ДИРЕКТИВА 2014/107/ЕС НА СЪВЕТА
от 9 декември 2014 година
за изменение на Директива 2011/16/ЕС по отношение на задължителния автоматичен обмен на информация в областта на данъчното облагане
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
През последните години трудностите, свързани с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци, нараснаха значително и тази тенденция буди сериозно безпокойство както в рамките на Съюза, така и в световен мащаб. Доходите, които не се декларират и не се облагат с данъци, значително намаляват националните данъчни приходи. Ето защо е необходимо спешно да се повиши ефикасността и ефективността на събирането на данъци. Автоматичният обмен на информация представлява важен инструмент в това отношение и в своето съобщение от 6 декември 2012 г., съдържащо План за действие за укрепване на борбата срещу данъчните измами и укриването на данъци, Комисията подчерта необходимостта от силно насърчаване на автоматичния обмен на информация като бъдещия европейски и международен стандарт за прозрачност и обмен на информация в данъчната област.
(2)
Значението на автоматичния обмен на информация като средство за борба с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци наскоро беше признато и на международно равнище (Г-20 и Г-8). В резултат на преговорите между Съединените американски щати и няколко други държави, включително всички държави членки, по двустранни споразумения за автоматичен обмен с цел прилагане на Закона за спазване на данъчното законодателство на Съединените американски щати при откриване на сметки в чужбина (Foreign Account Tax Compliance Act, известен като „FATCA“), Г-20 възложи на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) да се основава на тези споразумения при разработване на единен световен стандарт за автоматичен обмен на данъчна информация.
(3)
Европейският съвет от 22 май 2013 г. поиска разширяване на автоматичния обмен на информация както на равнището на Съюза, така и на световно равнище, с оглед на борбата с данъчните измами, укриването на данъци и агресивното данъчно планиране. Европейският съвет приветства текущите усилия в рамките на Г-20, Г-8 и ОИСР за разработване на световен стандарт за автоматичен обмен на информация за финансови сметки за данъчни цели.
(4)
През февруари 2014 г. ОИСР оповести основните елементи на световния стандарт за автоматичен обмен на информация за финансови сметки за данъчни цели, а именно типово споразумение между компетентните органи и общ стандарт за предоставяне на информация, които впоследствие бяха одобрени от министрите на финансите и от управителите на централните банки на държавите от Г-20. През юли 2014 г. Съветът на ОИСР оповести пълния световен стандарт, включително оставащите му елементи, а именно коментарите по типовото споразумение между компетентните органи и общия стандарт за предоставяне на информация и параметрите на информационните технологии за прилагане на световния стандарт. Цялостният пакет за световния стандарт беше одобрен от министрите на финансите и от управителите на централните банки на държавите от Г-20 през септември 2014 г.
(5)
В Директива 2011/16/ЕС на Съвета (2) вече се предвижда задължителен автоматичен обмен на информация между държавите членки относно някои категории доход и капитал, основно с нефинансов характер, държани от данъчнозадължени лица в държави членки, различни от държавата, на която са местни лица. Тя също така утвърждава поетапен подход за засилване на автоматичния обмен на информация чрез постепенното му разширяване към нови категории доход и капитал и чрез премахването на условието информацията да се обменя само ако е налична. Понастоящем, предвид нарасналите възможности за инвестиране в чужбина в широк набор от финансови продукти, съществуващите инструменти на Съюза и международни инструменти за административно сътрудничество в областта на данъчното облагане са все по-малко ефективни в борбата с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци.
(6)
Както беше подчертано с искането на Европейския съвет, уместно е да се предложи разширяване на автоматичния обмен на информация, вече предвиден в член 8, параграф 5 от Директива 2011/16/ЕС, по отношение на лицата, които са местни лица на други държави членки. Инициатива на равнището на Съюза ще осигури съгласуван, последователен и всеобхватен подход за целия Съюз към автоматичния обмен на информация в рамките на вътрешния пазар, което ще доведе до икономии на разходи както за данъчните администрации, така и за икономическите оператори.
(7)
Фактът, че държавите членки са сключили или предстои да сключат споразумения със Съединените американски щати, свързани с FATCA, означава, че тези държави членки предоставят или ще предоставят по-широко сътрудничество по смисъла на член 19 от Директива 2011/16/ЕС, и са или ще бъдат задължени да предоставят по-широко сътрудничество и на други държави членки.
(8)
Сключването на паралелни и несъгласувани споразумения от държавите членки съгласно член 19 от Директива 2011/16/ЕС би могло да доведе до отклонения, които биха могли да имат неблагоприятни последици за правилното функциониране на вътрешния пазар. Разширеният автоматичен обмен на информация въз основа на общ за целия Съюз законодателен инструмент ще премахне необходимостта държавите членки да се позовават на този член с цел сключване на двустранни или многостранни споразумения, които биха могли да се разглеждат като подходящи в същата област при липсата на съответно законодателство на Съюза.
(9)
С цел свеждане до минимум на разходите и административната тежест за данъчните администрации и за икономическите оператори, от решаващо значение е също така да се гарантира, че разширеният обхват на автоматичния обмен на информация в рамките на Съюза е в съответствие с международните тенденции. За постигането на тази цел държавите членки следва да изискват от своите „финансови институции“ да прилагат правила за предоставяне на информация и комплексна проверка, които са в пълно съответствие с правилата, установени в разработения от ОИСР общ стандарт за предоставяне на информация. Освен това обхватът на член 8 от Директива 2011/16/ЕС следва да бъде разширен, така че да включи информацията, съдържаща се в типовото споразумение между компетентните органи и в общия стандарт за предоставяне на информация, разработени от ОИСР. Очаква се, че всяка държава членка ще има само един списък на вътрешно определени „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“, който да използва както при въвеждането на настоящата директива, така и при прилагането на други споразумения за въвеждане на световния стандарт.
(10)
Категориите „предоставящи информация финансови институции“ и „сметки, за които се предоставя информация“, попадащи в обхвата на настоящата директива, са определени така, че да се ограничат възможностите за данъчнозадължените лица да избягват предоставянето на информация чрез прехвърляне на активи към „финансови институции“ или чрез инвестиране във финансови продукти, които попадат извън обхвата на настоящата директива. Независимо от това определени „финансови институции“ и сметки, за които има малък риск да се използват с цел укриване на данъци, следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива. По принцип в настоящата директива не са включени прагови стойности, тъй като те лесно могат да бъдат заобиколени чрез разделяне на сметки в различни „финансови институции“. Финансовата информация, която трябва да се предоставя и обменя, засяга не само всички свързани доходи (лихви, дивиденти и други подобни видове доход), но също и наличностите по сметки и постъпленията от продажба на „финансови активи“, за да се уредят и случаите, когато данъчнозадълженото лице се опитва да скрие капитал, който сам по себе си представлява доход или активи, данъкът върху които е укрит. Следователно обработването на информация съгласно настоящата директива е необходимо и пропорционално на целта да се даде възможност на данъчните администрации на държавите членки да идентифицират правилно и недвусмислено съответните данъчнозадължени лица, да въвеждат и прилагат своите закони за данъчно облагане в трансгранични ситуации, да направят оценка на вероятността от укриване на данъци и да избягват ненужните допълнителни разследвания.
(11)
„Предоставящите информация финансови институции“ могат да изпълняват задълженията си за информиране по отношение на физически „лица, за които се предоставя информация“, като използват условията и реда за комуникация, включително по отношение на нейната честота, предвидени от вътрешните им процедури в съответствие с националното им право.
(12)
„Предоставящите информация финансови институции“, изпращащите държави членки и получаващите държави членки, в качеството си на администратори на данни, следва да съхраняват информацията, която е обработена в съответствие с настоящата директива, за срок, не по-дълъг от необходимия за постигането на нейните цели. Предвид различията между законодателствата на държавите членки максималният срок на съхранение следва да се определи въз основа на давностните срокове, предвидени в националното законодателство в областта на данъчното облагане на отделните администратори на данни.
(13)
При въвеждането на настоящата директива държавите членки следва да използват коментарите по типовото споразумение между компетентните органи и общия стандарт за предоставяне на информация, разработени от ОИСР, като средство за привеждане на примери или тълкуване и с цел осигуряване на съгласуваност в прилагането в отделните държави членки. Действията на Съюза в тази област следва да продължат да са съобразени по-специално с бъдещите тенденции на равнището на ОИСР.
(14)
Условието автоматичният обмен да зависи от наличието на изискваната информация, предвидено в член 8, параграф 1 от Директива 2011/16/ЕС, не следва да се прилага за новите елементи, въведени в Директива 2011/16/ЕС посредством настоящата директива.
(15)
Позоваването на прагова стойност в член 8, параграф 3 от Директива 2011/16/ЕС следва да бъде премахнато, тъй като подобна прагова стойност изглежда неприложима на практика.
(16)
Прегледът на условието за наличност, който ще бъде проведен през 2017 г., следва да бъде разширен, за да бъдат обхванати и петте категории, посочени в член 8, параграф 1 от Директива 2011/16/ЕС, така че да е възможно да се разгледа възможността за обмен на информация от всички държави членки по всички тези категории.
(17)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, които са признати по-конкретно в Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на защита на личните данни.
(18)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно ефикасно административно сътрудничество между държавите членки при условия, които са съвместими с правилното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а предвид необходимото уеднаквяване и ефективност може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(19)
Предвид съществуващите структурни различия Австрия следва да получи разрешение да започне автоматичния обмен на информация съгласно настоящата директива в срок до 30 септември 2018 г. вместо до 30 септември 2017 г.
(20)
Поради това Директива 2011/16/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2011/16/ЕС се изменя, както следва:
1)
В член 3 точка 9 се заменя със следното:
„9.
„автоматичен обмен на информация“ означава системно предоставяне на предварително определена информация относно местни лица на други държави членки, на съответната държава членка, на която са местни лица, без предварително отправено искане, на предварително определени, редовни интервали от време. По смисъла на член 8 понятието „налична информация“ се отнася за информацията в данъчните регистри на предоставящата я държава членка, която е достъпна в съответствие с процедурите за събиране и обработване на информация в тази държава членка. В контекста на член 8, параграфи 3а и 7а, член 21, параграф 2 и член 25, параграфи 2 и 3 понятията, оградени с кавички, имат същото значение като в определенията, установени в приложение I.“
2)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентният орган на дадена държава членка може да заяви пред компетентния орган на всяка друга държава членка, че не желае да получава информация относно една или няколко от категориите доход и капитал, посочени в параграф 1. Той информира и Комисията за това.
За дадена държава членка може да се счита, че не желае да получава информация в съответствие с параграф 1, ако не е уведомила Комисията за нито една категория, за която има налична информация.“
;
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. Всяка държава членка предприема необходимите мерки, за да изиска от своите „предоставящи информация финансови институции“ да прилагат правилата за предоставяне на информация и комплексна проверка, включени в приложения I и II, и да гарантира ефективното прилагане и спазване на тези правила в съответствие с раздел IX от приложение I.
Съгласно приложимите правила за предоставяне на информация и комплексна проверка, съдържащи се в приложения I и II, компетентният орган на всяка държава членка чрез автоматичен обмен изпраща в рамките на крайния срок, установен в параграф 6, буква б), на компетентния орган на всяка друга държава членка следната информация относно дадена „сметка, за която се предоставя информация“, по отношение на данъчните периоди, започващи на 1 януари 2016 г.:
а)
името, адреса, „данъчния(данъчните) номер(а)“, датата и мястото на раждане (в случай на физическо лице) на всяко „лице, за което се предоставя информация“, което е „титуляр на сметка“ за съответната сметка и, в случай на „образувание“, което е „титуляр на сметка“ и което след прилагане на правилата за комплексна проверка в съответствие с приложенията е идентифицирано като имащо едно или повече „контролиращи лица“, които са „лица, за които се предоставя информация“ - името, адреса и „данъчния(данъчните) номер(а)“ на „образуванието“ и името, адреса, „данъчния(данъчните) номер(а)“, датата и мястото на раждане на всяко „лице, за което се предоставя информация“;
б)
номера на сметката (или функционалния еквивалент при липса на номер на сметка);
в)
наименованието и идентификационния номер (ако има такъв) на „предоставящата информация финансова институция“;
г)
наличността или стойността по сметката (включително, в случай на „застрахователен договор с откупна стойност“ или „анюитетен договор“ - „откупната стойност“ или стойност при отказ) към края на съответната календарна година или друг подходящ отчетен период, или ако тази сметка е била закрита през съответната година или период - закриването на сметката;
д)
в случай на „попечителска сметка“:
i)
общия брутен размер на лихвите, общия брутен размер на дивидентите и общия брутен размер на други доходи, генерирани във връзка с активите, държани по сметката, във всеки отделен случай платени или кредитирани по сметката (или по отношение на сметката) през календарната година или друг подходящ отчетен период; както и
ii)
общия размер на брутните постъпления от продажба или изкупуване на „финансови активи“, платени или кредитирани по сметката през календарната година или друг подходящ отчетен период, по отношение на които „предоставящата информация финансова институция“ е действала като попечител, брокер, пълномощник или по друг начин като агент на „титуляря на сметката“;
е)
в случай на „депозитна сметка“- общия брутен размер на лихвите, платени или кредитирани по сметката през календарната година или друг подходящ отчетен период; както и
ж)
в случай на сметка, която не е описана в буква д) или е) - общата брутна сума, платена или кредитирана по сметката в полза на „титуляря на сметката“ през календарната година или друг подходящ отчетен период, по отношение на която „предоставящата информация финансова институция“ е задължено лице или длъжник, включително сумирания размер на погасителните плащания в полза на „титуляря на сметката“ през календарната година или друг подходящ отчетен период.
За целите на обмена на информация по настоящия параграф, освен ако е предвидено друго в настоящия параграф или в приложенията, размерът и характеристиките на плащанията, извършени по отношение на „сметката, за която се предоставя информация“, се определят в съответствие с националното законодателство на държавата членка, която предоставя информацията.
Първа и втора алинея от настоящия параграф имат предимство пред разпоредбите на параграф 1, буква в) или друг правен инструмент на Съюза, включително Директива 2003/48/ЕО на Съвета (3), доколкото обменът на информация попада в обхвата на параграф 1, буква в) или на друг правен инструмент на Съюза, включително Директива 2003/48/ЕО.
(3) Директива 2003/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания (ОВ L 157, 26.6.2003 г., стр. 38).“" 						
;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Преди 1 юли 2017 г. Комисията представя доклад, съдържащ преглед и оценка на получените статистически данни и информация, в който се разглеждат въпроси като административните и други свързани разходи и ползи от автоматичния обмен на информация, както и свързаните с него практически аспекти. Ако е целесъобразно, Комисията представя на Съвета предложение относно категориите и условията, посочени в параграф 1, включително условието за наличност на информацията относно лица, установени в други държави членки, или относно позициите, посочени в параграф 3а, или и двете.
Когато разглежда представено от Комисията предложение, Съветът обмисля подобряването на ефикасността и функционирането на автоматичния обмен на информация и издигането му на по-високо равнище, с цел да се осигури, че:
а)
чрез автоматичен обмен компетентният орган на всяка държава членка предоставя на компетентния орган на всяка друга държава членка информация за данъчните периоди, започващи на 1 януари 2017 г., свързана с лица, установени в тази друга държава членка, за всички изброени в параграф 1 категории доход и капитал, така както те се тълкуват съгласно националното законодателство на държавата членка, предоставяща информацията; и
б)
списъците от категории и позиции, посочени в параграфи 1 и 3а, се допълват, за да включат и други категории и позиции, включително авторски и лицензионни възнаграждения.“
;
г)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Предоставянето на информация се извършва, както следва:
а)
за категориите, посочени в параграф 1 - най-малко един път годишно, в срок от шест месеца след края на данъчната година в държавата членка, през която информацията стане налична;
б)
за информацията, посочена в параграф 3а - ежегодно, в срок от девет месеца след края на календарната година или друг подходящ отчетен период, за който се отнася информацията.“
;
д)
вмъква се следният параграф:
„7а. За целите на раздел VIII, параграф Б, точка1, буква в) и параграф В, точка 17, буква ж) от приложение I до 31 юли 2015 г. всяка държава членка предоставя Комисията за списъка на образуванията и сметките, които се третират съответно като „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“. Всяка държава членка също така информира Комисията за всякакви промени във връзка с това. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз списък с получената информация и го актуализира, когато е необходимо.
Държавите членки гарантират, че тези видове „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“ отговарят на всички изисквания, посочени в раздел VIII, параграф Б, точка1, буква в) и параграф В, точка 17, буква ж) от приложение I, и по-специално, че статусът на финансова институция като „непредоставяща информация финансова институция“ или статусът на дадена сметка като „изключена сметка“ не препятстват постигането на целите на настоящата директива.“
3)
В член 20 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Автоматичният обмен на информация съгласно член 8 се извършва посредством стандартизиран компютризиран формат, който цели улесняване на такъв автоматичен обмен и се базира на съществуващия компютризиран формат съгласно член 9 от Директива 2003/48/ЕО, който трябва да бъде използван за всякакъв вид автоматичен обмен на информация, приет от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.“
4)
В член 21 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Комисията отговаря за развитието на мрежата CCN, необходимо, за да се осигури възможност за обмен на информация между държавите членки и за гарантирането на сигурността на мрежата CCN.
Държавите членки отговарят за развитието на своите системи, което е необходимо, за да се осигури обмена на информация чрез използването на мрежата CCN и за гарантирането на сигурността на своите системи.
Държавите членки гарантират, че всяко физическо „лице, за което се предоставя информация“, се уведомява за всяко нарушение на сигурността във връзка с неговите данни, когато нарушението може да повлияе неблагоприятно на защитата на личните му данни или на личния му живот.
Държавите членки се отказват от исканията си за възстановяване на направените от тях разходи по прилагането на настоящата директива, освен във връзка с възнагражденията, платени на експерти, когато това е приложимо.“
5)
Член 25 се изменя, както следва:
а)
настоящият текст на член 25 става параграф 1;
б)
добавят се следните параграфи:
„2. Предоставящите информация финансови институции и компетентните органи на всяка държава членка се считат за администратори на данни за целите на Директива 95/46/ЕО.
3. Независимо от параграф 1, всяка държава членка гарантира, че всяка „предоставяща информация финансова институция“ под нейната юрисдикция информира всяко засегнато физическо „лице, за което се предоставя информация“, че информацията, свързана с него, посочена в член 8, параграф 3а, ще бъде събрана и предадена в съответствие с настоящата директива, и гарантира, че „предоставящата информация финансова институция“ предоставя на това физическо лице цялата информация, на която то има право съгласно националното законодателство за въвеждане на Директива 95/46/ЕО, в срок, който позволява на лицето да упражни правата си на защита на данните, и при всички случаи преди съответната „предоставяща информация финансова институция“ да е предоставила информацията, посочена в член 8, параграф 3а, на компетентния орган на държавата членка, на която е местно лице.
4. Информацията, обработена в съответствие с настоящата директива, се съхранява за срок, не по-дълъг от необходимия за постигане на целите на настоящата директива, и при всички случаи в съответствие с националните правила на всеки администратор на данни относно давностните срокове.“
6)
Добавят се приложения I и II, чиито текстове са поместен в приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Държавите членки приемат и публикуват до 31 декември 2015 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2016 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Независимо от член 1, точка 2, буква б) и параграф 1 от настоящия член и Австрия започва да прилага разпоредбите на настоящата директива, считано от 1 януари 2017 г. по отношение на данъчните периоди, започващи на тази дата.
3. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 9 декември 2014 година.
RÅDETS DIREKTIV 2014/107/EU
av den 9 december 2014
om ändring av direktiv 2011/16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 115,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
av följande skäl:
(1)
På senare år har gränsöverskridande skattebedrägerier och skatteundandragande blivit ett allt större problem och en viktig källa till oro i unionen och globalt. Orapporterade och obeskattade inkomster leder till att de nationella skatteintäkterna minskar avsevärt. Skatteuppbördens effektivitet och ändamålsenlighet måste därför ökas snarast. Det automatiska utbytet av upplysningar är ett viktigt instrument i detta avseende och i sitt meddelande av den 6 december 2012 med en handlingsplan för att stärka kampen mot skattebedrägeri och skatteundandragande belyste kommissionen behovet att kraftfullt främja det automatiska informationsutbytet som den framtida europeiska och internationella normen för insyn och utbyte av upplysningar i skattefrågor.
(2)
Även på internationell nivå (G20 och G8) har det nyligen erkänts att automatiskt utbyte av upplysningar är ett viktigt medel för att bekämpa gränsöverskridande skattebedrägerier och skatteundandragande. Efter förhandlingar mellan Amerikas förenta stater och flera andra länder, inklusive samtliga medlemsstater, om bilaterala avtal om automatiskt utbyte av upplysningar för att genomföra Förenta staternas Foreign Account Tax Compliance Act (vanligen kallad FATCA), fick Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) i uppdrag av G20 att bygga vidare på dessa avtal för att utveckla en global standard för automatiskt utbyte av skatteupplysningar.
(3)
Europeiska rådet begärde vid sitt möte den 22 maj 2013 att det automatiska utbytet av upplysningar skulle utökas på unionsnivå och global nivå, i syfte att bekämpa skattebedrägeri, skatteundandragande och aggressiv skatteplanering. Europeiska rådet välkomnade också G20:s, G8:s och OECD:s pågående insatser för att utveckla en global standard för automatiskt informationsutbyte om finansiella konton i skattefrågor.
(4)
I februari 2014 offentliggjorde OECD huvudpunkterna i en global standard för automatiskt informationsutbyte om finansiella konton i skattefrågor, nämligen ett modellavtal för behöriga myndigheter och en gemensam rapporteringsstandard, vilka därefter antogs av G20:s finansministrar och centralbankschefer. I juli 2014 offentliggjorde OECD-rådet hela den globala standarden inklusive dess återstående delar, nämligen kommentarerna till modellavtalet för behöriga myndigheter och den gemensamma rapporteringsstandarden samt it-format för att genomföra den globala standarden. Hela paketet om en global standard antogs av G20:s finansministrar och centralbankschefer i september 2014.
(5)
Rådets direktiv 2011/16/EU (2) innehåller redan bestämmelser om obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar mellan medlemsstaterna när det gäller vissa kategorier av inkomst och kapital, främst av icke-finansiell art, som skattebetalare innehar i andra medlemsstater än hemviststaten. Direktivet innehåller dessutom en stegvis strategi för att förstärka det automatiska utbytet av upplysningar som innebär att utbytet gradvis utvidgas till att omfatta nya kategorier av inkomst och kapital och att villkoret att upplysningarna bara måste utbytas om de är tillgängliga avskaffas. Med dagens ökade möjligheter att investera utomlands i en mängd finansiella produkter har de befintliga administrativa samarbetsinstrumenten på beskattningsområdet, inom unionen och internationellt, blivit mindre effektiva i bekämpningen av gränsöverskridande skattebedrägerier och skatteundandragande.
(6)
Den utökning av det automatiska utbytet av upplysningar som redan förutses i artikel 8.5 i direktiv 2011/16/EU bör tidigareläggas vad gäller personer med hemvist i andra medlemsstater, vilket belystes av Europeiska rådets begäran. Genom ett unionsinitiativ kommer en enhetlig, konsekvent och övergripande unionsomfattande strategi att säkerställas för automatiskt utbyte av upplysningar på den inre marknaden vilket skulle leda till kostnadsbesparingar, både för skatteförvaltningar och för ekonomiska aktörer.
(7)
Det faktum att medlemsstaterna har ingått eller snart kommer att ingå avtal med Amerikas förenta stater i fråga om FATCA innebär att dessa medlemsstater erbjuder eller kommer att erbjuda ett mer omfattande samarbete i den mening som avses i artikel 19 i direktiv 2011/16/EU, och är eller kommer att vara skyldiga att erbjuda även andra medlemsstater ett mer omfattande samarbete.
(8)
Om medlemsstaterna ingår parallella och icke-samordnade avtal i enlighet med artikel 19 i direktiv 2011/16/EU kunde snedvridningar uppstå som skulle vara skadliga för det sätt på vilket den inre marknaden fungerar. Om det automatiska utbytet av upplysningar utökas på grundval av en unionsövergripande rättsakt skulle medlemsstaterna inte längre behöva åberopa denna artikel för att kunna ingå sådana bilaterala eller multilaterala avtal på detta område som anses lämpliga, i avsaknad av relevant unionslagstiftning.
(9)
För att minimera kostnaderna och de administrativa bördorna både för skatteförvaltningarna och för de ekonomiska aktörerna är det också av avgörande vikt att säkerställa att den utökade räckvidden för automatiskt utbyte av upplysningar inom unionen är i linje med den internationella utvecklingen. För att uppnå detta mål bör medlemsstaterna kräva att deras Finansiella institut genomför regler om rapportering och åtgärder för kundkännedom (due diligence) som fullt ut överensstämmer med reglerna i den gemensamma rapporteringsstandard som utarbetats av OECD. Dessutom bör tillämpningsområdet för artikel 8 i direktiv 2011/16/EU utvidgas till att omfatta samma upplysningar som omfattas av OECD:s modellavtal för behöriga myndigheter och gemensamma rapporteringsstandard. Varje medlemsstat förväntas ha en enda förteckning över nationellt definierade Icke rapporteringsskyldiga finansiella institut och Undantagna konton som den använder både vid genomförandet av det här direktivet och vid tillämpning av andra avtal om genomförande av den globala standarden.
(10)
De kategorier av Rapporteringsskyldiga finansiella institut och Rapporteringspliktiga konton som omfattas av detta direktiv är utformade i syfte att begränsa skattebetalarnas möjligheter att undvika rapportering genom att skifta tillgångar till Finansiella institut eller investera i finansiella produkter som ligger utanför tillämpningsområdet för detta direktiv. Vissa Finansiella institut och konton med låg risk för skatteundandragande bör emellertid undantas från detta direktivs tillämpningsområde. Trösklar bör i allmänhet inte förekomma i detta direktiv, eftersom de lätt kan kringgås genom att konton delas upp mellan olika Finansiella institut. De finansiella upplysningar som ska rapporteras och utbytas bör inte bara avse alla relevanta inkomster (räntor, utdelningar och liknande typer av inkomster) utan även kontosaldon och intäkter från försäljning av Finansiella tillgångar, för att kunna hantera situationer i vilka en skattebetalare försöker dölja kapital som i sig självt motsvarar inkomst eller tillgångar för vilka skatt har undandragits. Behandlingen av upplysningar enligt detta direktiv är därför nödvändig och står i proportion till ändamålet att göra det möjligt för medlemsstaternas skatteförvaltningar att korrekt och entydigt identifiera de berörda skattebetalarna och att kunna administrera och verkställa sin skattelagstiftning i gränsöverskridande situationer, bedöma sannolikheten för skatteundandragande och undvika onödiga ytterligare utredningar.
(11)
Rapporteringsskyldiga finansiella institut kan uppfylla sin skyldighet att lämna uppgifter vad gäller Rapporteringsskyldiga fysiska personer genom att följa de detaljerade bestämmelser, inbegripet frekvens, som föreskrivs i deras interna förfaranden i enlighet med inhemsk lagstiftning.
(12)
Rapporteringsskyldiga finansiella institut, sändande medlemsstater och mottagande medlemsstater bör, i egenskap av registeransvariga, inte behålla upplysningar som behandlas i enlighet med detta direktiv längre än vad som krävs för att uppnå dess mål. Med tanke på olikheterna i medlemsstaternas lagstiftning bör den maximala lagringstiden fastställas med hänsyn till regler om tidsfrister i varje registeransvarigs inhemska skattelagstiftning.
(13)
När medlemsstaterna genomför detta direktiv bör de använda de kommentarer till det modellavtal för behöriga myndigheter och den gemensamma rapporteringsstandard som utarbetats av OECD som åskådliggörande och tolkningshjälp för att säkerställa en konsekvent tillämpning i alla medlemsstater. Vad gäller unionens åtgärder inom området bör det även fortsättningsvis tas särskild hänsyn till framtida utvecklingar på OECD-nivå.
(14)
Villkoret i artikel 8.1 i direktiv 2011/16/EU att det automatiska utbytet av upplysningar kan vara beroende av de begärda upplysningarnas tillgänglighet bör inte tillämpas på de nya poster som genom detta direktiv införs i direktiv 2011/16/EU.
(15)
Hänvisningen till ett tröskelvärde i artikel 8.3 i direktiv 2011/16/EU bör strykas, eftersom ett sådant tröskelvärde inte förefaller vara genomförbart i praktiken.
(16)
Den översyn av villkoret om tillgänglighet som kommer att genomföras 2017 bör utvidgas till att omfatta samtliga fem kategorier som avses i artikel 8.1 i direktiv 2011/16/EU i syfte att kunna undersöka argumenten för utbyte av upplysningar mellan alla medlemsstater när det gäller samtliga dessa kategorier.
(17)
Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, inklusive rätten till skydd av personuppgifter.
(18)
Eftersom målet för detta direktiv, nämligen ett effektivt administrativt samarbete mellan medlemsstaterna på villkor som är förenliga med den inre marknadens funktion, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av den enhetlighet och ändamålsenlighet som krävs, kan uppnås bättre på unionsnivå, får unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(19)
Med hänsyn till befintliga strukturella skillnader bör Österrike tillåtas att automatiskt utbyta upplysningar enligt detta direktiv för första gången senast den 30 september 2018 i stället för den 30 september 2017.
(20)
Direktiv 2011/16/EU bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Direktiv 2011/16/EU ska ändras på följande sätt:
1.
I artikel 3 ska punkt 9 ersättas med följande:
”9. automatiskt utbyte : systematiskt lämnande av på förhand bestämda upplysningar om personer med hemvist i andra medlemsstater till den relevanta hemvistmedlemsstaten, utan föregående begäran, med i förväg fastställda regelbundna intervaller. Med tillgängliga upplysningar avses enligt artikel 8 upplysningar i skattemyndigheternas akter i den medlemsstat som lämnar informationen och som kan inhämtas i enlighet med förfarandena för insamling och behandling av upplysningar i den medlemsstaten. I artikel 8.3a och 8.7a, artiklarna 21.2, 25.2 och 25.3 ska alla begrepp som har stor begynnelsebokstav ha den betydelse som de har enligt motsvarande definitioner i bilaga I.”
2.
Artikel 8 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 3 ska ersättas med följande:
”3. En medlemsstats behöriga myndighet får meddela varje annan medlemsstats behöriga myndighet att den inte önskar erhålla upplysningar beträffande en eller flera av de kategorier av inkomst och kapital som avses i punkt 1. Den ska också underrätta kommissionen om detta.
Det kan tolkas som att en medlemsstat inte önskar få upplysningar i enlighet med punkt 1 om den inte informerar kommissionen om någon kategori alls för vilken den har upplysningar tillgängliga.”
b)
Följande punkt ska införas:
”3a. Varje medlemsstat ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att dess Rapporteringsskyldiga finansiella institut följer reglerna för rapportering och åtgärder för kundkännedom (due diligence) i bilagorna I och II och för att säkerställa att reglerna faktiskt genomförs och efterlevs i enlighet med avsnitt IX i bilaga I.
I enlighet med de tillämpliga bestämmelserna om rapportering och åtgärder för kundkännedom i bilagorna I och II ska den behöriga myndigheten i varje medlemsstat, genom automatiskt utbyte av upplysningar och inom den tidsfrist som anges i punkt 6.b, till varje annan medlemsstats behöriga myndighet lämna följande upplysningar om beskattningsperioder från och med den 1 januari 2016 avseende ett Rapporteringspliktigt konto:
a)
Namn, adress, Skatteregistreringsnummer samt födelsedatum och födelseort (när det gäller fysiska personer) för varje Rapporteringsskyldig person som är Kontohavare av detta konto och, när det gäller Enheter som är Kontohavare och som efter tillämpning av reglerna om åtgärder för kundkännedom i enlighet med bilagorna fastställs ha en eller flera Personer med bestämmande inflytande som är Rapporteringsskyldiga personer, Enhetens namn, adress och Skatteregistreringsnummer samt varje Rapporteringskyldig persons namn, adress, Skatteregistreringsnummer samt födelsedatum och födelseort.
b)
Kontonummer (eller, om kontonummer saknas, funktionell motsvarighet till sådant).
c)
Det Rapporteringsskyldiga finansiella institutets namn och identifikationsnummer (i förekommande fall).
d)
Kontots saldo eller värde (inklusive Kontantvärdet eller återköpsvärdet om det rör sig om ett Försäkringsavtal med kontantvärde eller ett Livränteavtal) vid utgången av relevant kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod, eller att kontot avslutats, om kontot avslutats under det aktuella kalenderåret eller den aktuella perioden.
e)
När det gäller Depåkonton:
i)
Totalt bruttobelopp för ränta, totalt bruttobelopp för utdelning och totalt bruttobelopp för annan inkomst som härrör från de tillgångar som förvaltas på kontot, och som i vart och ett av fallen betalats ut till eller krediterats kontot (eller med avseende på kontot) under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod.
ii)
Total bruttoavkastning från försäljning eller inlösen av Finansiella tillgångar som betalats ut till eller krediterats kontot under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod där det Rapporteringsskyldiga finansiella institutet agerat förvaltare, mäklare, ombud eller annan form av företrädare för Kontohavaren.
f)
När det gäller Inlåningskonton, totalt bruttobelopp för ränta som betalats ut till eller krediterats kontot under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod.
g)
När det gäller konton som inte anges i led e eller f, totalt bruttobelopp som under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod betalats ut till eller krediterats Kontohavaren med avseende på kontot och som det Rapporteringsskyldiga finansiella institutet står som garant för eller är gäldenär för, inklusive sammanlagt belopp för eventuella betalningar av inlösen som gjorts till Kontohavaren under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod.
Vid utbyte av upplysningar enligt denna punkt ska, om inget annat föreskrivs i denna punkt eller i bilagorna, belopp och typ för betalningar som görs avseende ett Rapporteringspliktigt konto fastställas i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som lämnar upplysningarna.
Första och andra styckena i denna punkt ska ha företräde framför punkt 1 c och alla andra unionens rättsliga instrument, inklusive rådets direktiv 2003/48/EG (3) i den mån det berörda utbytet av upplysningar omfattas av punkt 1 c eller något annat av unionens rättsliga instrument, inklusive direktiv 2003/48/EG.
(3) Rådets direktiv 2003/48/EG av den 3 juni 2003 om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar (EUT L 157, 26.6.2003, s. 38).”" 						
c)
Punkt 5 ska ersättas med följande:
”5. Före den 1 juli 2017 ska kommissionen lägga fram en rapport med en översyn över och bedömning av den statistik och information som mottagits angående frågor såsom administrativa och andra relevanta kostnader samt fördelar med det automatiska utbytet av upplysningar liksom praktiska aspekter i samband med detta. Om det bedöms som lämpligt ska kommissionen lägga fram ett förslag för rådet om kategorierna och villkoren i punkt 1, inbegripet villkoret att upplysningar om personer med hemvist i andra medlemsstater ska vara tillgängliga, eller de poster som anges i punkt 3a, eller båda.
När rådet behandlar ett förslag från kommissionen ska det bedöma möjligheterna att ytterligare förstärka effektiviteten och funktionen av det automatiska utbytet av upplysningar och förbättra dess standard i syfte att uppnå följande:
a)
Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat ska, genom automatiskt utbyte, till varje annan medlemsstats behöriga myndighet lämna upplysningar rörande beskattningsperioder från och med den 1 januari 2017 avseende personer med hemvist i den andra medlemsstaten när det gäller samtliga kategorier av inkomst och kapital i punkt 1 såsom de får förstås enligt den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som lämnar upplysningarna.
b)
Förteckningarna över kategorier och poster i punkterna 1 och 3a ska utvidgas så att de omfattar andra kategorier och poster, däribland royalties.”
d)
Punkt 6 ska ersättas med följande:
”6. Lämnande av upplysningar ska ske i enlighet med följande:
a)
För de kategorier som fastställs i punkt 1 ska upplysningarna lämnas åtminstone en gång om året, inom sex månader från utgången av det beskattningsår i medlemsstaten under vilket upplysningarna blev tillgängliga.
b)
För de upplysningar som fastställs i punkt 3a ska upplysningarna lämnas årligen, inom nio månader från utgången av det kalenderår eller den andra lämpliga rapporteringsperiod som upplysningarna gäller för.”
e)
Följande punkt ska införas:
”7a. Varje medlemsstat ska senast den 31 juli 2015 till kommissionen överlämna sin förteckning över enheter och konton som ska betraktas som Icke rapporteringsskyldiga finansiella institut och Undantagna konton i enlighet med punkterna B.1 c och C.17 g i avsnitt VIII i bilaga I. Varje medlemsstat ska även underrätta kommissionen om eventuella ändringar i förteckningen. Kommissionen ska offentliggöra en samlad förteckning över de uppgifter den mottagit i Europeiska unionens officiella tidning och uppdatera den förteckningen vid behov.
Medlemsstaterna ska säkerställa att dessa typer av Icke rapporteringsskyldiga finansiella institut och Undantagna konton uppfyller alla de krav som anges i punkterna B.1 c och C.17 g i avsnitt VIII i bilaga I och i synnerhet att ett Finansiellt instituts status som ett Icke rapporteringsskyldigt finansiellt institut eller ett kontos status som Undantaget konto inte äventyrar syftet med detta direktiv.”
3.
Artikel 20.4 ska ersättas med följande:
”4. Det automatiska utbytet av upplysningar enligt artikel 8 ska ske med användning av ett standardiserat datorformat som syftar till att underlätta detta automatiska utbyte och som baseras på det befintliga datorformatet som, i enlighet med artikel 9 i direktiv 2003/48/EG, ska användas för alla typer av automatiskt utbyte av upplysningar och ska fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 26.2.”
4.
I artikel 21 ska punkt 2 ersättas med följande:
”2. Kommissionen ska ansvara för den utveckling av CCN-nätet som krävs för att upplysningarna ska kunna utbytas mellan medlemsstaterna och för att säkerställa CCN-nätets säkerhet.
Medlemsstaterna ska ansvara för den utveckling av sina system som behövs för att upplysningarna ska kunna utbytas med hjälp av CCN-nätet och för att säkerställa sina systems säkerhet.
Medlemsstaterna ska säkerställa att varje Rapporteringsskyldig fysisk person underrättas om en säkerhetsöverträdelse med avseende på dennes uppgifter när denna överträdelse sannolikt kommer att påverka skyddet av dennes personuppgifter eller integritet negativt.
Medlemsstaterna ska avstå från ersättningskrav för utgifter som uppstår vid tillämpningen av detta direktiv, utom i tillämpliga fall vad gäller expertarvoden.”
5.
Artikel 25 ska ändras på följande sätt:
a)
Den nuvarande texten i artikel 25 ska bli punkt 1.
b)
Följande punkter ska införas:
”2. Rapporteringsskyldiga finansiella institut och de behöriga myndigheterna i varje medlemsstat ska anses vara registeransvariga enligt direktiv 95/46/EG.
3. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 ska varje medlemsstat säkerställa att varje Rapporteringsskyldigt finansiellt institut under dess jurisdiktion underrättar varje berörd Rapporteringsskyldig fysisk person om att de upplysningar om denne som avses i artikel 8.3a kommer att samlas in och överföras i enlighet med detta direktiv och ska säkerställa att det Rapporteringsskyldiga finansiella institutet tillhandahåller denna person med alla upplysningar som denne är berättigad till enligt den inhemska lagstiftning som genomför direktiv 95/46/EG i tillräckligt god tid för att den fysiska personen ska kunna utöva sina rättigheter vad gäller uppgiftsskydd och, under alla omständigheter, innan det berörda Rapporteringsskyldiga finansiella institutet rapporterar de upplysningar som avses i artikel 8.3a till den behöriga myndigheten i dess hemvistmedlemsstat.
4. Upplysningar som behandlas i enlighet med detta direktiv ska inte lagras längre än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med detta direktiv, och under alla omständigheter i enlighet med varje registeransvarigs inhemska regler om tidsfrister.”
6.
Bilagorna I och II, vilkas text framgår av bilagorna till detta direktiv, ska läggas till.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2015 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen.
De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari 2016.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Utan hinder av vad som sägs i artikel 1.2 b och punkt 1 i den här artikeln ska Österrike tillämpa bestämmelserna i detta direktiv från och med den 1 januari 2017 med hänsyn till beskattningsperioder från och med den dagen.
3. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 3
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 9 december 2014.