villkoren för den indragning, helt eller delvis, som avses i punkt 1.
5. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa närmare förfaranderegler och tekniska bestämmelser om
a)
tillämpningen och beräkningen av den indragning, helt eller delvis, som avses i punkt 1,
b)
indrivning av felaktiga betalningar och sanktioner samt om felaktigt tilldelade stödrättigheter och tillämpningen av ränta.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 64
Tillämpning av administrativa sanktioner
1. När det gäller de administrativa sanktioner som avses i artikel 63.2 ska denna artikel tillämpas om kriterierna för stödberättigande, åtaganden eller andra förpliktelser till följd av tillämpningen av sektorslagstiftningen inom jordbruket inte uppfylls, med undantag för skyldigheter som avses i artiklarna 67-78 i kapitel II i denna avdelning och artiklarna 91-101 i avdelning VI och överträdelser som är föremål för sanktionerna i artikel 89.3 och 89.4.
2. Inga administrativa sanktioner ska åläggas
a)
om överträdelsen beror på force majeure,
b)
om överträdelsen beror på uppenbara fel i enlighet med artikel 59.6,
c)
om överträdelsen beror på fel från den behöriga myndighetens eller någon annan myndighets sida, och om felet inte rimligen kunde ha upptäckts av den person som berörs av den administrativa sanktionen,
d)
om den berörda personen för den behöriga myndigheten tillfredsställande kan visa att denne inte bär skulden för den överträdelse av skyldigheter som avses i punkt 1, eller om den behöriga myndigheten på annat sätt övertygas om att den berörda personen inte bär skulden,
e)
om överträdelsen är av mindre betydelse, inbegripet om den inte överskrider ett tröskelvärde, som ska fastställas av kommissionen i enlighet med punkt 7 b;
f)
andra fall där påförandet av sanktioner inte är lämpligt, enligt kommissionens definition i enlighet med punkt 6 b.
3. Administrativa sanktioner kan tillämpas på stöd- eller biståndsmottagaren och på andra fysiska eller juridiska personer, inbegripet grupper eller sammanslutningar av stöd- eller biståndsmottagare, som ska iaktta förpliktelserna i de regler som avses i punkt 1.
4. De administrativa sanktionerna kan ha någon av följande former:
a)
Minskning av det bistånd eller stöd som ska betalas ut i förhållande till den stödansökan eller det stödanspråk som påverkas av överträdelsen eller efterföljande ansökningar. När det gäller landsbygdsutvecklingsstöd ska detta dock inte påverka möjligheten att hålla inne stödet om det kan förväntas att stödmottagaren åtgärdar överträdelsen inom en skälig tidsperiod.
b)
Betalning av ett belopp som beräknats på grundval av det belopp eller den period som överträdelsen gäller, eller båda delarna.
c)
Innehållanden eller återkallande av ett godkännande, erkännande eller tillstånd.
d)
Återkallande av rätten att delta i eller få stöd från den berörda stödordningen eller stödåtgärden eller andra åtgärden.
5. De administrativa sanktionerna ska vara proportionella och avpassas med hänsyn till den upptäckta överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning och ska iaktta följande gränser:
a)
Beloppet för den administrativa sanktion som avses i punkt 4 a får inte överstiga 200 % av beloppet för stödansökan eller stödanspråket.
b)
Utan hinder av vad som sägs i led a får, när det gäller landsbygdsutveckling, beloppet för den administrativa sanktion som avses i punkt 4 a inte överstiga 100 % av det stödberättigande beloppet.
c)
Beloppet för den administrativa sanktion som avses i punkt 4 b får inte överstiga ett belopp som är jämförbart med det procenttal som anges i led a.
d)
Det innehållande, återkallande eller uteslutande som avses i punkt 4 c och 4 d kan fastställas till en period om högst tre på varandra följande år som kan förlängas vid nya fall av överträdelse.
6. För att beakta den avskräckande effekten av avgifter och sanktioner å ena sidan och särdragen hos varje stödordning eller stödåtgärd som omfattas av sektorslagstiftningen på jordbruksområdet å andra sidan, ska kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115
a)
för att identifiera, för varje stödordning eller stödåtgärd och person som berörs enligt punkt 3, från förteckningen som anges i punkt 4, inom de gränser som fastställs i punkt 5, de administrativa sanktionerna samt att fastställa den särskilda sats som medlemsstaterna ska tillämpa, även i fall med överträdelse som inte går att kvantifiera,
b)
för att identifiera de fall där administrativa sanktioner inte ska åläggas, enligt punkt 2 f.
7. Kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa närmare förfaranderegler och tekniska regler för enhetlig tillämpning av denna artikel om
a)
tillämpningen och beräkningen av administrativa sanktioner,
b)
närmare regler för att fastställa att en överträdelse är av mindre betydelse enligt punkt 2 e, inbegripet fastställande av ett kvantitativt tröskelvärde uttryckt som ett nominellt värde eller en procentandel av det stödberättigande beloppet, som dock inte får understiga 1 %; när det gäller landsbygdsutvecklingsstöd och i fråga om övrigt stöd inte får understiga 3 %,
c)
reglerna för att identifiera de fall där medlemsstaterna, på grund av sanktionernas art, kan behålla de indrivna sanktionerna.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 65
Innehållande av utbetalningar till medlemsstaterna i särskilda fall som omfattas av förordning (EU) nr 1308/2013]
1. Där förordning (EU) nr 1308/2013 kräver att medlemsstaterna inom en viss tidsperiod lämnar viss information och medlemsstaterna inte översänder denna information eller om informationen inte sänds i tid eller inte sänds alls, eller om felaktig information sänds, får kommissionen hålla inne de månadsbetalningar som avses i artikel 18 under förutsättning att kommissionen i god tid har gett medlemsstaterna tillgång till de uppgifter, blanketter och upplysningar som de behöver. Det stöd som ska ställas in ska avse de utgifter för marknadsåtgärder där den begärda informationen inte sändes eller inte sändes i tid eller är felaktig.
2. För att säkerställa iakttagandet av proportionalitetsprincipen vid tillämpningen av punkt 1 ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 när det gäller de marknadsåtgärder som omfattas av innehållandet samt storleken på och perioden för innehållandet av utbetalningar enligt punkt 1.
3. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa närmare regler om förfarandet och andra praktiska arrangemang för att innehållandet av månadsbetalningar enligt punkt 1 ska fungera. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 66
Säkerheter
1. Medlemsstaterna ska, när sektorslagstiftningen inom jordbruket så föreskriver, begära att det ställs en säkerhet som säkerställer att en summa ska betalas till eller förverkas hos en behörig myndighet om en specifik förpliktelse inom sektorslagstiftningen inom jordbruket inte fullgörs.
2. Utom i händelse av force majeure ska säkerheten vara helt eller delvis förverkad om en särskild förpliktelse inte fullgörs eller endast till viss del fullgörs.
3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att fastställa regler som säkerställer en rättvis och icke-diskriminerande behandling samt att proportionalitetsprincipen iakttas då en säkerhet ska ställas och
a)
ange vem som är ansvarig i det fall en förpliktelse inte fullgörs,
b)
fastställa de särskilda situationer då den behöriga myndigheten kan frångå kravet på en säkerhet,
c)
fastställa de villkor som gäller för säkerheten som ska ställas och för garanten och villkoren för ställande och frisläppande av säkerheten,
d)
fastställa särskilda villkor som gäller för den säkerhet som ställts i samband med förhandsutbetalningar,
e)
ange konsekvenserna av att åsidosätta de förpliktelser för vilka det har ställts en säkerhet i enlighet med punkt 1, inbegripet förverkande av säkerheter, det avdrag som ska gälla vid frisläppande av säkerheter för bidrag, licenser, erbjudanden, anbud eller särskilda tillämpningar och när en förpliktelse enligt den säkerheten helt eller delvis inte har fullgjorts, varvid hänsyn ska tas till säkerhetens art, den kvantitet avseende vilken förpliktelsen har åsidosatts, längden på förseningen vid fullgörandet av förpliktelsen och den tid vid vilken bevis på att förpliktelsen har fullgjorts läggs fram.
4. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler om
a)
den form av säkerhet som ska ställas och förfarandet för hur det ska gå till, hur den ska godkännas och hur den ursprungliga säkerheten ska ersättas,
b)
förfarandena för att frisläppa en säkerhet,
c)
den information som medlemsstaterna och kommissionen ska överlämna.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
KAPITEL II
Integrerat administrations- och kontrollsystem
Artikel 67
Tillämpningsområde och termer som används
1. Alla medlemsstater ska inrätta och använda sig av ett integrerat administrations- och kontrollsystem (nedan kallat det integrerade systemet).
2. Det integrerade systemet ska gälla för de stödordningar som anges i bilaga I till förordning (EU) nr 1307/2013 och för de stöd som beviljas i enlighet med artiklarna 22.1 a och b, 28-31, 33, 34, och 40 i förordning (EU) nr 1305/2013 och i tillämpliga fall i artikel 35.1 b och c i förordning (EU) nr 1303/2013.
Detta kapitel ska emellertid inte gälla för de åtgärder som anges i artikel 28.9 i förordning (EU) nr 1305/2013 och inte heller för de åtgärder som anges i artikel 21.1 a och 21.1 b i samma förordning, i fråga om etableringskostnader.
3. Det integrerade systemet ska i nödvändig omfattning även gälla för kontrollen av tvärvillkor enligt avdelning VI.
4. I detta kapitel avses med
a) jordbruksskifte: ett stycke sammanhängande jordbruksmark som deklareras av en jordbrukare och som inte omfattar mer än en odlingsgrupp; i de fall då det enligt förordning (EU) nr 1307/2013 krävs en separat deklaration för markanvändningen inom en odlingsgrupp ska den specifika användningen vid behov innebära att jordbruksskiftet avgränsas ytterligare; medlemsstaterna får fastställa kompletterande kriterier för ytterligare avgränsning av jordbruksskiftet.
b) arealbaserat direktstöd: grundläggande stödordning, system för enhetlig arealersättning och omfördelningsstöd enligt avdelning III kapitel 1 i förordning (EU) nr 1307/2013, stöd för jordbruksmetoder som har en gynnsam inverkan på klimatet och miljön enligt avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013, betalningar för områden med naturliga begränsningar enligt avdelning III kapitel 4 i förordning (EU) nr 1307/2013, stöd till unga jordbrukare enligt avdelning III kapitel 5 i förordning (EU) nr 1307/2013, frivilligt kopplat stöd enligt avdelning IV kapitel 1 om stöd betalas per hektar, grödspecifikt stöd för bomull enligt avdelning IV kapitel 2, stödordning för småbrukare enligt avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013, särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden som avses i kapitel IV i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 228/2013 (33), om stöd betalas per hektar, och särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för de mindre Egeiska öarna som avses i kapitel IV i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 229/2013 (34), om stöd betalas per hektar.
Artikel 68
Det integrerade systemets beståndsdelar
1. Det integrerade systemet ska bestå av
a)
en datoriserad databas,
b)
ett identifieringssystem för jordbruksskiften,
c)
ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter,
d)
stödansökningar och stödanspråk,
e)
ett integrerat kontrollsystem,
f)
ett samlat system för registrering av identiteten hos varje mottagare av det stöd som avses i artikel 67.2 vilken lämnar in en stödansökan eller ett stödanspråk.
2. När så är tillämpligt, ska det integrerade systemet innefatta ett system för identifiering och registrering av djur, upprättat i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 (35) och rådets förordning (EG) nr 21/2004 (36).
3. Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för genomförandet och tillämpningen av det integrerade systemet, får kommissionen anlita specialiserade organ eller personer för att underlätta upprättandet, övervakningen och användningen av det integrerade systemet, särskilt för att kunna ge teknisk rådgivning till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, om dessa begär det.
4. Medlemsstaterna ska vidta alla ytterligare åtgärder för korrekt tillämpning av det integrerade systemet och ge varandra sådant ömsesidigt bistånd som krävs för kontrollerna enligt denna förordning.
Artikel 69
Datoriserad databas
1. I den datoriserade databasen (nedan kallad databasen) ska man för varje stödmottagare som får det stöd som avses i artikel 67.2 registrera uppgifterna från stödansökningarna och stödanspråken.
Databasen ska framför allt göra det möjligt att via medlemsstatens behöriga myndighet få tillgång till uppgifter för innevarande kalenderår och/eller regleringsår och för föregående tio år. Om stödnivån för jordbrukarna påverkas av uppgifterna för tidigare kalenderår och/eller regleringsår, med början år 2000, ska databasen emellertid även ge tillgång till uppgifter avseende de åren. Databasen ska också medge direkt och omedelbart tillgång till åtminstone de uppgifter som rör de fyra närmast föregående kalenderåren och, när det gäller uppgifter som har att göra med "permanent betesmark" enligt definitionen i artikel 2 c i kommissionens förordning (EG) nr 1120/2009 (37) i dess ursprungsversion och, under perioder från och med dess tillämpningsdatum, "permanent gräsmark och permanent betesmark" enligt definitionen i artikel 4.1 h i förordning (EU) nr 1307/2013, åtminstone avseende de fem närmast föregående kalenderåren.
Genom undantag från andra stycket ska medlemsstater som anslöt sig till unionen efter 2004 endast åläggas att tillhandahålla uppgifter från och med året för deras anslutning.
2. Medlemsstaterna får inrätta decentraliserade databaser, under förutsättning att dessa och de administrativa förfarandena för att registrera och få tillgång till uppgifter utformas på ett enhetligt sätt inom medlemsstatens hela territorium och är kompatibla med varandra, så att det går att samköra uppgifterna.
Artikel 70
Identifieringssystem för jordbruksskiften
1. Identifieringssystemet för jordbruksskiften ska upprättas på grundval av kartor, dokument i fastighetsregister eller annat kartografiskt referensmaterial. Datoriserade geografiska informationssystem ska användas, inklusive ortofoto från flyg- eller satellitfoto, med en enhetlig standard som garanterar en noggrannhetsnivå som åtminstone är likvärdig med kartor i skala 1:10 000 och från och med 2016 i skala 1:5 000, med beaktande av skiftets form och förhållanden. Detta ska fastställas i enlighet med befintliga unionsstandarder.
Trots vad som sägs i första stycket får medlemsstaterna fortsätta att använda sådana tekniker, inbegripet ortofoto från flyg- eller satellitfoto, med en enhetlig standard som garanterar en noggrannhet som åtminstone är likvärdig med kartor i skala 1:10 000 från 2016 om de förvärvats på grundval av långtidsavtal ingångna före november 2012.
2. Medlemsstaterna ska se till att identifieringssystemet för jordbruksskiften innehåller ett referenslager för att ta hänsyn till områden med ekologiskt fokus. Det referenslagret ska särskilt omfatta relevanta specifika åtaganden och/eller miljöcertifieringssystem som avses i artikel 43.3 i förordning (EU) nr 1307/2013 motsvarande praxis i artikel 46 i den förordningen innan de ansökningsformulär som avses i artikel 72 i den här förordningen för stöd till jordbruksmetoder som gynnar klimatet och miljön enligt artiklarna 43-46 i förordning (EU) nr 1307/2013 tillhandahålls senast för ansökningsåret 2018.
Artikel 71
System för identifiering och registrering av stödrättigheter
1. Systemet för identifiering och registrering av stödrättigheter ska göra det möjligt att verifiera stödrättigheterna och samköra uppgifterna med stödansökningarna och identifieringssystemet för jordbruksskiften.
2. Det system som avses i punkt 1 ska göra det möjligt att direkt och omedelbart via medlemsstatens behöriga myndighet få tillgång till uppgifter som rör minst de fyra närmast föregående kalenderåren.
Artikel 72
Stödansökningar och stödanspråk
1. Varje år ska en stödmottagare som får det stöd som avses i artikel 67.2 lämna in en ansökan om direktstöd respektive stödanspråk för de relevanta åtgärderna för landsbygdsutveckling med avseende på djurhållning och jordbruksarealer, om lämpligt med angivande av
a)
samtliga jordbruksskiften inom jordbruksföretaget samt arealer som inte används för jordbruksverksamhet för vilka stöd begärs enligt artikel 67.2,
b)
de stödrättigheter som har anmälts för aktivering,
c)
alla övriga uppgifter som fastställs i denna förordning eller krävs för att fullgöra den relevanta sektorslagstiftningen inom jordbruket eller av den berörda medlemsstaten.
När det gäller de arealbaserade direktstöden ska varje medlemsstat fastställa den minsta areal ett jordbruksskifte ska ha för att kunna omfattas av en ansökan. Den minsta arealstorleken får dock inte överstiga 0,3 ha.
2. Genom undantag från punkt 1 a får medlemsstaterna besluta att jordbruksskiften med en areal på upp till 0,1 ha för vilka en ansökan om stöd inte görs inte behöver deklareras, förutsatt att den sammanlagda arealen för dessa jordbruksskiften inte överstiger 1 ha, och/eller att en jordbrukare som inte ansöker om något arealbaserat direktstöd inte behöver deklarera sina jordbruksskiften om den totala arealen inte överstiger 1 ha. I samtliga fall ska jordbrukaren i ansökan ange att han eller hon förfogar över jordbruksskiften och ska på begäran av de behöriga myndigheterna ange deras läge.
3. Medlemsstaterna ska bl.a. på elektronisk väg tillhandahålla förtryckta formulär utifrån de arealer som fastställdes föregående år samt grafiskt material som anger läget för dessa arealer.
En medlemsstat får besluta att en stödansökan och ett stödanspråk
a)
är giltiga om stödmottagaren bekräftar att inga ändringar skett i förhållande till den stödansökan och det stödanspråk som lämnades in föregående år,
b)
endast behöver innehålla ändringar i förhållande till den stödansökan och det stödanspråk som lämnades in för föregående år.
Vad beträffar den stödordning för småbrukare som föreskrivs i avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013, ska emellertid denna möjlighet ges till alla berörda jordbrukare.
4. En medlemsstat får besluta att en samlad stödansökan ska omfatta flera av eller alla de stödordningar och stödåtgärder som avses i artikel 67 eller andra stödordningar och stödåtgärder.
5. Genom undantag från rådets förordning (EEC, Euratom) nr 1182/71 (38), ska beräkningen av datum för inlämnande eller ändring av en stödansökan, ett stödanspråk eller verifikationer, avtal eller förklaringar enligt detta kapitel anpassas till det integrerade systemets särskilda krav. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 avseende regler för bestämning av perioder, datum och tidsfrister, när den sista dagen för inlämning av ansökningar eller ändringar är en helgdag, lördag eller söndag.
Artikel 73
System för identifiering av stödmottagare
Det samlade systemet för registrering av identiteten hos varje stödmottagare som får det stöd som avses i artikel 67.2 ska garantera att samtliga stödansökningar och stödanspråk som lämnas in av samma stödmottagare ska kunna identifieras som sådana.
Artikel 74
Kontroll av villkor för stödberättigande och minskningar
1. I enlighet med artikel 59 ska medlemsstaterna via de utbetalande organen eller av organ som de bemyndigat att agera på dess vägnar utföra administrativa kontroller av stödansökningarna för att verifiera att villkoren för stödberättigande är uppfyllda. Dessa kontroller ska kompletteras med kontroller på plats.
2. För kontrollerna på plats ska medlemsstaterna upprätta en urvalsplan över jordbruksföretag och/eller stödmottagare.
3. Medlemsstaterna får använda fjärranalys och det globala systemet för satellitnavigering (GNSS) som hjälpmedel för kontroller på plats av jordbruksskiften.
4. Om villkoren för stödberättigande inte uppfylls, ska artikel 63 tillämpas.
Artikel 75
Utbetalning till stödmottagare
1. Utbetalningarna enligt de stödordningar och stödåtgärder som avses i artikel 67.2 ska göras under perioden från och med den 1 december till och med den 30 juni påföljande kalenderår.
Utbetalningarna ska göras i högst två delbetalningar under denna period.
Trots vad som sägs i första och andra stycket, får medlemsstaterna, före den 1 december men inte före den 16 oktober, betala ut förskott på upp till 50 % när det gäller direktstöd och upp till 75 % när det gäller stöd som har beviljats inom landsbygdsutveckling enligt artikel 67.2.
När det gäller stöd som har beviljats inom ramen för landsbygdsutveckling enligt artikel 67.2, ska denna punkt tillämpas när det gäller stödansökningar eller stödanspråk som lämnas in från och med ansökningsåret 2018, med undantag för förskottsbetalningar på upp till 75 % i enlighet med tredje stycket i denna punkt.
2. Inga utbetalningar enligt punkt 1 ska göras förrän medlemsstaterna har avslutat kontrollerna av om stödvillkoren uppfylls i enlighet med artikel 74.
Genom undantag från första stycket får förskott för stöd som beviljas inom ramen för landsbygdsutveckling enligt artikel 67.2 betalas ut efter det att de administrativa kontrollerna enligt artikel 59.1 har slutförts.
3. I en nödsituation ska kommissionen anta genomförandeakter som är både nödvändiga och berättigade för att lösa specifika problem med tillämpningen av denna artikel. Sådana genomförandeakter kan avvika från punkterna 1 och 2, men endast i den utsträckning och under den period som det är absolut nödvändigt.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 76
Delegerade befogenheter
1. För att säkerställa att det integrerade system som föreskrivs i detta kapitel genomförs på ett effektivt, konsekvent och icke-diskriminerande sätt som skyddar unionens finansiella intressen, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande
a)
särskilda definitioner som behövs för att säkerställa ett harmoniserat genomförande av det integrerade systemet utöver dem i förordning (EU) nr 1307/2013 och förordning (EU) nr 1305/2013,
b)
avseende artiklarna 67-75, regler om ytterligare åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att kontrollkraven i denna förordning eller i sektorslagstiftningen inom jordbruket följs, och som ska vidtas av medlemsstaterna avseende producenter, tjänster, organ, organisationer eller andra aktörer, såsom slakterier eller sammanslutningar som är delaktiga i förfarandet för att bevilja stöd, om denna förordning inte innehåller relevanta administrativa sanktioner. Sådana åtgärder ska så långt som möjligt följa bestämmelserna om sanktioner i artikel 77.1-77.5 i tillämpliga delar.
2. I syfte att säkerställa en korrekt fördelning av medlen till de berättigade stödmottagarna med avseende på de stödansökningar som anges i artikel 72 och för att möjliggöra kontroll av att villkoren knutna till stödet uppfylls av dessa stödmottagare, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande
a)
grundläggande inslag, tekniska regler, inbegripet de om uppdatering av referensskiften, om lämpliga toleransmarginaler som beaktar skiftenas form och förhållanden, och inbegripet regler för att inkludera landskapselement som angränsar till ett jordbruksskifte, och kvalitetskrav avseende det identifieringssystem för jordbruksskiften som föreskrivs i artikel 70 och avseende identifieringen av stödmottagare som föreskrivs i artikel 73,
b)
grundläggande inslag, tekniska regler och kvalitetskrav för det system för identifiering och registrering av stödrättigheter som föreskrivs i artikel 71,
c)
regler för fastställandet av en definition av grunden för beräkning av stöd, inbegripet regler om hur vissa fall där stödberättigande arealer innefattar landskapselement eller träd ska hanteras; dessa regler ska göra det möjligt för medlemsstaterna att i fråga om arealer som utgörs av permanent gräsmark automatiskt betrakta utspridda landskapselement och träd vars totala areal inte överstiger en viss procentandel av jordbruksskiftet som en del av den stödberättigande arealen, utan krav på att de ska kartläggas för detta ändamål.
Artikel 77
Tillämpning av administrativa sanktioner
1. När det gäller de administrativa sanktioner som avses i artikel 63.2 ska denna artikel tillämpas vid överträdelse av kriterierna för stödberättigande, åtaganden eller andra förpliktelser som följer av tillämpningen av de regler om stöd som avses i artikel 67.2.
2. Inga administrativa sanktioner ska åläggas
a)
om överträdelsen beror på force majeure,
b)
om överträdelsen beror på uppenbara fel i enlighet med artikel 59.6,
c)
om överträdelsen beror på fel från den behöriga myndighetens eller någon annan myndighets sida, och om felet inte rimligen kunde ha upptäckts av den person som berörs av den administrativa sanktionen,
d)
om den berörda personen för den behöriga myndigheten tillfredsställande kan visa att denne inte bär skulden för att de förpliktelser som avses i punkt 1 inte uppfyllts, eller om den behöriga myndigheten på annat sätt övertygas om att den berörda personen inte bär skulden,
e)
om överträdelsen är av mindre betydelse, inbegripet i form av ett tröskelvärde, som ska fastställas av kommissionen i enlighet med punkt 7 b;
f)
andra fall där påförandet av sanktioner inte är lämpligt, enligt kommissionens definition i enlighet med punkt 7 b.
3. Administrativa sanktioner kan åläggas stöd- eller biståndsmottagare, inbegripet grupper eller sammanslutningar av stöd- eller biståndsmottagare, som ska iaktta förpliktelserna i de regler som avses i punkt 1.
4. De administrativa sanktionerna kan ha någon av följande former:
a)
Minskning av det stöd eller bistånd som betalats eller ska betalas ut i förhållande till den stödansökan eller det stödanspråk som påverkas av överträdelsen och/eller i förhållande till en stödansökan eller ett stödanspråk för tidigare eller efterföljande år.
b)
Betalning av ett belopp som beräknats på grundval av den kvantitet och/eller period som överträdelsen gäller.
c)
Uteslutande från rätten att delta i den berörda stödordningen eller stödåtgärden.
5. De administrativa sanktionerna ska vara proportionella och avpassas med hänsyn till den upptäckta överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning och ska iaktta följande gränser:
a)
Beloppet för den administrativa sanktion för ett visst år som avses i punkt 4 a får inte överstiga 100 % av beloppet för stödansökan eller stödanspråket.
b)
Beloppet för den administrativa sanktion för ett visst år som avses i punkt 4 b får inte överstiga 100 % av beloppet för den stödansökan eller det stödanspråk som sanktionen gäller.
c)
Uteslutandet enligt punkt 4 c kan fastställas till en period om högst tre på varandra följande år, som kan tillämpas på nytt vid nya fall av överträdelse.
6. Utan hinder av vad som sägs i punkterna 4 och 5 när det gäller det stöd som avses i avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 ska de administrativa sanktionerna ske i form av en minskning av det stödbelopp som betalats ut eller som ska betalas ut enligt den förordningen.
De administrativa sanktioner som avses i denna punkt ska vara proportionella och avpassas med hänsyn till den berörda överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning.
Beloppet för sådana administrativa sanktioner för ett visst år får inte överstiga 0 % för de två första tillämpningsåren för avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 (ansökningsår 2015 och 2016), 20 % för det tredje tillämpningsåret (ansökningsår 2017) och 25 % med början det fjärde tillämpningsåret (ansökningsår 2018) för det stödbelopp som avses i avdelning III kapitel 3 i förordning (EU) nr 1307/2013 som den berörda jordbrukaren skulle vara berättigad till om jordbrukaren uppfyller villkoren för det stödet.
7. För att beakta den avskräckande effekten av sanktioner å ena sidan och särdragen hos varje stödordning eller stödåtgärd som avses i artikel 67.2 å andra sidan, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115
a)
för att identifiera för varje stödordning eller stödåtgärd och person som berörs enligt punkt 3, från förteckningen i punkt 4, inom de gränser som fastställs i punkt 5 och 6, de administrativa sanktionerna samt för att fastställa den särskilda sats som medlemsstaterna ska tillämpa, även i fall med överträdelse som inte går att kvantifiera,
b)
för att identifiera fall där administrativa sanktioner inte ska tillämpas, enligt punkt 2 f.
8. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa närmare förfaranderegler och tekniska regler för enhetlig tillämpning av denna artikel i fråga om
a)
tillämpningen och beräkningen av sådana administrativa sanktioner,
b)
närmare bestämmelser för att fastställa att en överträdelse är av mindre betydelse, inklusive fastställa ett kvantitativt tröskelvärde uttryckt som ett nominellt värde eller en procentandel av det stödberättigande beloppet, som dock inte får understiga 0,5 %.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 78
Genomförandebefogenheter
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa
a)
grundläggande funktioner, tekniska regler och kvalitetskrav avseende den datoriserade databas som föreskrivs i artikel 69,
b)
regler för de stödansökningar och stödanspråk som föreskrivs i artikel 72 och för ansökningar om stödrättigheter, inbegripet sista datum för inlämning av ansökningar, krav på vilka uppgifter ansökningarna minst ska innehålla, bestämmelser om ändring eller indragning av stödansökningar, undantag från kravet att lämna in stödansökningar och bestämmelser som gör det möjligt för medlemsstaterna att tillämpa förenklade förfaranden eller att rätta till uppenbara fel,
c)
regler för hur kontrollerna ska genomföras för att verifiera huruvida skyldigheterna fullgörs och huruvida informationen i stödansökan eller stödanspråket är korrekt och fullständig, inbegripet regler om mätningstoleranser för kontroller på plats,
d)
de tekniska specifikationer som behövs för att detta kapitel ska tillämpas på ett enhetligt sätt,
e)
regler i samband med överlåtelse av jordbruksföretag då även skyldigheter som följer med rätten till stödet i fråga ska överlåtas och fortfarande fullgöras,
f)
regler för utbetalningen av förskott enligt artikel 75.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
KAPITEL III
Granskning av transaktioner
Artikel 79
Tillämpningsområde och definitioner
1. I detta kapitel anges särskilda föreskrifter för granskningen av affärshandlingarna från de enheter som tar emot eller gör utbetalningar som direkt eller indirekt avser systemet för finansiering genom EGFJ eller deras representanter (företag) för att fastställa att de transaktioner som direkt eller indirekt ingår i systemet för finansiering genom EGFJ faktiskt har genomförts, och genomförts på ett riktigt sätt.
2. Detta kapitel ska inte gälla för de åtgärder som omfattas av det integrerade system som avses i kapitel II i denna avdelning. Kommissionen ska, för att möta förändringarna av sektorslagstiftningen inom jordbruksområdet och för att säkerställa effektiviteten i de system för efterhandskontroll som inrättas genom detta kapitel, ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 med en förteckning över åtgärder som, på grund av utformning och kontrollkrav, inte är lämpliga för ytterligare efterhandskontroller genom granskning av affärshandlingar och därför inte ska omfattas av sådan granskning enligt detta kapitel.
3. I detta kapitel gäller följande definitioner:
a) affärshandling: alla böcker, register, fakturor, verifikationer, räkenskaper, produktions- och kvalitetsuppgifter, korrespondens om företagets affärsverksamhet samt affärsdata, oavsett form, inbegripet elektroniskt lagrade uppgifter, om dessa handlingar eller uppgifter direkt eller indirekt avser de transaktioner som avses i punkt 1.
b) tredje part: varje fysisk eller juridisk person som har ett direkt eller indirekt samband med de transaktioner som ingår i det system som tillämpas vid finansiering genom EGFJ.
Artikel 80
Medlemsstaternas granskning
1. Medlemsstaterna ska genomföra en systematisk granskning av företagens affärshandlingar, varvid hänsyn ska tas till den typ av transaktioner som ska granskas. Medlemsstaterna ska säkerställa att de genom urvalet av de företag som ska granskas ger bästa möjliga garanti för att åtgärderna för att förebygga och avslöja oegentligheter blir så effektiva som möjligt. Urvalet ska bland annat ta hänsyn till företagens finansiella betydelse inom detta system och andra riskfaktorer.
2. I lämpliga fall ska den granskning som föreskrivs i punkt 1 utvidgas till att omfatta fysiska och juridiska personer till vilka företagen har anknytning och till andra fysiska och juridiska personer som kan vara av betydelse för strävan att uppnå de mål som anges i artikel 81.
3. Den granskning som genomförs enligt detta kapitel ska inte inverka på de kontroller som genomförs enligt artiklarna 47 och 48.
Artikel 81
Syftet med granskningen
1. Exaktheten hos de viktigaste av de granskade uppgifterna ska styrkas genom det antal korskontroller som kan vara lämpligt med hänsyn till den föreliggande risken och som vid behov även omfattar tredje parters affärshandlingar, inbegripet
a)
jämförelser med leverantörers, kunders, transportföretags och andra tredje parters affärshandlingar,
b)
eventuella fysiska kontroller av lagrens storlek och art,
c)
jämförelse med redovisningar av finansiella flöden som leder till eller är resultatet av de transaktioner som genomförs inom systemet för finansiering genom EGFJ, och
d)
kontroller, med avseende på bokföring, eller redovisningar av finansiella rörelser som, vid tidpunkten för granskningen, visar att de handlingar som innehas av de utbetalande organen som motivering för utbetalningen av stöd till stödmottagaren är riktiga.
2. Om företagen enligt unionsbestämmelser eller nationella bestämmelser är skyldiga att hålla en särskild lagerbokföring ska granskningen av denna, i förekommande fall, innefatta en jämförelse med affärshandlingarna och, vid behov, med de faktiska kvantiteterna i lager.
3. Vid urval av de transaktioner som ska granskas ska omfattningen av den föreliggande risken till fullo beaktas.
Artikel 82
Tillgång till affärshandlingar
1. De ansvariga för företaget, eller en tredje part, ska säkerställa att alla affärshandlingar och andra uppgifter överlämnas till de tjänstemän som ansvarar för granskningen eller till de personer som har befogenhet att genomföra en sådan på deras vägnar. Elektroniskt lagrade data ska överlämnas på lämpligt datamedium.
2. De tjänstemän som ansvarar för granskningen eller de personer som är bemyndigade att utföra denna på deras vägnar får begära in utdrag eller kopior av de handlingar som avses i punkt 1.
3. Om de affärshandlingar som upprätthålls av företaget, vid en granskning i enlighet med detta kapitel, bedöms vara otillräckliga för granskningsändamål, ska företaget åläggas att i framtiden upprätthålla sådana handlingar i enlighet med anvisningarna från den medlemsstat som ansvarar för granskningen, utan att detta påverkar de förpliktelser som fastställs i andra förordningar som rör den aktuella sektorn.
Medlemsstaterna ska bestämma från och med vilket datum sådana handlingar ska upprättas.
Om samtliga eller en del av de affärshandlingar som ska granskas enligt detta kapitel finns hos ett företag som tillhör en företagsgrupp, ett partnerskap eller en företagssammanslutning som har samma ledning som det granskade företaget, vare sig detta andra företag är beläget på unionens territorium eller utanför detta, ska företaget ställa dessa affärshandlingar till förfogande för de tjänstemän som är ansvariga för granskningen på en plats och vid en tidpunkt som ska bestämmas av de medlemsstater som ansvarar för genomförandet av granskningen.
4. Medlemsstaterna ska säkerställa att de tjänstemän som ansvarar för granskningen ska ha rätt att beslagta eller låta beslagta affärshandlingar. Denna rätt ska utövas med beaktande av de nationella bestämmelser som är aktuella och påverkar inte tillämpningen av straffrättsliga regler om beslagtagande av dokument.
Artikel 83
Ömsesidigt bistånd
1. Medlemsstaterna ska bistå varandra vid genomförandet av den granskning som föreskrivs i detta kapitel i följande fall:
a)
Om ett företag eller en tredje part är etablerad i en annan medlemsstat än den medlemsstat i vilken det aktuella beloppet har eller skulle ha ut- eller inbetalats.
b)
Om ett företag eller en tredje part är etablerad i en annan medlemsstat än den medlemsstat där de handlingar och de uppgifter som krävs för granskningen finns.
Kommissionen kan samordna gemensamma åtgärder avseende ömsesidigt bistånd mellan två eller flera medlemsstater.
2. Under de första tre månaderna efter det EGFJ-budgetår då utbetalning har gjorts, ska medlemsstaterna översända till kommissionen en förteckning över de företag som är etablerade i ett tredjeland och för vilka det aktuella beloppet har eller skulle ha ut- eller inbetalats i ifrågavarande medlemsstat.
3. Om det för granskning av ett företag i enlighet med artikel 80 krävs att ytterligare uppgifter inhämtas från en annan medlemsstat, bl.a. i form av korskontroller enligt artikel 81, kan en särskild begäran om granskning göras varvid skälen till denna begäran ska anges. En översikt över dessa särskilda begäranden ska sändas in till kommissionen en gång per kvartal, senast en månad efter utgången av varje kvartal. Kommissionen får begära in kopior av varje enskild begäran.
En begäran om granskning ska tillgodoses senast sex månader efter det att den mottogs. Resultaten av granskningen ska utan dröjsmål meddelas den begärande medlemsstaten och kommissionen. Meddelande till kommissionen ska skickas en gång per kvartal, senast en månad efter utgången av varje kvartal.
Artikel 84
Granskningsplaner
1. Medlemsstaterna ska upprätta planer för den granskning som ska genomföras enligt artikel 80 under den påföljande granskningsperioden.
2. Varje år ska medlemsstaterna före den 15 april översända kommissionen den granskningsplan som avses i punkt 1 och då ange
a)
antalet företag som ska granskas och fördelningen av dessa per sektor på grundval av de belopp som hänför sig till dem,
b)
de kriterier som lagts till grund för granskningsplanens upprättande.
3. De granskningsplaner som fastställts av medlemsstaterna och som överlämnats till kommissionen ska genomföras av medlemsstaterna, om inte kommissionen inom åtta veckor har lämnat några synpunkter.
4. Punkt 3 ska i tillämpliga delar gälla för de ändringar som medlemsstaterna gör i granskningsplanerna.
5. På vilket stadium som helst får kommissionen kräva att en särskild kategori företag innefattas i en medlemsstats granskningsplaner.
6. Företag för vilka summan av mottagna och utbetalade belopp uppgick till mindre än 40 000 EUR ska endast granskas enligt detta kapitel om det finns särskilda skäl, som då ska anges av medlemsstaterna i deras årliga program som avses i punkt 1, eller av kommissionen i eventuella förslag till ändring av programmet. För att kunna ta hänsyn till den ekonomiska utvecklingen ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115, med avseende på ändringar av tröskeln på 40 000 EUR.
Artikel 85
Särskilda myndigheter
1. I varje medlemsstat ska en särskild myndighet ansvara för att övervaka tillämpningen av detta kapitel. Dessa myndigheter ska i synnerhet ansvara för
a)
att den granskning som föreskrivs i detta kapitel genomförs av tjänstemän som är anställda vid denna särskilda myndighet,
b)
samordning och allmän tillsyn av den granskning som genomförs av tjänstemän som tillhör andra myndigheter.
Medlemsstaterna får också föreskriva att granskning som ska genomföras enligt detta kapitel fördelas mellan de särskilda myndigheterna och andra nationella myndigheter, förutsatt att förstnämnda myndighet ansvarar för samordningen av dessa granskningar.
2. Den myndighet eller de myndigheter som ansvarar för tillämpningen av detta kapitel ska vara organiserade så att de är oberoende av de myndigheter eller avdelningar inom myndigheter som ansvarar för utbetalningarna och för granskningarna före utbetalningarna.
3. Den särskilda myndighet som avses i punkt 1 ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att detta kapitel tillämpas på ett riktigt sätt och den berörda medlemsstaten ska ge den särskilda myndigheten de befogenheter som är nödvändiga för att den ska kunna utföra de uppgifter som anges i detta kapitel.
4. Medlemsstaterna ska besluta om lämpliga sanktioner för de fysiska eller juridiska personer som inte fullgör sina skyldigheter enligt detta kapitel.
Artikel 86
Rapporter
1. Före den 1 januari efter granskningsperiodens utgång ska medlemsstaterna översända en detaljerad rapport om tillämpningen av detta kapitel till kommissionen.
2. Medlemsstaterna och kommissionen ska regelbundet utbyta synpunkter om tillämpningen av detta kapitel.
Artikel 87
Tillgång till information och kommissionens granskning
1. I enlighet med relevant nationell lagstiftning ska kommissionens tjänstemän ha tillgång till samtliga handlingar som utarbetats, antingen inför eller som resultat av den granskning som organiserats enligt detta kapitel och till de uppgifter som samlats in, däribland uppgifter som lagrats i databehandlingssystem. Dessa uppgifter ska på begäran lämnas på ett lämpligt datamedium.
2. Den granskning som avses i artikel 80 ska genomföras av medlemsstaternas tjänstemän. Tjänstemän från kommissionen får delta i denna granskning. De får inte själva ha de granskningsbefogenheter som beviljats de nationella tjänstemännen. De ska dock ha tillträde till samma lokaler och samma handlingar som medlemsstaternas tjänstemän.
3. Vid granskning som genomförs enligt artikel 83 får tjänstemän från den begärande medlemsstaten delta i den medlemsstat till vilken begäran riktats, förutsatt att denna så medger, och ska då få tillträde till samma lokaler och samma handlingar som den medlemsstatens tjänstemän.
De tjänstemän från den begärande medlemsstaten som deltar i granskning i den medlemsstat till vilken begäran riktats, ska vid alla tidpunkter kunna lägga fram bevis på sin officiella status. Granskningen ska alltid genomföras av tjänstemän från den medlemsstat till vilken begäran riktats.
4. Om de nationella straffprocessrättsliga bestämmelserna föreskriver att vissa åtgärder endast får vidtas av tjänstemän som är särskilt utsedda enligt nationell lagstiftning, får varken kommissionens tjänstemän eller tjänstemännen från den medlemsstat som avses i punkt 3 delta i dessa åtgärder, dock utan att detta påverkar bestämmelserna i förordningarna (EU, Euratom) nr 883/2013 och (Euratom, EG) nr 2185/96. Särskilt gäller att de inte under några omständigheter får delta i husrannsakan hos eller formella förhör med personer, inom ramen för den berörda medlemsstatens straffrätt. De ska emellertid få ta del av de upplysningar som inhämtas i detta sammanhang.
Artikel 88
Kommissionens befogenheter
Kommissionen ska, när så är nödvändigt, anta genomförandeakter för att fastställa regler för enhetlig tillämpning av detta kapitel och särskilt med avseende på
a)
granskningen som avses i artikel 80 när det gäller vilka företag som ska väljas ut samt omfattning och tidsaspekter på granskningen,
b)
bevarande av affärshandlingar och vilka typer av handlingar som ska upprätthållas eller data som ska registreras,
c)
genomförande och samordning av de gemensamma åtgärder som avses i artikel 83.1,
d)
detaljer och specifikationer i fråga om innehållet och formen hos en begäran, hur den lämnas in, en anmälans innehåll, form och hur den görs, liksom inlämning och utbyte av begärd information inom ramen för detta kapitel,
e)
villkor och publikationssätt för specifika regler och villkor för kommissionens spridning eller tillhandahållande av den information som behövs enligt förordningen till behöriga myndigheter i medlemsstaterna,
f)
det ansvar som åligger den särskilda myndighet som avses i artikel 85,
g)
innehållet i de rapporter som avses i artikel 86.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
KAPITEL IV
Andra bestämmelser om kontroller och sanktioner
Artikel 89
Andra kontroller och sanktioner i samband med regler för saluföring
1. Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att säkerställa att de produkter som avses i artikel 119.1 i förordning (EU) nr 1308/2013 som inte är märkta i överensstämmelse med bestämmelserna i den förordningen inte släpps ut på, eller dras tillbaka från, marknaden.
2. Utan att det påverkar eventuella särskilda bestämmelser som kan komma att antas av kommissionen, ska import till unionen av sådana produkter som anges i punkt 1 a och 1 b i artikel 189 i förordning (EU) nr 1308/2013 kontrolleras för att fastställa om villkoren enligt punkt 1 i den artikeln är uppfyllda.
3. Medlemsstaterna ska genomföra kontroller, grundade på en riskanalys, för att kontrollera om produkterna i bilaga I till förordning (EU) nr 1308/2013 överensstämmer med bestämmelserna i del II avdelning II kapitel I avsnitt I i förordning (EU) nr 1308/2013 och ska om så krävs tillämpa administrativa sanktioner.
4. Medlemsstaterna ska utan att det påverkar akter som avser vinsektorn som antagits på grundval av artikel 64 vid överträdelse av unionens regler om marknadsåtgärder inom vinsektorn tillämpa effektiva, proportionella och avskräckande administrativa sanktioner. Sådana sanktioner ska inte tillämpas vid sådana fall som anges i artikel 64.2 a-64.2 d och om överträdelsen är av mindre betydelse.
5. För att kunna skydda unionens medel och unionsvinets identitet, ursprung och kvalitet, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande
a)
upprättandet av en analysdatabas med isotopuppgifter, som ska bidra till att upptäcka bedrägerier utifrån de stickprov som medlemsstaterna samlat in,
b)
regler om kontrollorgan och ömsesidigt bistånd,
c)
regler om gemensamt utnyttjande av medlemsstaternas resultat.
6. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa alla åtgärder som krävs för
a)
de förfaranden som rör medlemsstaternas egna databaser och analysdatabasen med isotopuppgifter som ska bidra till att upptäcka bedrägerier,
b)
de förfaranden som rör samarbetet och biståndet mellan kontrollmyndigheter och kontrollorgan,
c)
när det gäller den skyldighet som avses i punkt 3, regler för genomförande av kontroller av efterlevnaden av handelsnormer, regler för de myndigheter som har ansvaret för att genomföra kontrollerna och för vad dessa kontroller ska innehålla, hur ofta de ska ske och i vilket handelsled de ska utföras.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 90
Kontroller gällande ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och skyddade traditionella beteckningar
1. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att hindra olaglig användning av de skyddade ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar och skyddade traditionella beteckningar som avses i förordning (EU) nr 1308/2013.
2. Medlemsstaterna ska utse den behöriga myndighet som ska ansvara för att utföra kontrollerna när det gäller de skyldigheter som fastställs i del 2 avdelning II kapitel I avsnitt II i förordning (EU) nr 1308/2013 i enlighet med de kriterier som anges i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (39) och ska säkerställa att alla aktörer som fullgör dessa skyldigheter har rätt att omfattas av ett system med kontroller.
3. Inom unionen ska kontrollen av att produktspecifikationerna följs under produktionen och under eller efter tappningen av vinet genomföras varje år, av den behöriga myndighet som avses i punkt 2 eller av ett eller flera kontrollorgan i den mening som avses i artikel 2 andra stycket punkt 5 i förordning (EG) nr 882/2004, och som genomför produktcertifieringar i enlighet med de kriterier som anges i artikel 5 i den förordningen.
4. Kommissionen ska anta genomförandeakter om
a)
vilken information medlemsstaterna ska översända till kommissionen,
b)
föreskrifter avseende den myndighet som ansvarar för kontrollerna av att produktspecifikationerna följs, inbegripet de fall där det geografiska området ligger i ett tredjeland,
c)
vilka åtgärder medlemsstaterna ska genomföra för att förhindra olaglig användning av skyddade ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar och skyddade traditionella beteckningar,
d)
vilka kontroller och verifieringar medlemsstaterna ska genomföra, inbegripet provtagning.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
AVDELNING VI
TVÄRVILLKOR
KAPITEL I
Tillämpningsområde
Artikel 91
Allmän princip
1. När en stödmottagare enligt artikel 92 inte följer reglerna för tvärvillkor som fastställs i artikel 93 ska stödmottagaren åläggas en administrativ sanktion.
2. Den administrativa sanktion som avses i punkt 1 ska tillämpas endast om överträdelsen beror på en åtgärd eller en försummelse som är direkt hänförlig till den berörda stödmottagaren, och om ett, eller båda, av följande ytterligare villkor är uppfyllda:
a)
Överträdelsen avser stödmottagarens jordbruksverksamhet.
b)
Stödmottagarens jordbruksföretags areal berörs.
När det gäller skogsområden ska dock denna sanktion inte vara tillämplig så länge inget stöd begärs för det berörda området i enlighet med artiklarna 21.1 a, 30 och 34 i förordning (EU) nr 1305/2013.
3. I denna avdelning avses med
a)
jordbruksföretag: alla de produktionsenheter och arealer som förvaltas av den stödmottagare som avses i artikel 92 vilka är belägna inom en och samma medlemsstats territorium,
b)
krav: vart och ett av de föreskrivna verksamhetskrav enligt unionsrätten som avses i bilaga II och som i sak skiljer sig från alla andra krav i samma akt.
Artikel 92
Berörda stödmottagare
Artikel 91 ska tillämpas på stödmottagare som får direktstöd inom ramen för förordning (EU) nr 1307/2013, stöd enligt artiklarna 46 och 47 i förordning (EU) nr 1308/2013 och det årliga bidraget enligt artiklarna 21.1 a och 21.1 b, 28-31, 33 och 34 i förordning (EU) nr 1305/2013.
Artikel 91 ska dock inte tillämpas på stödmottagare som får stöd inom stödordningen för småbrukare enligt avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013. Den sanktion som föreskrivs i den artikeln ska inte heller vara tillämplig på det stöd som avses i artikel 28.9 i förordning (EU) nr 1305/2013.
Artikel 93
Regler om tvärvillkor
1. Reglerna om tvärvillkor ska omfatta de föreskrivna verksamhetskrav som fastställs i unionsrätten och de normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som fastställs på nationell nivå enligt förteckningen i bilaga II, vilka avser följande områden:
a)
Miljö, klimatförändring och god jordbrukshävd.
b)
Folkhälsa, djurhälsa och växtskydd.
c)
Djurskydd.
2. De rättsakter som avses i bilaga II om de föreskrivna verksamhetskraven ska tillämpas med den gällande versionen och i fråga om direktiv på det sätt som de har genomförts av medlemsstaterna.
3. Dessutom ska tvärvillkorsreglerna, när det gäller åren 2015 och 2016, även omfatta bibehållande av permanent betesmark. De medlemsstater som var medlemmar i unionen den 1 januari 2004 ska säkerställa att mark som var permanent betesmark vid det datum som anges i ansökningarna om arealstöd för 2003 förblir permanent betesmark inom fastställda gränser. De medlemsstater som blev medlemmar i unionen 2004 ska säkerställa att mark som var permanent betesmark den 1 maj 2004 förblir permanent betesmark inom fastställda gränser. Bulgarien och Rumänien ska säkerställa att mark som var permanent betesmark den 1 januari 2007 förblir permanent betesmark inom fastställda gränser. Kroatien ska säkerställa att mark som var permanent betesmark den 1 juli 2013 förblir permanent betesmark inom fastställda gränser.
Första stycket ska inte gälla permanent betesmark som ska beskogas, om sådan beskogning är förenlig med miljön, med undantag av planteringar av julgranar och snabbväxande arter som odlas på kort sikt.
4. För att ta hänsyn till punkt 3 ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att fastställa regler om bibehållande av permanent betesmark, i synnerhet för att säkerställa att det vidtas åtgärder för att bibehålla mark som permanent betesmark hos enskilda jordbrukare, inklusive individuella skyldigheter som ska iakttas, såsom skyldighet att ställa om arealer till permanent betesmark, när det konstateras att andelen mark som är permanent betesmark minskar.
För att säkerställa en korrekt tillämpning av medlemsstaternas skyldigheter å ena sidan och enskilda jordbrukares skyldigheter å andra sidan när det gäller underhåll av permanent betesmark ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att ange villkor och metoder för hur andelen permanent betesmark och jordbruksmark som ska bibehållas ska fastställas.
5. I punkterna 3 och 4 avses med permanent betesmark permanent betesmark i den mening som anges i artikel 2 c i förordning (EG) nr 1120/2009 i dess originalversion.
Artikel 94
Medlemsstaternas skyldigheter med avseende på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden
Medlemsstaterna ska säkerställa att all jordbruksareal, inbegripet mark som inte längre används för produktion, hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden. Medlemsstaterna ska på nationell eller regional nivå fastställa miniminormer för stödmottagare med avseende på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden på grundval av bilaga II, med beaktande av särskilda förhållanden i de områden som berörs, däribland jordmån, klimatförhållanden och befintliga jordbrukssystem, markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder och företagsstrukturer.
Medlemsstaterna får inte fastställa minimikrav som inte föreskrivs i bilaga II.
Artikel 95
Information till stödmottagarna
Medlemsstaterna ska förse de berörda stödmottagarna med en förteckning över de krav och normer som ska tillämpas på gårdsnivå, om så är lämpligt i elektronisk form, samt tydlig och exakt information om dessa.
KAPITEL II
Kontrollsystem och administrativa sanktioner som rör tvärvillkor
Artikel 96
Kontroller av att tvärvillkoren uppfylls
1. Medlemsstaterna ska om lämpligt använda det integrerade system som fastställs i avdelning V kapitel II och i synnerhet artikel 68.1 a, 68.1 b, 68.1 d, 68.1 e och 68.1 f.
Medlemsstaterna får använda sina befintliga administrations- och kontrollsystem för att säkerställa att reglerna om tvärvillkor följs.
Dessa system, framför allt systemet för identifiering och registrering av djur som är upprättat i enlighet med rådets direktiv 2008/71/EG (40) och förordningarna (EG) nr 1760/2000 och (EG) nr 21/2004, ska vara förenliga med det integrerade system som avses i avdelning V kapitel II i den här förordningen.
2. Beroende på kraven, normerna, akterna eller tvärvillkorsområdena i fråga får medlemsstaterna besluta att utföra administrativa kontroller, särskilt om detta redan är föreskrivet enligt de kontrollsystem som är tillämpliga på respektive krav, norm, akt eller tvärvillkorsområde.
3. Medlemsstaterna ska utföra kontroller på plats för att kontrollera om en stödmottagare fullgör de skyldigheter som föreskrivs i denna avdelning.
4. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om genomförandet av kontroller av att de skyldigheter som avses i denna avdelning fullgörs, inbegripet regler som tillåter att följande faktorer beaktas vid riskanalys:
a)
Jordbrukarnas deltagande i systemet för jordbruksrådgivning enligt avdelning III i denna förordning.
b)
Jordbrukarnas deltagande i ett certifieringssystem, under förutsättning att systemet omfattar de berörda kraven och normerna.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Artikel 97
Tillämpning av den administrativa sanktionen
1. Den administrativa sanktion som föreskrivs i artikel 91 ska tillämpas, när reglerna för tvärvillkor inte följs vid någon tidpunkt under ett givet kalenderår (kalenderåret i fråga) och överträdelsen direkt kan anses bero på den stödmottagare som lämnade in stödansökan eller stödanspråket för kalenderåret i fråga.
Första stycket ska även gälla då en stödmottagare inte iakttar reglerna för tvärvillkor under någon tidpunkt inom tre år från och med den 1 januari det år efter det kalenderår då den första utbetalningen beviljades inom ramen för stödprogrammen för omstrukturering och omställning, eller under någon tidpunkt inom tre år från och med den 1 januari det år efter det kalenderår då den första utbetalningen beviljades inom ramen för de stödprogram för grön skörd som avses i förordning (EU) nr 1308/2013 (nedan kallade åren i fråga).
2. I de fall mark överlåts under kalenderåret i fråga eller åren i fråga, ska punkt 1 även gälla i de fall överträdelsen beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den person som antingen överlät jordbruksmarken eller som den överläts till. Utan hinder av första meningen ska gälla att den administrativa sanktionen, om den som vidtog åtgärden eller gjorde sig skyldig till försumlighet har lämnat in en stödansökan eller ett stödanspråk under kalenderåret i fråga eller åren i fråga, ska tillämpas på grundval av totalbeloppen för de stöd som avses i artikel 92 som har beviljats eller skulle ha beviljats denne.
I denna punkt avses med överläts varje typ av transaktion där jordbruksmark upphör att stå till den överlåtande partens förfogande.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, och om inte annat följer av de regler som ska antas enligt artikel 101, får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa en administrativ sanktion som uppgår till ett belopp på 100 EUR eller mindre per stödmottagare och kalenderår.
Om en medlemsstat beslutar att använda sig av den möjlighet som anges i första stycket, ska den behöriga myndigheten påföljande år för ett urval av stödmottagare vidta de åtgärder som krävs för att kontrollera att stödmottagaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Stödmottagaren ska underrättas om konstaterade bristande överträdelser och om skyldigheten att vidta åtgärder.
4. Tillämpningen av en administrativ sanktion påverkar inte lagligheten och korrektheten hos de utbetalningar på vilka den tillämpas.
Artikel 98
Tillämpning av den administrativa sanktionen i Bulgarien, Kroatien och Rumänien
För Bulgarien och Rumänien ska de administrativa sanktioner som avses i artikel 91 tillämpas senast från och med den 1 januari 2016 med avseende på de föreskrivna verksamhetskraven inom området djurskydd enligt bilaga II.
För Kroatien ska de sanktioner som avses i artikel 91 tillämpas i enlighet med följande tidsplan med avseende på de föreskrivna verksamhetskrav som avses i bilaga II:
a)
Från den 1 januari 2014 när det gäller de föreskrivna verksamhetskraven 1-3 och 6-8.
b)
Från den 1 januari 2016 när det gäller de föreskrivna verksamhetskraven 4, 5, 9 och 10.
c)
Från den 1 januari 2018 när det gäller de föreskrivna verksamhetskraven 11-13.
Artikel 99
Beräkning av den administrativa sanktionen
1. Den administrativa sanktion som föreskrivs i artikel 91 ska tillämpas genom en minskning eller uteslutning av totalbeloppen för de stöd som anges i artikel 92 som har beviljats eller skulle beviljats den berörde stödmottagaren avseende stödansökningar som denne har lämnat in eller kommer att lämna in under det kalenderår som överträdelsen konstateras.
För beräkningen av dessa minskningar och uteslutningar ska hänsyn tas till den upptäckta överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning samt de kriterier som anges i punkterna 2, 3 och 4.
2. Vid överträdelse som beror på försummelse ska procentsatsen för minskning inte vara högre än 5 % och vid upprepning inte vara högre än 15 %.
Medlemsstaterna får inrätta ett system för tidig varning som gäller fall av överträdelser som mot bakgrund av sitt begränsade allvar, omfattning och varaktighet i vederbörligen motiverade fall inte ska leda till en minskning eller uteslutning. Om en medlemsstat beslutar att använda sig av denna möjlighet ska den behöriga myndigheten på ett tidigt stadium sända en varning till stödmottagaren med uppgifter om den konstaterade överträdelsen och mottagarens skyldighet att vidta korrigerande åtgärder. Om en man vid en kontroll därefter fastställer att överträdelsen inte har åtgärdats ska den minskning som avses i första stycket tillämpas retroaktivt.
Överträdelser som utgör en direkt folk- eller djurhälsorisk ska emellertid alltid leda till en minskning eller uteslutning.
Medlemsstater får ge stödmottagare som fått en tidig varning för första gången prioriterad tillgång till systemet för jordbruksrådgivning.
3. Vid avsiktlig överträdelse ska procentsatsen för minskning i princip inte vara lägre än 20 % och får gå ända till fullständig uteslutning från en eller flera stödordningar under ett eller flera kalenderår.
4. Det sammanlagda beloppet minskningar eller uteslutningar under ett kalenderår får under alla förhållanden inte överskrida det sammanlagda belopp som avses i första stycket i punkt 1.
Artikel 100
Belopp som frigörs till följd av tvärvillkoren
Medlemsstaterna får behålla 25 % av de belopp som frigörs i samband med tillämpning av de minskningar och uteslutningar som avses i artikel 99.
Artikel 101
Kommissionens befogenheter med avseende på tillämpning och beräkning av den administrativa sanktionen
1. I syfte att säkerställa en korrekt fördelning av medlen till de berättigade stödmottagarna och för att se till att tvärvillkoren genomförs på ett effektivt, konsekvent och icke-diskriminerande sätt ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115
a)
för att fastställa en enhetlig grund för beräkning av administrativa sanktioner utifrån de tvärvillkor som avses i artikel 99, med beaktande av minskningar på grund av finansiell disciplin,
b)
om villkoren för beräkning och tillämpning av de administrativa sanktionerna utifrån tvärvillkoren, inbegripet överträdelse som direkt kan tillskrivas den berörda stödmottagaren.
2. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa närmare förfaranderegler och tekniska regler när det gäller beräkning och tillämpning av de administrativa sanktioner som avses i artiklarna 97-99, inbegripet vad avser stödmottagare som består av en grupp personer enligt artiklarna 28 och 29 i förordning (EU) nr 1305/2013.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
AVDELNING VII
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
KAPITEL I
Kommunikation
Artikel 102
Överföring av information
1. Utöver de bestämmelser som anges i de sektoriella förordningarna ska medlemsstaterna till kommissionen lämna följande information, handlingar och deklarationer:
a)
I fråga om godkända utbetalande organ och godkända samordningsorgan
i)
godkännandehandlingen,
ii)
deras funktion (godkänt utbetalande organ eller godkänt samordningsorgan),
iii)
i förekommande fall när godkännandet återkallats.
b)
I fråga om attesterande organ
i)
deras namn,
ii)
deras adress.
c)
I fråga om insatser i samband med åtgärder som finansieras via fonderna
i)
utgiftsdeklarationer, som även gäller som begäran om utbetalning, underskrivna av det godkända utbetalande organet eller det godkända samordningsorganet, tillsammans med de upplysningar som behövs,
ii)
för EGFJ, uppskattningar av finansieringsbehoven och för Ejflu, en uppdatering av de förväntade utgiftsdeklarationerna för det innevarande och det påföljande budgetåret,
iii)
de godkända utbetalande organens förvaltningsförklaringar och årsräkenskaper,
iv)
en årlig sammanfattning av resultaten från alla tillgängliga revisioner och kontroller som utförts enligt tidsplanen och de utförliga bestämmelser som fastställs i de sektorsspecifika reglerna.
För EJFLU:s del ska årsräkenskaperna för de godkända utbetalande organen inges för varje enskilt program.
2. Medlemsstaterna ska utförligt informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att genomföra god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden enligt artikel 94 och detaljerna i systemet för jordbruksrådgivning som avses i avdelning III.
3. Medlemsstaterna ska regelbundet informera kommissionen om tillämpningen av det integrerade system som avses i avdelning V kapitel II. Kommissionen ska organisera utbyte av synpunkter med medlemsstaterna med avseende på detta.
Artikel 103
Konfidentialitet
1. Medlemsstaterna och kommissionen ska vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa konfidentialitet för den information som överlämnas eller tas emot inom ramen för kontroll och avslutande av räkenskaperna som verkställs enligt denna förordning.
Föreskrifterna i artikel 8 i förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 ska tillämpas på denna information.
2. Utan att inverka på de nationella bestämmelser som rör rättsliga åtgärder, ska information som samlas in under den granskning som föreskrivs i avdelning V kapitel III skyddas genom tystnadsplikt. Den ska endast delges personer som med anledning av sina uppdrag inom medlemsstaterna eller unionens institutioner behöver denna information för att kunna fullgöra sina uppdrag.
Artikel 104
Kommissionens befogenheter
Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler om:
a)
Form, innehåll, periodicitet och tidsfrister samt föreskrifter för hur detta ställas till kommissionens förfogande:
i)
Utgiftsdeklarationer samt uppskattningar av utgifter och uppdatering av dessa, inklusive inkomster avsatta för särskilda ändamål.
ii)
De utbetalande organens förvaltningsförklaringar och årsräkenskaper samt resultaten av alla tillgängliga genomförda revisioner och kontroller.
iii)
Rapporter om attestering av räkenskaperna.
iv)
Namn och identitetsuppgifter för de godkända utbetalande organen, samordningsorganen och de attesterande organen.
v)
Närmare bestämmelser om upptagande i budgeten och utbetalning av utgifter som finansieras genom fonderna.
vi)
Meddelande om vilka ekonomiska justeringar medlemsstaterna företagit inom ramen för insatser eller program för landsbygdsutveckling och sammanställningar av medlemsstaternas indrivningsförfaranden till följd av oegentligheter.
vii)
Information om åtgärder som vidtagits enligt artikel 58.
b)
Utbyte av uppgifter och handlingar mellan kommissionen och medlemsstaterna och införande av informationssystem, däribland typ av, form på och innehåll i de uppgifter som ska behandlas i systemen samt föreskrifter för hur de ska lagras.
c)
Medlemsstaternas överförande av information till kommissionen om uppgifter, dokument, statistik och rapporter samt tidsfristerna och metoderna för hur denna information ska lämnas.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
KAPITEL II
Användning av euro
Artikel 105
Allmänna principer
1. De belopp som anges i kommissionens beslut om antagande av landsbygdsprogram, beloppen i kommissionens åtaganden och utbetalningar samt alla belopp avseende styrkta eller attesterade utgifter och medlemsstaternas utgiftsdeklarationer ska uttryckas och utbetalas i euro.
2. De priser och belopp som fastställs i sektorslagstiftningen inom jordbruket ska uttryckas i euro.
De ska beviljas eller samlas in i euro i de medlemsstater som använder euro, och i de nationella valutorna i de medlemsländer som inte gör det.
Artikel 106
Växelkurs och avgörande händelse
1. De priser och belopp som avses i artikel 105.2 ska med hjälp av en växelkurs omvandlas till de nationella valutorna i de medlemsländer som inte använder euro.
2. Den avgörande händelsen för växelkursen ska vara
a)
i fråga om belopp som uppbärs eller beviljas i handel med tredjeland, fullbordandet av tullformaliteterna vid import eller export,
b)
i alla övriga fall, den händelse genom vilken det ekonomiska syftet med verksamheten uppnås.
3. När ett direktstöd enligt förordning (EU) nr 1307/2013 betalas till en mottagare i någon annan valuta än euro, ska medlemsstaterna räkna om stödbeloppet i euro till nationell valuta på grundval av den senaste växelkurs som fastställts av Europeiska centralbanken före den 1 oktober det år som stödet avser.
Utan hinder av första stycket får medlemsstater i vederbörligen motiverade fall besluta att göra en omräkning på grundval av genomsnittet av de växelkurser som fastställts av Europeiska centralbanken under månaden före den 1 oktober det år som stödet beviljas. Medlemsstater som väljer detta alternativ ska fastställa och offentliggöra den genomsnittliga kursen före den 1 december detta år.
4. När det gäller EGFJ ska medlemsstater som inte har antagit euron tillämpa samma växelkurs i sina utgiftsdeklarationer som den de använde för att göra utbetalningar till stödmottagarna, eller för att ta emot inkomster i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel.
5. För att specificera den avgörande händelse som avses i punkt 2, eller för att fastställa den av särskilda skäl som har samband med marknadsordningen eller med beloppet i fråga, ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 med föreskrifter om dessa avgörande händelser och den växelkurs som ska användas. Den särskilda avgörande händelsen ska fastställas i enlighet med följande kriterier:
a)
Faktisk tillämpning snarast möjligt av variationerna i växelkursen.
b)
Likartade avgörande händelser för likartad verksamhet inom marknadsordningen.
c)
Inbördes sammanhang mellan avgörande händelser för olika priser och belopp inom marknadsordningen.
d)
Praktisk och effektiv kontroll av tillämpningen av lämpliga växelkurser.
6. För att förhindra att medlemsstater som inte har antagit euron tillämpar olika växelkurser i sin bokföring, både i samband med bokföring i annan valuta än euro av inkomster och stöd som utbetalats till stödmottagare, och i samband med de utgiftsdeklarationer som upprättas av de utbetalande organen, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 för att fastställa föreskrifter för vilken växelkurs som ska användas vid deklaration av utgifter och bokföring av transaktioner för offentlig lagring i det utbetalande organets räkenskaper.
Artikel 107
Skyddsåtgärder och undantag
1. Kommissionen får anta genomförandeakter för att skydda tillämpningen av unionsrätten om exceptionella monetära förfaringssätt avseende en nationell valuta riskerar att äventyra den. Sådana åtgärder får, där så krävs, endast avvika från befintliga regler under en tidsperiod som är absolut nödvändig.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Europaparlamentet, rådet och medlemsstaterna ska genast underrättas om åtgärderna enligt första stycket.
2. Om det finns risk för att exceptionella monetära förfaringssätt avseende en nationell valuta äventyrar tillämpningen av unionsrätten, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 som avviker från detta avsnitt, särskilt i följande fall:
a)
Om ett land tillämpar onormala växelförfaranden, såsom flera växelkurser, eller kompensationsavtal.
b)
Om ett lands valuta inte noteras på de officiella valutamarknaderna eller om utvecklingen för dessa valutor kan leda till snedvridning av handeln.
Artikel 108
Användning av euro bland medlemsstater utanför eurosamarbetet
1. Om en medlemsstat som inte använder euron beslutar sig för att betala utgiften som uppstår till följd av sektorslagstiftningen inom jordbruket i euro i stället för i den nationella valutan, ska medlemsstaten vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att användningen av euro inte ger en systematisk fördel jämfört med användning av den nationella valutan.
2. Medlemsstaten ska underrätta kommissionen innan de planerade åtgärderna träder i kraft. Åtgärderna får ej börja gälla förrän kommissionen lämnat sitt samtycke.
KAPITEL III
Rapport och utvärdering
Artikel 109
Ekonomisk årsrapport
Kommissionen ska senast den sista september varje år utarbeta en ekonomisk rapport över förvaltningen av fonderna för det föregående budgetåret som den ska lägga fram för Europaparlamentet och rådet.
Artikel 110
Övervakning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitiken
1. En gemensam ram för övervakning och utvärdering ska upprättas, med vars hjälp man kan mäta hur den gemensamma jordbrukspolitiken fungerar och i synnerhet
a)
de direktstöd som föreskrivs i förordning (EU) nr 1307/2013,
b)
de marknadsåtgärder som föreskrivs i förordning (EU) nr 1308/2013,
c)
de åtgärder för landsbygdsutveckling som föreskrivs i förordning (EU) nr 1305/2013, och
d)
bestämmelserna i denna förordning.
Kommissionen ska övervaka dessa politiska åtgärder utifrån medlemsstaternas rapportering i enlighet med bestämmelserna i de förordningar som avses i första stycket. Kommissionen ska upprätta en flerårig utvärderingsplan som inbegriper regelbundna utvärderingar av särskilda instrument som ska genomföras på kommissionens ansvar.
För att säkerställa att funktionsmätningen blir effektiv ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 rörande denna rams innehåll och uppbyggnad.
2. Resultatet av de åtgärder inom den gemensamma jordbrukspolitiken som avses i punkt 1 ska mätas i förhållande till följande mål:
a)
Hållbar livsmedelsproduktion, med fokus på jordbruksinkomster, jordbrukets produktivitet och prisstabilitet.
b)
Hållbar förvaltning av naturresurser och klimatåtgärder, med fokus på utsläpp av växthusgaser, biologisk mångfald, mark och vatten.
c)
Balanserad territoriell utveckling, med fokus på sysselsättningen på landsbygden, tillväxt och fattigdom i landsbygdsområden.
Kommissionen ska, genom genomförandeakter, fastställa den uppsättning indikatorer som är specifika för de mål som avses i första stycket. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
Indikatorerna ska kopplas till politikens struktur och mål och göra det möjligt att utvärdera politikens utveckling, effektivitet och ändamålsenlighet i förhållande till målen.
3. Ramen för övervakning och utvärdering ska återspegla den gemensamma jordbrukspolitikens struktur på följande sätt:
a)
När det gäller de direktstöd som föreskrivs i förordning (EU) nr 1307/2013, de marknadsåtgärder som föreskrivs i förordning (EU) nr 1308/2013 och bestämmelserna i denna förordning, ska kommissionen övervaka dessa instrument utifrån medlemsstaternas rapportering i enlighet med bestämmelserna i dessa förordningar. Kommissionen ska upprätta en flerårig utvärderingsplan med regelbundna utvärderingar av särskilda instrument som ska genomföras på kommissionens ansvar. Utvärderingarna ska genomföras vid lämpliga tidpunkter och av oberoende utvärderare.
b)
Övervakningen och utvärderingen av politiska interventioner för landsbygdsutveckling kommer att göras i enlighet med artiklarna 67-79 i förordning (EU) nr 1305/2013.
Kommissionen ska säkerställa att den kombinerade effekten av alla instrument inom den gemensamma jordbrukspolitiken som avses i punkt 1 kommer att mätas och bedömas i förhållande till de gemensamma mål som avses i punkt 2. Den gemensamma jordbrukspolitikens resultat när det gäller att uppnå dess gemensamma mål ska mätas och bedömas på grundval av gemensamma effektindikatorer och de bakomliggande särskilda målen på grundval av resultatindikatorer. Kommissionen ska, på grundval av uppgifter från utvärderingar av den gemensamma jordbrukspolitiken, inbegripet utvärderingar av landsbygdsutvecklingsprogram, och andra relevanta informationskällor utarbeta rapporter om mätning och bedömning av det samlade resultatet av alla instrument inom den gemensamma jordbrukspolitiken.
4. Medlemsstaterna ska förse kommissionen med all den information som behövs för att de aktuella åtgärderna ska kunna övervakas och utvärderas. Sådan information ska i möjligaste mån grundas på etablerade informationskällor, t.ex. informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter och Eurostat.
Kommissionen ska ta hänsyn till uppgiftsbehovet och synergieffekterna mellan potentiella uppgiftskällor, i synnerhet deras användning för statistiska ändamål, när så är lämpligt.
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om de uppgifter som ska överlämnas av medlemsstaterna, med beaktande av behovet av att undvika onödiga administrativa bördor, och om uppgiftsbehoven och synergieffekterna av potentiella uppgiftskällor. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
5. Kommissionen ska lägga fram en första rapport om genomförandet av denna artikel, inbegripet de första resultaten av effekterna av den gemensamma jordbrukspolitiken, för Europaparlamentet och rådet senast den 31 december 2018. En andra rapport som innehåller en bedömning av resultatet av den gemensamma jordbrukspolitiken ska läggas fram senast den 31 december 2021.
KAPITEL IV
Öppenhet
Artikel 111
Offentliggörande av stödmottagare
1. Medlemsstaterna ska varje år i efterhand offentliggöra information om mottagarna av stöd från fonderna. I den information som offentliggörs ska följande ingå:
a)
Stödmottagarnas namn enligt följande, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 112 första stycket i denna förordning:
i)
Stödmottagarens förnamn och efternamn, om stödmottagaren är en fysisk person.
ii)
Stödmottagarens fullständiga registrerade firmanamn, om stödmottagaren är en juridisk person som rättsligt sett är en fristående juridisk person enligt lagstiftningen i den berörda medlemsstaten.
iii)
Den stödmottagande organisationens registrerade eller på annat sätt officiellt erkända namn, om stödmottagaren är en sammanslutning utan egen rättskapacitet.
b)
Namn på den kommun där stödmottagaren är bosatt eller har registrerat sin verksamhet och, om möjligt, postnummer för kommunen eller den del av postnumret som identifierar kommunen.
c)
Stödbelopp som var och en av stödmottagarna erhållit under det aktuella räkenskapsåret för var och en av de åtgärder som finansierats via fonderna.
d)
Beskrivning av de åtgärder som finansieras via fonderna och för vilka stöd beviljats enligt led c.
Den information som avses i första stycket ska offentliggöras på en webbplats per medlemsstat. Den ska hållas tillgänglig under två år från den dag då den först offentliggörs.
2. När det gäller de stöd för åtgärder som finansieras via Ejflu enligt punkt 1 första stycket led c ska de belopp som offentliggörs omfatta hela stödbeloppet, dvs. både stödet från unionen och det nationella stödet.
Artikel 112
Tröskelvärde
Medlemsstater ska inte offentliggöra stödmottagarens namn i enlighet med artikel 111.1 a i denna förordning i följande situationer:
a)
I fall där medlemsstater upprättar den stödordning för småbrukare som föreskrivs i avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013, om det stödbelopp som en stödmottagare erhåller under ett år är lika med eller mindre än det belopp som medlemsstaten fastställer i enlighet med artikel 63.1 andra stycket eller artikel 63.2 andra stycket i den förordningen.
b)
I fall där medlemsstater inte upprättar den stödordning för småbrukare som föreskrivs i avdelning V i förordning (EU) nr 1307/2013, om det stödbelopp som en stödmottagare erhåller under ett år är lika med eller mindre än 1 250 EUR.
När led a i första stycket tillämpas ska de belopp som medlemsstaterna fastställer enligt artikel 63 i förordning (EU) nr 1307/2013 och som anmäls till kommissionen i enlighet med den förordningen offentliggöras av kommissionen i enlighet med de regler som antas enligt artikel 114.
Vid tillämpning av första stycket i denna artikel ska medlemsstaten offentliggöra den information som avses i leden b, c och d i artikel 111.1 första stycket och stödmottagen ska identifieras genom en kod. Medlemsstaterna ska besluta om hur koden ska utformas.
Artikel 113
Information om stödmottagarna
Medlemsstaterna ska informera stödmottagarna om att uppgifter om dem kommer att offentliggöras i enlighet med artikel 111 och att informationen kan komma att behandlas av unionens och medlemsstaternas utrednings- och revisionsorgan i syfte att skydda unionens ekonomiska intressen.
I enlighet med direktiv 95/46/EG ska stödmottagarna underrättas om sin rätt till skydd av personuppgifter och om de förfaranden som gäller för utövandet av rättigheterna.
Artikel 114
Kommissionens befogenheter
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler om:
a)
Hur informationen ska offentliggöras, även vad gäller presentationen av de enskilda åtgärderna, och tidsplanen för offentliggörandet i enlighet med artiklarna 111 och 112.
b)
Enhetlig tillämpning av artikel 113.
c)
Samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 116.3.
AVDELNING VIII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 115
Utövande av delegering
1. Befogenheten att anta delegerade akter som avses i artiklarna 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 och 120 ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 och 120 ska ges till kommissionen för en period av sju år från och med det datum då denna förordning träder i kraft. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av sju år. Delegeringen av befogenhet ska, genom tyst medgivande, förlängas med perioder av samma längd, om inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
3. Den delegering av befogenheter som avses i artiklarna 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 och 120 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antagits enligt artiklarna 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 och 120 ska endast träda i kraft om varken Europaparlamentet eller rådet inom en period på två månader från delgivningsdagen har invänt mot den delegerade akten eller om både Europaparlamentet och rådet före utgången av denna period har underrättat kommissionen om att de har beslutat att inte invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 116
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för jordbruksfonderna. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
Vid tillämpning av artiklarna 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 77, 78, 89, 90, 96, 101 och 104, avseende frågor rörande direktstöd, landsbygdsutveckling och/eller den samlade marknadsordningen ska kommissionen biträdas av kommittén för jordbruksfonderna, kommittén för direktstöd, kommittén för landsbygdsutveckling och/eller kommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket som inrättas genom den här förordningen, förordning (EU) nr 1307/2013, förordning (EU) nr 1305/2013 respektive förordning (EU) nr 1308/2013. Dessa kommittéer ska vara kommittéer i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Om kommittén inte avger något yttrande när det gäller de akter som avses i artikel 8, ska kommissionen inte anta utkastet till genomförandeakt och artikel 5.4 tredje stycket i förordning (EU) nr 182/2011 ska tillämpas.
Artikel 117
Behandling och skydd av personuppgifter
1. Medlemsstaterna och kommissionen ska samla in personuppgifter i syfte att uppfylla sina respektive skyldigheter avseende förvaltning, kontroll, revision, övervakning och utvärdering enligt denna förordning, särskilt de skyldigheter som anges i avdelning II kapitel II, avdelning III, avdelning IV kapitlen III och IV, avdelningarna V och VI och avdelning VII kapitel III, samt för statistiska ändamål, och ska inte behandla dessa uppgifter på ett sätt som är oförenligt med detta syfte.
2. Vid behandling av personuppgifter i övervaknings- och utvärderingssyfte enligt avdelning VII kapitel III samt för statistiska ändamål ska uppgifterna avidentifieras och enbart behandlas i sammanställd form.
3. Personuppgifter ska behandlas i enlighet med bestämmelserna i direktiv 95/46/EG och förordning (EG) nr 45/2001. Sådana uppgifter ska i synnerhet inte lagras i en form som möjliggör identifiering av registrerade under längre tid än vad som är nödvändigt för de syften för vilka de insamlades eller för vilka de genomgår ytterligare behandling, med beaktande av de minsta bevarandeperioder som fastställs i tillämplig nationell rätt och unionsrätt.
4. Medlemsstaterna ska underrätta de registrerade om att deras personuppgifter kan behandlas av nationella organ och unionsorgan i enlighet med punkt 1 och att de i detta hänseende åtnjuter de rättigheter som anges i dataskyddsbestämmelserna i direktiv 95/46/EG respektive förordning (EG) nr 45/2001.
5. Denna artikel ska omfattas av artiklarna 111-114.
Artikel 118
Genomförandenivå
Medlemsstaterna ska ansvara för genomförande av programmen och deras arbetsuppgifter enligt denna förordning på den nivå de anser lämpligt, i enlighet med deras respektive institutionella, rättsliga och finansiella ramar och med iakttagande av denna förordning och övriga relevanta unionsbestämmelser.
Artikel 119
Upphävande
1. Förordningarna (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 ska upphöra att gälla.
Artikel 31 i förordning (EG) nr 1290/2005 och de relevanta genomförandebestämmelserna ska dock fortsätta att tillämpas till och med den 31 december 2014.
2. Hänvisningar till de upphävda förordningarna ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.
Artikel 120
Övergångsåtgärder
För att säkerställa en smidig övergång från de arrangemang som fastställs i de upphävda förordningar som avses i artikel 118 till de som fastställs i denna förordning, ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 115 avseende de fall där avvikelser från och tillägg till reglerna i denna förordning får tillämpas.
Artikel 121
Ikraftträdande och tillämpning
1. Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
2. Följande bestämmelser ska dock tillämpas enligt följande:
a)
Artiklarna 7, 8, 16, 25, 26 och 43 från och med den 16 oktober 2013.
b)
Artiklarna 18 och 40 vad gäller utgifter som betalats från och med den 16 oktober 2013.
c)
Artikel 52 från och med den 1 januari 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 december 2013.