РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 967/2012 НА СЪВЕТА
от 9 октомври 2012 година
за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 по отношение на специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 397 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО се предвижда считано от 1 януари 2015 г. всички телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване и електронни услуги да се облагат в държавата-членка, в която клиентът е установен или има постоянен адрес или обичайно местоживеене (наричана по-нататък „държава-членка по потребление“), без значение къде е установено данъчнозадълженото лице, предоставящо тези услуги.
(2)
За да се улесни спазването на фискалните задължения при предоставянето на такива услуги на данъчно незадължени лица, беше въведен специален режим за данъчнозадължените лица, установени в рамките на Общността, но не в държавата-членка, където се предоставят услугите (наричан по-нататък „режим в Съюза“). Използването на другия специален режим за данъчнозадължени лица, неустановени в рамките на Общността, който се прилага понастоящем (наричан по-нататък „режим извън Съюза“), беше разширен, за да обхване всички тези услуги. Това ще позволи на неустановените данъчнозадължени лица да определят една държава-членка по идентификация, която да бъде единствената точка за електронен контакт за идентификация по данъка върху добавената стойност (ДДС) и за предоставяне на справките декларации за ДДС.
(3)
Данъчнозадължено лице, установено в повече от една държава-членка, следва да може съгласно режима в Съюза да определи всяка от въпросните държави-членки за държава-членка по идентификация, освен ако мястото му на стопанска дейност е в рамките на Общността. В този случай държавата-членка по идентификация е тази, в която данъчнозадълженото лице има място на стопанска дейност.
(4)
С цел да се избегне непропорционалната тежест за данъчнозадължените лица, използващи режима в Съюза, следва да се уточни как може да се извърши промяна на държавата-членка по идентификация, когато данъчнозадълженото лице смени постоянния си обект или мястото си на установяване на стопанска дейност по такъв начин, че да е необходима промяна на държавата-членка по идентификация, за да може това лице да продължи да използва режима.
(5)
Телекомуникационните услуги, услугите за радио- и телевизионно излъчване и електронните услуги, предоставяни в държави-членки, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или притежава постоянен обект, не попадат в обхвата на специалните режими. Следва да се уточни, че такива доставки следва да се декларират директно в съответната държава-членка.
(6)
Тъй като и двата специални режима са незадължителни, неустановено данъчнозадължено лице може във всеки един момент да реши да спре да ги използва. Необходимо е да се установи от кой момент това решение ще породи действие.
(7)
При все това за да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което реши да прекрати използването на един от специалните режими, следва за известен период от време да бъде отказано повторно включване в този режим.
(8)
За да поддържат актуални данните по регистрацията в базата данни, държавите-членки по идентификация разчитат на информацията, получена от данъчнозадълженото лице. С цел да се гарантира, че базите данни се актуализират своевременно, е необходимо да се определи срок, в рамките на който данъчнозадължените лица, ползващи специалните режими, следва да съобщават всяка информация, свързана с преустановяването или промяната на дейностите и относно изменения на всяка предоставена вече информация.
(9)
На неустановени данъчнозадължени лица, които желаят да използват специалните режими, трябва да се предоставят идентификационни номера по ДДС. За да се предотврати възможността данъчнозадължени лица, които вече са идентифицирани за целите на ДДС, да използват неволно режимите със задна дата, е необходимо да бъде уточнено от кой момент следва да се прилагат специалните режими.
(10)
За да се избегнат съмнения относно коя е компетентната държава-членка, следва да се посочи държавата-членка, която може да изключи данъчнозадължено лице от използване на специален режим. Обстоятелствата, при които посочената държава-членка следва да вземе решение за изключване също следва да бъдат посочени, както и от кой момент посоченото решение поражда действие.
(11)
Следва да се уточни кога неустановено данъчнозадължено лице, може да се разглежда като преустановило дейностите си обхванати от един от специалните режими, както и какво може да се характеризира като системно неспазване от страна на неустановеното данъчнозадължено лице.
(12)
С цел да се насърчи съответствие и да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими поради системно неспазване, следва за известен период от време да бъде отказано включване в който и да е от специалните режими.
(13)
Следва да бъде ясно, че когато данъчнозадължено лице преустанови да използва един от специалните режими, бъде изключено от един от тях или промени държавата-членка по идентификация, всички данъчни задължения във връзка с периоди за деклариране преди преустановяването, изключването или промяната трябва да бъдат погасени пред държавата-членка, която е била държавата-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
(14)
Всеки период за деклариране следва да се разглежда отделно, с цел да се улесни контролът от държавата-членка по потребление, и изменения следва да се правят единствено върху съответната справка декларация за ДДС.
(15)
По причини, свързани с контрола, е уместно да се изисква справка декларация за ДДС да се подава от неустановеното данъчнозадължено лице в държавата-членка по идентификация, дори когато не са предоставяни услуги по време на периода за деклариране. Следва да се уточни, че трябва да се посочи точната сума на ДДС без закръгляне надолу или нагоре.
(16)
По отношение на последващи изменения на справката декларация за ДДС е необходимо да се установи срок, в рамките на който справката декларация може да се подава по електронен път в държавата-членка по идентификация. Държавите-членки по потребление следва при всички случаи да могат да приемат или да поискат съответната информация пряко от данъчнозадълженото лице и да обработят изчисляването на ДДС в съответствие със своите национални правила.
(17)
Когато държавата-членка по идентификация няма еврото за своя валута, неустановените данъчнозадължени лица следва да бъдат обвързани от решението на тази държава-членка относно валутата, в която трябва да се изготвят всички справки декларации за ДДС по специалните режими.
(18)
Без да се засягат националните правила за компенсиране на надвзетите плащания на държавите-членки по потребление и единствено с цел да бъде осигурено ефикасното администриране на специалните режими от страна на държавата-членка по идентификация и да се избегне прекомерната административна тежест за тази държава-членка и за държавите-членки по потребление, следва да се гарантира, че данъчнозадължените лица не може да отнасят суми от ДДС, платени по повече от една справка декларация, било от началото или посредством последващи корекции.
(19)
В случай на неплащане, плащане на данък в по-малък размер или надвнесен данък, извършено от неустановените данъчнозадължени лица, и по отношение на лихви, санкции или други разноски, е важно да се уточнят задълженията съответно на държавата-членка по идентификация и на държавите-членки по потребление, за да се улесни събирането на ДДС и да се гарантира, че е платена точната сума по отношение на предоставените услуги по специалните режими.
(20)
Регистрите, водени от неустановените данъчнозадължени лица, трябва да са достатъчно подробни, за да могат данъчните органи на държавите-членки по потребление да проверят верността на справката декларация за ДДС. Следва да се уточни каква е минималната информация, която се изисква в регистрите.
(21)
За да бъде улеснено прилагането на специалните режими и за да могат услугите, предоставяни от 1 януари 2015 г., да бъдат обхванати от тези режими, следва да се предвиди възможност неустановените данъчнозадължени лица да предоставят своите данни за регистрация в държавата-членка, посочена от тях като държава-членка по идентификация, считано от 1 октомври 2014 г.
(22)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета (2) следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 раздел 2 от глава XI се заменя със следното:
„РАЗДЕЛ 2
Специални режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи далекосъобщителни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица (членове 358-369к от директива 2006/112/ЕО)
Подраздел 1
Определения
Член 57а
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
(1)
„режим извън Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, които не са установени в рамките на Общността, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 2 от Директива 2006/112/ЕО;
(2)
„режим в Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, установени в рамките на Общността, но които не са установени в държавата-членка по потребление, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО;
(3)
„специални режими“ означава „режимът извън Съюза“ и/или „режимът в Съюза“ съгласно контекста;
(4)
„данъчнозадължено лице“ е данъчнозадължено лице, което не е установено в рамките на Общността, както е определено в член 358а, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО, или данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата-членка по потребление, както е определено в член 369а, първа алинея, точка 1 от посочената директива.
Подраздел 2
Прилагане на режима в Съюза
Член 57б
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност в рамките на Общността, държавата-членка, в която е установена стопанската му дейност е държавата-членка по идентификация.
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност извън Общността, но има повече от един постоянен обект в нея, то може да избере за държава-членка по идентификация, която и да е държава-членка, в която има постоянен обект, в съответствие с член 369а, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 3
Обхват на режима в Съюза
Член 57в
Режимът в Съюза не се прилага за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставени в държавата-членка, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или има постоянен обект. Доставките на тези услуги се декларират пред компетентните данъчни органи на тази държава-членка в справката декларация за ДДС, както е предвидено в член 250 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 4
Идентификация
Член 57г
Когато данъчнозадължено лице информира държавата-членка по идентификация, че възнамерява да използва един от специалните режими, този специален режим се прилага от първия ден на следващото календарно тримесечие.
При все това, когато първото предоставяне на услуги, което е в обхвата на този специален режим, е осъществено преди датата, посочена в първата алинея, специалният режим се прилага от датата на първата доставка, при условие че данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация за започване на дейностите, които са в обхвата на специалния режим, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ първата доставка.
Член 57д
Държавата-членка по идентификация идентифицира данъчнозадълженото лице, използващо режима в Съюза, въз основа на идентификационния му номер по ДДС, както е посочено в членове 214 и 215 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 57е
1. Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, престане да отговаря на условията предвидени в определението, съгласно член 369а, първа алинея, точка 2 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка, в която това лице е било идентифицирано, престава да бъде държава-членка по идентификация. Ако данъчнозадълженото лице все още отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим, то, за да продължи да използва този режим, посочва като нова държава-членка по идентификация държавата-членка, в която е установило стопанската си дейност, или, ако не е установило стопанската си дейност в рамките на Общността - държава-членка, в която има постоянен обект.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно параграф 1, тази промяна се прилага от датата, на която мястото на установяване на стопанската дейност или постоянния обект на данъчнозадълженото лице престане да бъде в държавата-членка, посочена преди това като държава-членка по идентификация.
Член 57ж
Данъчнозадължено лице, използващо специален режим, може да спре да използва този режим независимо дали продължава да предоставя услуги, които могат да бъдат обхванати от този режим. Данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация най-малко 15 дни преди края на календарното тримесечие преди това, от което възнамерява да преустанови използването на режима. Преустановяването поражда действие от първия ден на следващото календарно тримесечие.
Задълженията по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която преустановяването е породило действие, се погасяват пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Когато данъчнозадължено лице преустанови използването на специален режим в съответствие с първа алинея, то се изключва от използването на режима във всички държави-членки за две календарни тримесечия от датата на преустановяване.
Подраздел 5
Задължения за отчитане
Член 57з
1. Данъчнозадълженото лице, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ преустановяването или промяната, информира по електронен път държавата-членка по идентификация за:
-
преустановяването на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим;
-
всякакви промени на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим, при които то вече не отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим; както и
-
всякакви промени на информацията, предоставяна на държавата-членка по идентификация.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е, данъчнозадълженото лице информира за промяната двете съответни държави-членки не по-късно от десетия ден на месеца, следващ промяната на установяването. То съобщава на новата държава-членка по идентификация регистрационните данни, които се изискват, когато данъчнозадължено лице използва специален режим за първи път.
Подраздел 6
Изключване
Член 58
Когато поне един от критериите за изключване, установени в член 363 или член 369д от Директива 2006/112/ЕО, е приложим по отношение на данъчнозадължено лице, използващо един от специалните режими, държавата-членка по идентификация изключва това данъчнозадължено лице от съответния режим.
Единствено държавата-членка по идентификация може да изключи данъчнозадължено лице от използване на един от специалните режими.
Държавата-членка по идентификация взема своето решение за изключване въз основа на всяка налична информация, включително информация, предоставена от всяка друга държава-членка.
Изключването поражда действие от първия ден на календарното тримесечие, следващо датата, на която решението за изключването е било изпратено по електронен път на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче изключването е вследствие на промяна на мястото на стопанска дейност или мястото на постоянния обект, изключването поражда действие от датата на промяната.
Член 58а
Когато данъчнозадължено лице, което използва специален режим, не е предоставяло доставки на услуги, в обхвата от този режим, в нито една държава-членка по потребление за период от осем последователни календарни тримесечия, се смята, че облагаемите му дейности по смисъла на член 363, буква б) или съответно член 369д, буква б) от Директива 2006/112/ЕО са преустановени. Това преустановяване не му пречи да използва специален режим, когато отново започне да извършва дейностите си, уредени от двата режима.
Член 58б
1. Данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими за системно неспазване на правилата, свързани с този режим, остава изключено от използването и на двата режима във всички държави-членки за период от осем календарни тримесечия след календарното тримесечие, в което данъчнозадълженото лице е било изключено.
2. Данъчнозадължено лице се счита за системно неспазващо правилата, свързани със специален режим, по смисъла на член 363, буква г) или член 369д, буква г) от Директива 2006/112/ЕО, най-малко в следните случаи:
а)
когато съгласно член 60а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и справката декларация за ДДС не е била предоставяна в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето;
б)
когато съгласно член 63а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и пълната сума на декларирания ДДС не е платена от лицето за всяко отделно календарно тримесечие в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето, освен когато оставащата неплатена сума е по-малка от 100 EUR за всяко календарно тримесечие;
в)
когато след поискване от държавата-членка по идентификация или държавата-членка по потребление и един месец след последващо напомняне от държавата-членка по идентификация данъчнозадълженото лице не е подало по електронен път регистрите, посочени в членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО.
Член 58в
Ако данъчнозадължено лице е изключено от един от специалните режими, то погасява всички задължения по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която изключването е породило действие, пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Подраздел 7
Справка декларация за ДДС
Член 59
1. Всеки период за деклариране по смисъла на член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО е самостоятелен период за деклариране.
2. Когато в съответствие с член 57 г, втора алинея се прилага специален режим от датата на първата доставка, данъчнозадълженото лице подава отделна справка декларация за ДДС за календарното тримесечие, през което е осъществена първата доставка.
3. Когато данъчнозадължено лице е регистрирано по всеки от специалните режими по време на период за деклариране, то подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания в държавите-членки по идентификация за всеки режим по отношение на доставките, осъществени по време на включените в този режим периоди.
4. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е след първия ден на въпросното календарно тримесечие, данъчнозадълженото лице подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания както в старата, така и в новата държава-членка по идентификация, като включва осъществените доставки по време на съответния период от тримесечието през което държавите-членки са били държава-членка по идентификация
Член 59а
Когато данъчнозадължено лице, използващо специален режим не е предоставяло услуги съгласно този режим по време на даден период за деклариране в никоя от държавите-членки по потребление, то подава справка декларация за ДДС, в която се посочва, че не са извършвани доставки по време на този период (нулева справка декларация за ДДС).
Член 60
Сумите в справките декларации за ДДС, съставени по специалните режими, не се закръглят нагоре или надолу до най-близкото цяло число в съответната парична единица. Посочва се и се превежда точната сума на ДДС.
Член 60а
Когато дадена справка декларация за ДДС не е подадена съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за задължението му да подаде справка декларация. Държавата-членка по идентификация издава напомняне на десетия ден след деня, в който справката декларация е следвало да бъде подадена като информира другите държави-членки по електронен път, че е издадено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за определяне и за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление.
Независимо от издадените напомняния и предприетите стъпки от държава-членка по потребление, данъчнозадълженото лице подава справката декларация за ДДС в държавата-членка по идентификация.
Член 61
1. Последващи изменения в съдържащите се в справката декларация за ДДС стойности, след подаването ѝ, се извършват само чрез изменения на тази справка декларация, а не чрез корекции в справка декларация за по-късен период.
2. Измененията, посочени в параграф 1 се предоставят по електронен път на държавата-членка по идентификация до три години, считано от датата, на която е трябвало да бъде подадена първоначалната справка декларация.
Това обаче не засяга правилата на държавата-членка по потребление във връзка с изчисленията и измененията.
Член 61а
Когато данъчнозадължено лице:
а)
престане да използва един от режимите;
б)
бъде изключено от един от режимите; или
в)
промени държавата-членка по идентификация в съответствие с член 57е,
то подава последната справка декларация за ДДС и съответното ѝ плащане, както и всички корекции или подадени със закъснение предходни справки декларации и съответните им плащания в държавата-членка, която е била държава-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
Подраздел 8
Валута
Член 61б
Когато държава-членка по идентификация, чиято парична единица не е еврото, определи, че справките декларации за ДДС трябва да се изготвят в нейната национална валута, това се прилага за справките декларации за ДДС на всички данъчнозадължени лица, които използват специалните режими.
Подраздел 9
Плащания
Член 62
Без да се засягат член 63а, трета алинея и член 63б, данъчнозадълженото лице извършва всички плащания в държавата-членка по идентификация.
Плащанията на ДДС, извършени от данъчнозадълженото лице съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО, се отнасят за справката декларация за ДДС, подадена в съответствие с член 364 или член 369е от посочената директива. Всички последващи корекции на платените суми се извършват от данъчнозадълженото лице само при позоваване на тази справка декларация и не могат да бъдат отнасяни до друга справка декларация или да бъдат извършвани по справка декларация за по-късен период. Всяко плащане се отнася до референтния номер на конкретната справка декларация.
Член 63
Държавата-членка по идентификация, получила по-голям размер от сумата, получена като резултат по подадената съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО справка декларация за ДДС, възстановява надвнесената сума пряко на съответното данъчнозадължено лице.
Когато държавата-членка по идентификация е получила сума по справка декларация за ДДС, която впоследствие се оказва неточна, а държавата-членка вече е разпределила тази сума в държавите-членки по потребление, тези държави-членки по потребление възстановяват получените от тях съответни части от надвнесената сума пряко на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче надвнесените суми се отнасят за периодите до последния период за деклариране през 2018 г. включително, държавата-членка по идентификация възстановява релевантен дял от съответната част от сумата, задържана в съответствие с член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 904/2010, а държавите-членки по потребление възстановяват разликата между надвнесената сума и сумата, която се възстановява от държавата-членка по идентификация.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация за размера на тези възстановявания.
Член 63а
Когато данъчнозадължено лице е подало справка декларация за ДДС съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, но не е извършено плащане или плащането е в по-малък размер от сумата, получена като резултат по справката декларация, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за всеки просрочен ДДС на десетия ден след деня, в който плащането е трябвало най-късно да бъде направено, съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО.
Държавата-членка по идентификация информира по електронен път държавата-членка по потребление, че е изпратено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление. Когато тези последващи напомняния са издадени от държава-членка по потребление, съответния ДДС се плаща на тази държава-членка.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация, че е издадено напомняне.
Член 63б
Когато не бъде подадена справка декларация за ДДС, или когато справката декларация за ДДС е подадена със закъснение или е непълна или неточна, или когато плащането на ДДС е със закъснение, всякакви лихви, глоби или други разноски се начисляват и оценяват от държавата-членка по потребление. Данъчнозадълженото лице заплаща тези лихви, глоби или други разноски пряко на държавата-членка по потребление.
Подраздел 10
Регистри
Член 63в
1. С оглед да бъдат разглеждани като достатъчно подробни по смисъла на членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО, регистрите, водени от данъчнозадълженото лице, съдържат следната информация:
а)
държавата-членка по потребление, в която е предоставена услугата;
б)
вида на предоставената услуга;
в)
датата на предоставяне на услугата;
г)
данъчната основа, като се посочва използваната валута;
д)
всякакво последващо увеличаване или намаляване на данъчната основа;
е)
прилаганата ставка на ДДС;
ж)
размера на дължимия ДДС, като се посочва използваната валута;
з)
датата и размера на получените плащания;
и)
всякакви плащания по сметка, получени преди предоставянето на услугата;
й)
когато е издадена фактура, информацията, която се съдържа във фактурата;
к)
името на клиента, когато е известно на данъчнозадълженото лице;
л)
информацията, използвана за определяне на мястото, където е установен клиентът или където има постоянен адрес или обичайно местоживеене.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се записва от данъчнозадълженото лице по начин, по който може да се предостави незабавно по електронен път и за всяка отделна предоставена услуга.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
При все това държавите-членки позволяват на неустановени данъчнозадължени лица да предоставят информацията, изисквана съгласно член 360 или член 369в от Директива 2006/112/ЕО за регистриране по специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица, считано от 1 октомври 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 9 октомври 2012 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 967/2012
av den 9 oktober 2012
om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (1), särskilt artikel 397,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Enligt direktiv 2006/112/EG ska från och med den 1 januari 2015 alla telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster beskattas i den medlemsstat där kunden är etablerad eller där denne är bosatt eller stadigvarande vistas (nedan kallad konsumtionsmedlemsstaten), oavsett var den beskattningsbara person som tillhandahåller dessa tjänster är etablerad.
(2)
För att göra det lättare att fullgöra skattemässiga skyldigheter när sådana tjänster tillhandahålls icke beskattningsbara personer har det inrättats en särskild ordning för beskattningsbara personer som är etablerade inom gemenskapen men inte i den medlemsstat där tjänsterna tillhandahålls (nedan kallad unionsordningen). Den andra nu gällande särskilda ordningen för beskattningsbara personer som inte är etablerade inom gemenskapen (nedan kallad tredjeländerordningen) har utvidgats till att omfatta alla dessa tjänster. Härigenom kommer det att bli möjligt för icke-etablerade beskattningsbara personer att utse en identifieringsmedlemsstat som enda elektronisk kontaktpunkt för mervärdesskatteregistrering och mervärdesskattedeklarationer.
(3)
En beskattningsbar person med etableringsställen i mer än en medlemsstat bör enligt unionsordningen kunna utse vilken som helst av de berörda medlemsstaterna till identifieringsmedlemsstat, såvida han inte har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet inom gemenskapen. I så fall är identifieringsmedlemsstaten den medlemsstat där den beskattningsbara personen har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet.
(4)
För att undvika orimligt stora bördor för beskattningsbara personer som utnyttjar unionsordningen, bör det klargöras hur identifieringsmedlemsstaten kan ändras när en beskattningsbar person flyttar sitt fasta etableringsställe eller sätet för sin ekonomiska verksamhet på ett sådant sätt att ett byte av identifieringsmedlemsstat är nödvändigt för att den beskattningsbara personen ska kunna fortsätta att utnyttja ordningen.
(5)
Telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls i medlemsstater där en beskattningsbar person har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe omfattas inte av någon av de särskilda ordningarna. Det bör tydliggöras att sådana tillhandahållanden ska deklareras direkt till den berörda medlemsstaten.
(6)
Eftersom båda de särskilda ordningarna är frivilliga, får en icke-etablerad beskattningsbar person när som helst besluta att upphöra att utnyttja ordningen. Det är nödvändigt att fastställa tidpunkten för när ett sådant beslut ska få verkan.
(7)
För att undvika onödiga bördor för skattemyndigheterna, bör dock en beskattningsbar person som beslutar att upphöra att utnyttja en av de särskilda ordningarna under en viss tid vägras förnyad anslutning till denna ordning.
(8)
För att hålla registreringsuppgifterna i sin databas uppdaterade förlitar sig identifieringsmedlemsstaten på de uppgifter som lämnas av den beskattningsbara personen. För att säkerställa att databaserna uppdateras utan dröjsmål, är det nödvändigt att fastställa en tidsfrist inom vilken de beskattningsbara personer som utnyttjar de särskilda ordningarna ska lämna all relevant information om verksamhetens upphörande eller förändring och om ändringar av all relevant information som redan har lämnats.
(9)
Ett registreringsnummer för mervärdesskatt måste tilldelas icke-etablerade beskattningsbara personer som vill utnyttja en särskild ordning. För att undvika att ordningarna på ett inte avsett vis utnyttjas retroaktivt av beskattningsbara personer som redan är registrerade för mervärdesskatt, är det nödvändigt att göra klart från vilken tidpunkt de särskilda ordningarna ska gälla.
(10)
För att undvika tveksamheter om vilken medlemsstat som är behörig bör det särskilt anges vilken medlemsstat som får utesluta en beskattningsbar person från utnyttjandet av en särskild ordning. De situationer där medlemsstaten ska fatta ett sådant beslut om uteslutning bör också anges, liksom från vilken tidpunkt det beslutet får verkan.
(11)
Det bör klargöras när en icke-etablerad beskattningsbar person kan anses ha upphört att bedriva sin verksamhet enligt någon av de särskilda ordningarna. Det bör även klargöras när en icke-etablerad beskattningsbar person ska anses ständigt ha brutit mot reglerna i den särskilda ordningen.
(12)
För att underlätta efterlevnaden och för att undvika onödiga bördor för skattemyndigheterna bör beskattningsbara personer som utesluts från någon av de särskilda ordningarna på grund av att de ständigt har brutit mot reglerna vägras anslutning till båda de särskilda ordningarna under en viss tid.
(13)
Det bör klargöras att när en beskattningsbar person upphör att utnyttja någon av de särskilda ordningarna, utesluts från någon av de särskilda ordningarna eller ändrar identifieringsmedlemsstat, ska alla skattemässiga skyldigheter som avser deklarationsperioder före upphörandet, uteslutningen eller ändringen fullgöras gentemot den medlemsstat som var identifieringsmedlemsstat före upphörandet, uteslutningen eller ändringen.
(14)
Varje deklarationsperiod bör behandlas separat, så att det blir lättare för konsumtionsmedlemsstaterna att utföra kontroller, och ändringar bör endast göras av den aktuella mervärdesskattedeklarationen.
(15)
Det är av kontrollskäl lämpligt att kräva att en mervärdesskattedeklaration lämnas in av den icke-etablerade beskattningsbara personen till identifieringsmedlemsstaten, även om inga tjänster har tillhandahållits under deklarationsperioden. Det bör även göras klart att det exakta mervärdesskattebeloppet måste anges utan avrundning uppåt eller nedåt.
(16)
Det är nödvändigt att, i fråga om ändringar i mervärdesskattedeklarationer, fastställa en tidsfrist inom vilken deklarationer kan lämnas in på elektronisk väg till identifieringsmedlemsstaten. Konsumtionsmedlemsstaterna bör under alla förhållanden kunna godta eller begära relevanta uppgifter direkt från den beskattningsbara personen och fatta beslut om mervärdesskatt i enlighet med sina nationella bestämmelser.
(17)
Om identifieringsmedlemsstaten inte har infört euron som sin valuta, bör den icke-etablerade beskattningsbara personen vara bunden av beslutet från denna medlemsstat om i vilken valuta alla mervärdesskattedeklarationer enligt de särskilda ordningarna ska göras.
(18)
Utan att det påverkar konsumtionsmedlemsstaternas nationella bestämmelser om avräkning för överskjutande betalningar och i det enda syftet att säkerställa att identifieringsmedlemsstaten förvaltar de särskilda ordningarna på ett effektivt sätt och undvika en alltför stor administrativ börda för både denna medlemsstat och konsumtionsmedlemsstaterna, bör det säkerställas att den beskattningsbara personen inte kan ta upp betalade mervärdesskattebelopp i fler än en deklaration, vare sig detta sker från början eller genom senare justeringar.
(19)
Vid utebliven betalning, otillräcklig betalning eller överskjutande betalning från en icke-etablerad beskattningsbar person samt vad gäller ränta, straffavgifter och övriga tillhörande avgifter, är det nödvändigt att specificera identifieringsmedlemsstatens och konsumtionsmedlemsstaternas respektive ansvar, så att uppbörden av mervärdesskatt underlättas och det säkerställs att rätt belopp betalas för de tjänster som tillhandahålls inom ramen för de särskilda ordningarna.
(20)
De räkenskaper som förs av icke-etablerade beskattningsbara personer måste vara tillräckligt detaljerade för att konsumtionsmedlemsstaternas skattemyndigheter ska kunna kontrollera att mervärdesskattedeklarationen är korrekt. Det bör därför anges vilka uppgifter som dessa räkenskaper minst måste innehålla.
(21)
För att göra det lättare att genomföra de särskilda ordningarna och för att de tjänster som tillhandahålls från och med den 1 januari 2015 ska kunna omfattas av dessa ordningar, bör det vara möjligt för icke-etablerade beskattningsbara personer att lämna in sina registreringsuppgifter till den medlemsstat som de utsett till identifieringsmedlemsstat från och med den 1 oktober 2014.
(22)
Genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 (2) bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 ska avsnitt 2 i kapitel XI ersättas med följande:
”AVSNITT 2
Särskilda ordningar för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer (artiklarna 358-369k i direktiv 2006/112/EG)
Underavsnitt 1
Definitioner
Artikel 57a
I detta avsnitt avses med
1. tredjeländerordning: särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls av beskattningsbara personer som inte är etablerade inom gemenskapen enligt avdelning XII kapitel 6 avsnitt 2 i direktiv 2006/112/EG,
2. unionsordning: särskild ordning för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls av beskattningsbara personer som är etablerade inom gemenskapen men som inte är etablerade i konsumtionsmedlemsstaten enligt avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG,
3. särskild ordning: tredjeländerordningen och/eller unionsordningen, alltefter omständigheterna,
4. beskattningsbar person: en beskattningsbar person som inte är etablerad inom gemenskapen enligt definitionen i artikel 358a punkt 1 i direktiv 2006/112/EG, eller en beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten enligt definitionen i artikel 369a första stycket punkt 1 i det direktivet.
Underavsnitt 2
Tillämpning av unionsordningen
Artikel 57b
Om en beskattningsbar person som utnyttjar unionsordningen har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet inom gemenskapen, ska den medlemsstat där han har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet utses till identifieringsmedlemsstat.
Om en beskattningsbar person som utnyttjar unionsordningen har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet utanför gemenskapen men har mer än ett fast etableringsställe inom gemenskapen, får han välja vilken som helst av de medlemsstater där han har ett fast etableringsställe som identifieringsmedlemsstat i enlighet med artikel 369a andra stycket i direktiv 2006/112/EG.
Underavsnitt 3
Unionsordningens tillämpningsområde
Artikel 57c
Unionsordningen ska inte gälla telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls i en medlemsstat där den beskattningsbara personen har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe. Tillhandahållandet av dessa tjänster ska deklareras till de behöriga skattemyndigheterna i denna medlemsstat i den mervärdesskattedeklaration som avses i artikel 250 i direktiv 2006/112/EG.
Underavsnitt 4
Identifiering
Artikel 57d
Om en beskattningsbar person underrättar identifieringsmedlemsstaten om sin avsikt att utnyttja en av de särskilda ordningarna, ska den särskilda ordningen gälla från och med den första dagen i följande kalenderkvartal.
Om tillhandahållandet av de tjänster som ska omfattas av denna särskilda ordning sker för första gången före den dag som avses i första stycket, ska dock den särskilda ordningen gälla från och med den dag då det första tillhandahållandet äger rum, förutsatt att uppgifterna om inledandet av den verksamhet som ska omfattas av ordningen lämnas av den beskattningsbara personen till identifieringsmedlemsstaten senast den tionde dagen i den månad som följer på det första tillhandahållandet.
Artikel 57e
Identifieringsmedlemsstaten ska identifiera den beskattningsbara person som utnyttjar unionsordningen med hjälp av dennes registreringsnummer för mervärdesskatt i enlighet med artiklarna 214 och 215 i direktiv 2006/112/EG.
Artikel 57f
1. Om en beskattningsbar person som utnyttjar unionsordningen inte längre uppfyller kraven i definitionen i artikel 369a första stycket punkt 2 i direktiv 2006/112/EG, ska den medlemsstat där han har identifierats upphöra att vara identifieringsmedlemsstat. Om denna beskattningsbara person fortfarande uppfyller villkoren för att utnyttja denna särskilda ordning, ska han, för att få fortsätta att utnyttja ordningen, som ny identifieringsmedlemsstat ange en annan medlemsstat där han har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller, om han inte har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet inom gemenskapen, en medlemsstat där han har ett fast etableringsställe.
2. Om identifieringsmedlemsstaten ändras i enlighet med punkt 1, ska denna ändring gälla från den dag då den beskattningsbara personen upphör att ha sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe i den medlemsstat som tidigare angetts som identifieringsmedlemsstat.
Artikel 57g
En beskattningsbar person som utnyttjar någon av de särskilda ordningarna får upphöra att utnyttja denna särskilda ordning, även om han fortsätter att tillhandahålla tjänster som kan omfattas av den särskilda ordningen. Den beskattningsbara personen ska underrätta identifieringsmedlemsstaten senast 15 dagar före utgången av det kalenderkvartal som föregår kalenderkvartalet under vilket han avser att upphöra att utnyttja ordningen. Upphörandet ska ha verkan från och med den första dagen i nästa kalenderkvartal.
De mervärdesskatteskyldigheter som avser tillhandahållanden av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster vilka uppstår efter den dag då upphörandet fick verkan, ska fullgöras direkt hos skattemyndigheterna i den berörda konsumtionsmedlemsstaten.
När en beskattningsbar person upphör att utnyttja en särskild ordning i enlighet med första stycket, ska han uteslutas från utnyttjandet av denna ordning i alla medlemsstater under två kalenderkvartal från och med den dag då utnyttjandet upphörde.
Underavsnitt 5
Rapporteringsskyldigheter
Artikel 57h
1. Den beskattningsbara personen ska senast den tionde dagen i den följande månaden på elektronisk väg underrätta identifieringsmedlemsstaten
-
om verksamheten inom ramen för en särskild ordning upphör,
-
om verksamheten inom ramen för en särskild ordning förändras på ett sådant sätt att den beskattningsbara personen inte längre uppfyller villkoren för att utnyttja denna särskilda ordning, och
-
om eventuella ändringar av den information som tidigare har lämnats till identifieringsmedlemsstaten.
2. Om identifieringsmedlemsstaten ändras i enlighet med artikel 57f, ska den beskattningsbara personen informera båda de berörda medlemsstaterna om ändringen senast den tionde dagen i den månad som följer på förändringen av etableringen. Den beskattningsbara personen ska till den nya identifieringsmedlemsstaten lämna de registreringsuppgifter som krävs när en beskattningsbar person för första gången utnyttjar en särskild ordning.
Underavsnitt 6
Uteslutning
Artikel 58
Om minst ett av de kriterier för uteslutning som anges i artikel 363 eller 369e i direktiv 2006/112/EG är tillämpligt för en beskattningsbar person som utnyttjar en av de särskilda ordningarna, ska identifieringsmedlemsstaten utesluta den beskattningsbara personen från denna ordning.
Endast identifieringsmedlemsstaten kan utesluta en beskattningsbar person från rätten att utnyttja någon av de särskilda ordningarna.
Identifieringsmedlemsstaten ska grunda sitt beslut om uteslutning på alla tillgängliga uppgifter, inbegripet information som tillhandahålls av en annan medlemsstat.
Uteslutningen ska få verkan från och med den första dagen i kalenderkvartalet efter den dag då beslutet om uteslutning skickades till den beskattningsbara personen på elektronisk väg.
När uteslutningen beror på att sätet eller det fasta etableringsstället har ändrats, ska uteslutningen dock få verkan från och med dagen för denna förändring.
Artikel 58a
Om en beskattningsbar person som utnyttjar en av de särskilda ordningarna inte har tillhandahållit någon av de tjänster som omfattas av denna ordning i någon konsumtionsmedlemsstat under åtta på varandra följande kalenderkvartal, ska den beskattningsbara verksamheten antas ha avslutats i den mening som avses i artikel 363b eller artikel 369e b i direktiv 2006/112/EG. Detta avslutande ska inte hindra den beskattningsbara personen från att utnyttja någon av de särskilda ordningarna när han på nytt inleder verksamhet som omfattas av någon av dessa ordningar.
Artikel 58b
1. Om en beskattningsbar person utesluts från någon av de särskilda ordningarna på grund av ständiga brott mot reglerna i denna ordning, ska den beskattningsbara personen fortsatt vara utesluten från att utnyttja någon av ordningarna i alla medlemsstater under åtta kalenderkvartal efter det kalenderkvartal under vilket den beskattningsbara personen uteslöts.
2. En beskattningsbar person ska anses ständigt ha brutit mot reglerna i en av de särskilda ordningarna i den mening som avses i artikel 363d eller artikel 369e d i direktiv 2006/112/EG i åtminstone följande fall:
a)
Påminnelser i enlighet med artikel 60a har utfärdats till den beskattningsbara personen av identifieringsmedlemsstaten för tre närmast föregående kalenderkvartal, och mervärdesskattedeklarationen har inte lämnats in för vart och ett av dessa kalenderkvartal inom tio dagar efter det att påminnelsen har skickats ut.
b)
Påminnelser i enlighet med artikel 63a har utfärdats till den beskattningsbara personen av identifieringsmedlemsstaten för tre närmast föregående kalenderkvartal, och den beskattningsbara personen har inte betalat hela den deklarerade mervärdesskatten för vart och ett av dessa kalenderkvartal inom tio dagar efter det att påminnelsen har skickats ut, förutom då det återstående obetalda beloppet understiger 100 euro för vart och ett av dessa kalenderkvartal.
c)
Den beskattningsbara personen har efter en begäran från identifieringsmedlemsstaten eller konsumtionsmedlemsstaten, och en månad efter en efterföljande påminnelse från identifieringsmedlemsstaten, underlåtit att göra de räkenskaper som avses i artiklarna 369 och 369k i direktiv 2006/112/EG tillgängliga på elektronisk väg.
Artikel 58c
En beskattningsbar person som har uteslutits från någon av de särskilda ordningarna ska fullgöra samtliga de mervärdesskatteskyldigheter avseende tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster vilka uppstår efter den dag då uteslutningen fick verkan direkt hos skattemyndigheterna i den berörda konsumtionsmedlemsstaten.
Underavsnitt 7
Mervärdesskattedeklaration
Artikel 59
1. Varje deklarationsperiod i den mening som avses i artikel 364 eller artikel 369f i direktiv 2006/112/EG ska vara en separat deklarationsperiod.
2. Om, i enlighet med artikel 57d andra stycket, en särskild ordning ska gälla från dagen för det första tillhandahållandet, ska den beskattningsbara personen lämna in en separat mervärdesskattedeklaration för det kalenderkvartal då det första tillhandahållandet ägde rum.
3. Om en beskattningsbar person har varit registrerad inom båda de särskilda ordningarna under en deklarationsperiod, ska han lämna in mervärdesskattedeklarationer och göra motsvarande mervärdesskattebetalningar till identifieringsmedlemsstaten inom respektive ordning avseende de tillhandahållanden och de perioder som omfattas av denna ordning.
4. Om identifieringsmedlemsstaten ändras i enlighet med artikel 57f efter den första dagen i kalenderkvartalet i fråga, ska den beskattningsbara personen lämna in mervärdesskattedeklarationer och göra motsvarande mervärdesskattebetalningar till både den förra och den nya identifieringsmedlemsstaten avseende de tillhandahållanden som gjordes under de respektive perioder när medlemsstaterna var identifieringsmedlemsstat.
Artikel 59a
Om en beskattningsbar person som utnyttjar en särskild ordning inte har tillhandahållit några tjänster i någon konsumtionsmedlemsstat inom ramen för den särskilda ordningen under en deklarationsperiod, ska han lämna in en mervärdesskattedeklaration i vilken det anges att inga tillhandahållanden har gjorts under denna period (en nollmervärdesskattedeklaration).
Artikel 60
Belopp i mervärdesskattedeklarationer som upprättas inom ramen för de särskilda ordningarna ska inte avrundas uppåt eller nedåt till närmaste heltal i den berörda valutan. Det exakta mervärdesskattebeloppet ska redovisas och betalas.
Artikel 60a
Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg påminna de beskattningsbara personer som inte har lämnat in en mervärdesskattedeklaration i enlighet med artikel 364 eller artikel 369f i direktiv 2006/112/EG, om deras skyldighet att lämna in en sådan deklaration. Identifieringsmedlemsstaten ska utfärda påminnelsen på tionde dagen efter den dag då deklarationen borde ha lämnats in, och ska på elektronisk väg informera de övriga medlemsstaterna att en påminnelse har utfärdats.
Den berörda konsumtionsmedlemsstaten ska ha ansvaret för eventuella senare påminnelser och åtgärder för att fastställa och driva in mervärdesskatten.
Oavsett eventuella påminnelser som har utfärdats och eventuella åtgärder som vidtagits av konsumtionsmedlemsstaten, ska den beskattningsbara personen lämna mervärdesskattedeklarationen till identifieringsmedlemsstaten.
Artikel 61
1. Ändringar av de sifferuppgifter som anges i en mervärdesskattedeklaration får, efter det att den har lämnats in, endast göras genom ändringar av denna deklaration och inte genom justeringar i en senare deklaration.
2. De ändringar som avses i punkt 1 ska lämnas till identifieringsmedlemsstaten på elektronisk väg inom tre år från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha lämnats in.
Konsumtionsmedlemsstatens regler om fastställande av skatt och rättelser ska dock inte påverkas.
Artikel 61a
Om en beskattningsbar person
a)
upphör att utnyttja en av de särskilda ordningarna,
b)
utesluts från en av de särskilda ordningarna, eller
c)
ändrar identifieringsmedlemsstat i enlighet med artikel 57f,
ska han lämna sin sista mervärdesskattedeklaration och göra motsvarande mervärdesskattebetalning samt eventuella rättelser eller försenade inlämningar av tidigare mervärdesskattedeklarationer och motsvarande mervärdesskattebetalningar till den medlemsstat som var identifieringsmedlemsstat vid tidpunkten för upphörandet, uteslutningen eller ändringen.
Underavsnitt 8
Valuta
Artikel 61b
Om en identifieringsmedlemsstat som inte har euron som valuta fastställer att mervärdesskattedeklarationer ska upprättas i dess nationella valuta, ska detta gälla mervärdesskattedeklarationerna för alla beskattningsbara personer som utnyttjar de särskilda ordningarna.
Underavsnitt 9
Betalningar
Artikel 62
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 63a tredje stycket och artikel 63b ska den beskattningsbara personen göra eventuella betalningar till identifieringsmedlemsstaten.
Mervärdesskattebetalningar som görs av den beskattningsbara personen enligt artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EG ska hänföra sig till den mervärdesskattedeklaration som lämnats in enligt artikel 364 eller 369f i direktivet. Eventuella senare justeringar av betalade belopp får endast göras av den beskattningsbara personen med hänvisning till denna deklaration och får varken tas upp i en annan deklaration eller justeras i en senare deklaration. Varje betalning ska göras med hänvisning till referensnumret på den specifika deklarationen.
Artikel 63
En identifieringsmedlemsstat som tar emot ett belopp som är högre än det belopp som följer av den mervärdesskattedeklaration som lämnas in enligt artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EG, ska återbetala det överskjutande beloppet direkt till den berörda beskattningsbara personen.
Om en identifieringsmedlemsstat har mottagit ett belopp avseende en mervärdesskattedeklaration som senare visar sig vara felaktig och den medlemsstaten redan har fördelat detta belopp till konsumtionsmedlemsstaterna, ska dessa konsumtionsmedlemsstater återbetala sin respektive del av eventuella överskjutande belopp direkt till den beskattningsbara personen.
När överskjutande belopp avser perioder fram till och med den sista deklarationsperioden 2018, ska identifieringsmedlemsstaten emellertid återbetala den relevanta andelen av den motsvarande delen av belopp som behållits i enlighet med artikel 46.3 i förordning (EU) nr 904/2010 och konsumtionsmedlemsstaten ska återbetala det överskjutande beloppet minskat med det belopp som ska återbetalas av identifieringsmedlemsstaten.
Konsumtionsmedlemsstaterna ska på elektronisk väg underrätta identifieringsmedlemsstaten om dessa återbetalningsbelopp.
Artikel 63a
Om en beskattningsbar person har lämnat in en mervärdesskattedeklaration enligt artikel 364 eller 369f i direktiv 2006/112/EG men det inte har gjorts någon inbetalning eller inbetalningen understiger det belopp som följer av deklarationen, ska identifieringsmedlemsstaten på elektronisk väg den tionde dagen efter den dag då betalningen senast skulle ha gjorts i enlighet med artikel 367 eller 369i i direktiv 2006/112/EG påminna den beskattningsbara personen om eventuell mervärdesskatt som förfallit till betalning.
Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg informera konsumtionsmedlemsstaterna om att påminnelsen har skickats ut.
Den berörda konsumtionsmedlemsstaten ska ha ansvaret för eventuella senare påminnelser och åtgärder för att driva in mervärdesskatten. När konsumtionsmedlemsstaten har utfärdat sådana senare påminnelser ska motsvarande mervärdesskatt betalas till denna medlemsstat.
Konsumtionsmedlemsstaten ska på elektronisk väg informera identifieringsmedlemsstaten om att en påminnelse har utfärdats.
Artikel 63b
Om en mervärdesskattedeklaration inte har lämnats in, har lämnats in för sent, är ofullständig eller felaktig, eller om mervärdesskatten betalas för sent, ska eventuell ränta, straffavgift eller annan avgift beräknas och fastställas av konsumtionsmedlemsstaten. Den beskattningsbara personen ska betala sådan ränta, straffavgift eller annan avgift direkt till konsumtionsmedlemsstaten.
Underavsnitt 10
Räkenskaper
Artikel 63c
1. För att de räkenskaper som förs av den beskattningsbara personen ska anses vara tillräckligt detaljerade i den mening som avses i artiklarna 369 och 369k i direktiv 2006/112/EG ska de innehålla följande uppgifter:
a)
Konsumtionsmedlemsstat till vilken tillhandahållandet av tjänsterna görs.
b)
Typ av tjänster som tillhandahålls.
c)
Datum för tillhandahållandet av tjänster.
d)
Beskattningsunderlag med angivande av den valuta som används.
e)
Senare ökningar eller minskningar av beskattningsunderlaget.
f)
Tillämpad mervärdesskattesats.
g)
Mervärdesskattebelopp som ska betalas med angivande av den valuta som används.
h)
Datum och belopp för mottagna betalningar.
i)
Eventuella förskottsbetalningar innan tillhandahållandet av tjänsterna görs.
j)
Om faktura utfärdas, de uppgifter som fakturan innehåller.
k)
Kundens namn, om den beskattningsbara personen känner till detta.
l)
De uppgifter som används för att fastställa var kunden är etablerad eller bosatt eller stadigvarande vistas.
2. De uppgifter som avses i punkt 1 ska registreras av den beskattningsbara personen på ett sådant sätt att de kan göras tillgängliga på elektronisk väg utan dröjsmål och för varje enskild tjänst som tillhandahålls.”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2015.
Medlemsstaterna ska dock tillåta icke-etablerade beskattningsbara personer att lämna de uppgifter som krävs enligt artikel 360 eller 369c i direktiv 2006/112/EG för registrering enligt de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer från och med den 1 oktober 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Luxemburg den 9 oktober 2012.