РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1077/2012 НА КОМИСИЯТА
от 16 ноември 2012 година
относно общ метод за безопасност за осъществяване на надзор от националните органи по безопасност след издаването на сертификат за безопасност или разрешително за безопасност
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (1), и по-конкретно член 6 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Една от целите на Директива 2004/49/ЕО е да подобри достъпа до пазара на железопътни услуги, като определя общи принципи за управление, регулиране и надзор на безопасността на железопътния транспорт. Директива 2004/49/ЕО също така предвижда равни условия за всички железопътни предприятия чрез прилагането на еднакви изисквания за издаване на сертификати за безопасност в целия Европейски съюз.
(2)
На 5 октомври 2009 г. Комисията възложи на Европейската железопътна агенция („агенцията“) в съответствие с Директива 2004/49/ЕО да разработи проект на общ метод на безопасност (ОБМ) за надзор от националните органи по безопасност след издаването на сертификат или разрешително за безопасност на железопътни предприятия и управители на железопътна инфраструктура. Агенцията е предала препоръката си относно ОБМ на Комисията, подкрепена от доклад за оценка на въздействието в съответствие с изискванията на Комисията. Настоящият регламент се основава на препоръката на агенцията.
(3)
Регламент (ЕС) № 1158/2010 на Комисията от 9 декември 2010 г. относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификат за безопасност на железопътния транспорт (2) предвижда метод за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификати за безопасност, които се издават в съответствие с член 10, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2004/49/ЕО. Този регламент определя критериите, според които следва да се извършва оценката от националните органи по безопасност, описва процедурите и установява принципите, които трябва да се спазват от националните органи по безопасност по време на упражняването на надзор, както е посочен в същия регламент, след издаването на сертификат за безопасност.
(4)
Регламент (ЕС) № 1169/2010 на Комисията от 9 декември 2010 г. относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието с изискванията за получаване на разрешително за железопътна безопасност (3) включва всички хармонизирани изисквания и методи за оценка, на основата на които националните органи по безопасност издават разрешително за безопасност на даден управител на железопътна инфраструктура съгласно член 11 от Директива 2004/49/ЕО, обхващащо адекватността на системата за управление на безопасността като цяло, както и всякакви разрешителни за конкретна мрежа. Този регламент също така определя критериите, според които следва да се извършва оценката от националните органи по безопасност, описва процедурите и установява принципите, които трябва да се спазват от националните органи по безопасност по време на упражняването на надзор, както е посочен в същия регламент, след издаването на разрешително за безопасност.
(5)
След издаването на сертификат или разрешително за безопасност всеки национален орган по безопасността следва да предприеме мерки, за да проучи дали резултатите, предвидени в заявлението за издаване на сертификат или разрешително за безопасност, са били постигнати в процеса на работа и дали е налице трайно съобразяване с всички необходими изисквания, както се изисква в член 16, параграф 2, буква е) и в член 17, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО.
(6)
За да е в състояние да изпълнява задълженията си съгласно член 16, параграф 2, буква e) от Директива 2004/49/ЕО, националният орган по безопасност също така следва да преценява, на основата на своята надзорна дейност, ефективността на регулаторната рамка за безопасност. „Надзор“ означава действията, предприети от националния орган по безопасността за наблюдение на нивото на безопасност, след като е издал сертификат или разрешително за безопасност.
(7)
При осъществяване на надзора националният орган по безопасност трябва да прилага основните принципи на надзорната дейност на националния орган по безопасност - пропорционалност, съгласуваност, насоченост, прозрачност, управленска отговорност и сътрудничество - както са предвидени в Регламент (ЕС) № 1158/2010 и в Регламент (ЕС) № 1169/2010. Тези принципи обаче също изискват рамка и процедура, за да бъдат приложени на практика в ежедневните дейности на националните органи по безопасност. Настоящият регламент ще предостави необходимата рамка и процедура на националните органи по безопасност, като в същото време ще повиши взаимното доверие в подходите им към и процеса им на вземане на решения по време на надзорната дейност.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 27, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент създава общ метод за безопасност (ОБМ) на надзора върху нивото на безопасност след издаването на сертификат за безопасност на железопътните предприятия или на разрешително за безопасност на управителите на железопътна инфраструктура, както са посочени съответно в приложение IV към Регламент (ЕС) № 1158/2010 и приложение III към Регламент (ЕС) № 1169/2010.
2. Националните органи по безопасност следва да прилагат общия метод за безопасност при наблюдение на осигуряването на безопасността в съответствие със законовото задължение на железопътно предприятие или управител на железопътна инфраструктура да използва система за управление на безопасността, за да се гарантира контрол върху всички рискове, свързани с дейностите им, включително осигуряването на поддръжката и материали, както и използването на подизпълнители, и когато е необходимо, да следят за прилагането на Регламент (ЕС) № 1078/2012 на Комисията от 16 ноември 2012 г. на основата на общ метод за безопасност при наблюдение, който ще бъде приложен от железопътните предприятия и управителите на железопътна инфраструктура след получаването на сертификат или разрешително за безопасност, и от структурите, които отговарят за поддръжката (4).
3. Националните органи по безопасност ще използват настоящия регламент, за да извършват надзорната си дейност съгласно член 16, параграф 2, буква e) от Директива 2004/49/ЕО и да предлагат консултации на държавите членки относно ефективността на регулаторната рамка в областта на безопасността.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящия регламент „надзор“ има значението, предвидено в член 2 от Регламент (ЕС) № 1158/2010 и член 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2010.
Член 3
Стратегия за надзор и план(ове)
1. Националният орган по безопасност следва да разработи и приложи стратегия за надзора, както и план(ове), в които се описва подходът към неговите дейности и се поставят приоритетите му в областта на надзора, както са посочени в приложението.
2. Националният орган по безопасност събира и анализира информация от различни източници. Събраната по този начин информация и резултатите от надзора се използват от националния орган по безопасност за целите, посочени в член 1.
3. Националният орган по безопасност редовно преразглежда стратегията и плана (или плановете) с оглед на натрупания опит, като използва събраната информация и резултатите от надзора.
Член 4
Техники за извършване на надзор
1. Националният орган по безопасност възприема определени техники за извършване на надзорната дейност. Тези техники обикновено включват провеждане на интервюта с хора на различни нива в организацията, преглед на документация и архиви, свързани със системата за управление на безопасността, и преглед на резултатите от работата на системата, установени по време на инспекции или сродни дейности.
2. Националният орган по безопасност гарантира, че надзорната дейност, извършвана от него, включва проверка на
а)
ефективността на системата за управление на безопасността;
б)
ефективността на отделните елементи или части от системата за управление на безопасността, включително оперативните дейности.
Член 5
Връзка между оценка и надзор
1. Националният орган по безопасност използва информацията, събрана по време на извършване на оценката на системата за управление на безопасността на железопътното предприятие или управителя на железопътна инфраструктура за целите на надзора, който той извършва върху непрекъснатото прилагане на системите им за безопасност след издаването на сертификат или разрешително за безопасност.
2. Националният орган по безопасност също така използва събраната по време на надзорната му дейност информация за повторна оценка на системата за управление на безопасността на железопътното предприятие или управителя на железопътна инфраструктура преди подновяването на сертификата или разрешителното за безопасност.
Член 6
Компетентност на лицата, които извършват надзорна дейност
Националният орган по безопасност следва да има действаща система, за да гарантира, че надзорната дейност се извършва от компетентни лица.
Член 7
Критерии за вземане на решения
1. Националният орган по безопасност създава и публикува критерии за вземане на решения относно начина, по който той наблюдава, насърчава и при необходимост налага спазването на регулаторната рамка за безопасност. Тези критерии също така включват несъответствия, свързани с постоянното прилагане на система за управление на безопасността от страна на железопътните предприятия или управителите на железопътна инфраструктура, както и с регулаторната рамка за безопасност.
2. Националният орган по безопасност приема и публикува процедура, чрез която железопътните предприятия и управителите на железопътна инфраструктура да подават жалби, свързани с решения, взети по време на надзорната дейност, без да се засягат изискванията за съдебен контрол на тези решения.
Член 8
Координация и сътрудничество
1. Националните органи по безопасност, които участват в извършването на надзор върху дадено железопътно предприятие, което развива дейност в повече от една държава членка, следва да координират подхода си към надзора, за да гарантират, че системата за управление на безопасността е ефективна и обхваща всички съответни дейности. Дейностите по координирането включват постигането на съгласие относно информацията, която може да бъде споделена между националните органи за безопасност, за да се осигури общ подход към извършването на надзора върху съответното железопътно предприятие. Това също така включва споделянето на информация относно стратегията за надзор и плана или плановете на съответните национални органи по безопасност, включително свързаните с това резултати, за да бъде възможен съвместен подход във връзка с отстраняването на несъответствията.
2. Националните органи по безопасност следва да разработят договорености за сътрудничество с националните разследващи органи и сертифициращите органи за структурите в областта на поддръжката, както и с други компетентни органи, за да се обменя информация и да се координира тяхната реакция при случаи на неспазване на регулаторната рамка за безопасност.
Член 9
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 7 юни 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 16 ноември 2012 година.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 1077/2012
av den 16 november 2012
om en gemensam säkerhetsmetod för nationella säkerhetsmyndigheters tillsyn efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/49/EG av 29 april 2004 om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv 2001/14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (1), särskilt artikel 6, och
av följande skäl:
(1)
Ett av syftena med direktiv 2004/49/EG är att förbättra tillträdet till marknaden för järnvägstransporttjänster genom att fastställa gemensamma principer för hantering, reglering och tillsyn när det gäller järnvägssäkerheten. Direktiv 2004/49/EG föreskriver också lika behandling av alla järnvägsföretag genom att tillämpa samma krav på säkerhetsintyg inom hela Europeiska unionen.
(2)
Den 5 oktober 2009 gav kommissionen Europeiska järnvägsbyrån (nedan kallad byrån) i uppdrag att i enlighet med direktiv 2004/49/EG utarbeta ett förslag till gemensam säkerhetsmetod (common safety method - CSM) för tillsyn genom nationella säkerhetsmyndigheter efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd till järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. Byrån lämnade sin rekommendation om gemensam säkerhetsmetod till kommissionen med stöd av en konsekvensbedömning i enlighet med kommissionens uppdrag. Denna förordning grundar sig på byråns rekommendation.
(3)
I kommissionens förordning (EU) nr 1158/2010 av den 9 december 2010 om en gemensam säkerhetsmetod för bedömning av överensstämmelse med kraven för att erhålla säkerhetsintyg för järnväg (2) föreskrivs en metod för att bedöma överensstämmelsen med de krav för erhållande av säkerhetsintyg som föreskrivs i artikel 10.2 a och b i direktiv 2004/49/EG. I den förordningen fastställs de kriterier som ligger till grund för de nationella säkerhetsmyndigheternas bedömning, beskrivs de förfaranden som ska följas och fastställs de principer som de nationella säkerhetsmyndigheterna ska följa vid tillsyn enligt denna förordning efter utfärdande av ett säkerhetsintyg.
(4)
Kommissionens förordning (EU) 1169/2010 av den 10 december 2010 om en gemensam säkerhetsmetod för bedömning av överensstämmelse med kraven för att erhålla säkerhetstillstånd för järnväg (3) innehåller alla de harmoniserade krav och bedömningsmetoder som nationella säkerhetsmyndigheter kan använda för att utfärda säkerhetstillstånd till infrastrukturförvaltare enligt artikel 11 i direktiv 2004/49/EG, som innefattar säkerhetsstyrningssystemets tillräcklighet i allmänhet och eventuella nätspecifika tillstånd. I den förordningen fastställs också de kriterier som ska ligga till grund för de nationella säkerhetsmyndigheternas bedömning, beskrivs de förfaranden som ska följas och fastställs de principer som de nationella säkerhetsmyndigheterna ska följa vid tillsyn, såsom fastställs i den förordningen, efter utfärdande av ett säkerhetstillstånd.
(5)
Efter utfärdande av ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd måste den nationella säkerhetsmyndigheten införa förfaranden för att kontrollera om de resultat som beskrivs i ansökan om ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd uppfylls under drift, och att alla de nödvändiga kraven uppfylls fortlöpande, i enlighet med artiklarna 16.2 e och 17.2 i direktiv 2004/49/EG.
(6)
För att kunna fullgöra sina uppgifter enligt artikel 16.2 f i direktiv 2004/49/EG måste den nationella säkerhetsmyndigheten också på grundval av sin tillsynsverksamhet bedöma effektiviteten av säkerhetslagstiftningen. Med tillsyn avses de förfaranden som den nationella säkerhetsmyndigheten inför för att övervaka säkerhetsnivån efter att den har beviljat ett säkerhetsintyg eller ett säkerhetstillstånd.
(7)
Vid genomförandet av tillsyn måste den nationella säkerhetsmyndigheten tillämpa de grundläggande principerna för nationella säkerhetsmyndigheters tillsynsverksamhet, nämligen proportionalitet, överensstämmelse, målinriktning, öppenhet, ansvar och samarbete, som anges i förordningarna (EU) nr 1158/2010 och (EU) nr 1169/2010. Dessa principer fordrar emellertid också en ram och ett förfarande för praktisk tillämpning i de nationella säkerhetsmyndigheternas dagliga verksamhet. Den nuvarande förordningen bör kunna förse de nationella säkerhetsmyndigheterna med dessa nödvändiga ramar och förfaranden, och samtidigt förbättra det ömsesidiga förtroendet för angreppssätt och beslutsfattande under tillsynsverksamheten.
(8)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 27.1 i direktiv 2004/49/EG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs en gemensam säkerhetsmetod (common safety method - CSM) för tillsyn av säkerhetsnivån efter utfärdande av ett säkerhetsintyg för järnvägsföretag eller ett säkerhetstillstånd för infrastrukturförvaltare enligt bilaga IV till förordning (EU) nr 1158/2010 och bilaga III till förordning (EU) nr 1169/2010.
2. De nationella säkerhetsmyndigheterna ska tillämpa den gemensamma säkerhetsmetoden för att bevaka att ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare lever upp till sin rättsliga skyldighet att använda ett säkerhetsstyrningssystem för att säkerställa hanteringen av alla de risker som deras verksamhet kan ge upphov till, däribland underhåll och materialförsörjning samt anlitande av entreprenörer och, i förekommande fall, för att kontrollera tillämpningen av förordning (EU) nr 1078/2012 av den 16 november 2012 om en gemensam säkerhetsmetod för övervakning som ska tillämpas av järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare efter erhållande av säkerhetsintyg eller säkerhetstillstånd, samt av enheter som ansvarar för underhåll (4).
3. De nationella säkerhetsmyndigheterna ska använda denna förordning för att utföra sin tillsynsverksamhet enligt artikel 16.2 f i direktiv 2004/49/EG och för att ge råd till medlemsstaterna om säkerhetslagstiftningens effektivitet.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning har tillsyn samma betydelse som i artikel 2 i förordning (EU) nr 1158/2010 och artikel 2 i förordning (EU) nr 1169/2010.
Artikel 3
Tillsynsstrategi och plan/planer
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska utveckla och införa en tillsynsstrategi och en eller flera planer som beskriver hur den inriktar sin verksamhet och fastställer sina prioriteringar för tillsynen, såsom anges i bilagan.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska samla in och analysera information från olika källor. Den ska använda den insamlade informationen och utfallen av tillsynen för de ändamål som anges i artikel 1.
3. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska regelbundet se över strategin och planen eller planerna mot bakgrund av erhållna erfarenheter, med hjälp av information som samlats in och utfallen av tillsynen.
Artikel 4
Metoder för att utföra tillsyn
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska anta metoder för tillsynsverksamheten. Dessa metoder omfattar vanligen intervjuer med personer på olika nivåer i en organisation, granskning av dokument och protokoll rörande säkerhetsstyrningssystemet samt undersökning av säkerhetsutfall från styrningssystemet som framkommit genom inspektioner eller liknande verksamheter.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska se till att tillsynsverksamheten innefattar kontroll av
a)
säkerhetsstyrningssystemets effektivitet,
b)
effektiviteten hos fristående eller integrerade delar av säkerhetsstyrningssystemet, inklusive verksamheter vid drift.
Artikel 5
Samband mellan bedömning och tillsyn
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska använda information som samlats in under bedömningen av järnvägsföretagets eller infrastrukturförvaltarens säkerhetsstyrningssystem för sin tillsyn av den fortsatta tillämpningen av deras säkerhetsstyrningssystem efter utfärdandet av säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska också använda information som samlats in under tillsynsverksamheten för att göra en förnyad bedömning av ett järnvägsföretags eller en infrastrukturförvaltares säkerhetsstyrningssystem innan säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet förnyas.
Artikel 6
Kompetens hos personer som deltar i tillsynsverksamhet
Den nationella säkerhetsmyndigheten ska ha infört ett system som säkerställer att tillsynsverksamhet utförs av personer med rätt kompetens.
Artikel 7
Kriterier för beslutsfattande
1. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska fastställa och offentliggöra beslutskriterier om hur den övervakar, främjar och vid behov genomdriver överensstämmelse med säkerhetslagstiftningen. Dessa kriterier ska också omfatta frågor om avvikelser avseende ett järnvägsföretags eller en infrastrukturförvaltares fortsatta tillämpning av ett säkerhetsstyrningssystem och säkerhetslagstiftningen.
2. Den nationella säkerhetsmyndigheten ska anta och offentliggöra ett förfarande som möjliggör för järnvägsföretagen och infrastrukturförvaltarna att inkomma med klagomål på beslut som fattats under tillsynsverksamhet, utan att det påverkar kravet på en rättslig prövning av dessa beslut.
Artikel 8
Samordning och samarbete
1. Nationella säkerhetsmyndigheter som är delaktiga i tillsynen av ett järnvägsföretag som bedriver verksamhet i fler än en medlemsstat ska samordna sina angreppssätt avseende tillsyn i syfte att säkerställa att järnvägsföretagets säkerhetsstyrningssystem är effektivt och omfattar alla relevanta verksamheter. Samordningen ska omfatta överenskommelse om vilken information som ska utbytas mellan nationella säkerhetsmyndigheter för att säkerställa ett gemensamt angreppssätt för tillsyn av det berörda järnvägsföretaget. Den ska också omfatta utbyte av information om de berörda nationella säkerhetsmyndigheternas tillsynsstrategi och plan eller planer, inklusive alla relevanta utfall, för att möjliggöra ett gemensamt angreppssätt för hantering av avvikelser.
2. Nationella säkerhetsmyndigheter ska utveckla samarbete med nationella utredningsorgan, certifieringsorgan för enheter som ansvarar för underhåll, och andra behöriga myndigheter för att utbyta information och samordna deras reaktioner på eventuell underlåtenhet att följa säkerhetslagstiftningen.
Artikel 9
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 7 juni 2013.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 16 november 2012.