ДИРЕКТИВА 2013/1/ЕС НА СЪВЕТА
от 20 декември 2012 година
за изменение на Директива 93/109/ЕО по отношение на някои от условията и реда за упражняване на правото на граждани на Съюза, пребиваващи в държава членка, на която не са граждани, да бъдат избирани в избори за Европейски парламент
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 22, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Правото на всеки гражданин на Съюза да избира и да бъде избиран в изборите за Европейски парламент в държавата членка, в която пребивава, е признато в член 20, параграф 2, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 39, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В Директива 93/109/ЕО на Съвета от 6 декември 1993 г. за определяне на условията и реда за упражняване на правото да избират и да бъдат избирани в избори за Европейски парламент от граждани на Съюза, пребиваващи в държава членка, на която не са граждани (2), са предвидени редът и условията за упражняването на това право.
(2)
Докладите на Комисията от 12 декември 2006 г. и от 27 октомври 2010 г. за прилагането на Директива 93/109/ЕО за изборите през 2004 г. и съответно през 2009 г. показаха необходимостта от изменение на определени разпоредби на Директива 93/109/ЕО.
(3)
Директива 93/109/ЕО предвижда, че всеки гражданин на Съюза, който е лишен, съгласно законодателството на държавата членка по пребиваване или законодателството на държавата членка по произход, от правото да бъде избиран, няма право да упражнява това право в държавата членка по пребиваване в избори за Европейски парламент. За тази цел Директива 93/109/ЕО изисква от гражданин на Съюза, при представяне на заявлението си за кандидатиране в държава членка, различна от държавата членка по произход, да представи удостоверение от компетентните административни органи на държавата членка по произход, с което да се удостоверява, че съответното лице не е лишавано от правото да бъде избирано в държавата членка по произход или че на въпросните органи не им е известно за съществуването на такова лишаване от права.
(4)
Трудностите, с които се сблъскват тези граждани при намиране на органите, оправомощени да издадат посоченото удостоверение, и получаването му навреме, е пречка за упражняването на правото да бъдат избирани и допринася за малкия брой граждани на Съюза, които се кандидатират на изборите за Европейски парламент в държавата членка по пребиваване.
(5)
Изискването за тези кандидати да представят такова удостоверение следва съответно да бъде отменено и заменено с изявление, с което да се потвърждава, че съответното лице не е било лишавано от правото да бъде избирано на изборите за Европейски парламент, което изявление да бъде включено в официалната декларация, която се изисква да бъде представена от въпросните граждани като част от заявлението за кандидатиране.
(6)
От държавите членки по пребиваване следва да се изисква да уведомят държавата членка по произход относно такива декларации, за да се провери дали гражданинът на Съюза наистина не е лишен от правото да бъде избиран на изборите за Европейски парламент в държавата членка по произход. При получаването на това уведомление държавата членка по произход следва да предостави на държавата членка по пребиваване необходимата информация в срок, който да позволява ефективната оценка на допустимостта на кандидатурата.
(7)
В случай че държавата членка по произход не предостави информацията навреме, това не следва да води до лишаване от правото кандидатът да бъде избиран в държавата членка по пребиваване. В случай че необходимата информация бъде предоставена по-късно, държавата членка по пребиваване следва да направи необходимото с подходящи средства и в съответствие с предвидените за целта процедури в националното право, така че да не могат да бъдат избрани или да упражняват мандата си граждани на Съюза, които в своята държава членка по произход са лишени от правото да бъдат избирани, но са били регистрирани като кандидати или вече са избрани.
(8)
Доколкото процедурата за проверка на допустимостта в държава членка по необходимост води до предприемането на допълнителни административни стъпки за гражданин на друга държава членка в сравнение с тези за гражданите на въпросната държава членка, за държавите членки следва да бъде възможно да определят различен срок за подаване на заявлението за кандидатиране за граждани на Съюза, които не са граждани на съответната държава, от определения за собствените граждани срок. Разликата в крайните срокове следва да бъде ограничена до това, което е необходимо и пропорционално, за да се даде възможност получената информация от държавата членка по произход да бъде взета своевременно под внимание с оглед отхвърлянето на заявлението преди номинирането на кандидатите. Определянето на такъв отделен срок не следва да влияе на сроковете за задълженията на другите държави членки да изпращат уведомления съгласно Директива 93/109/ЕО.
(9)
С цел улесняване на комуникацията между националните органи държавите членки следва да определят една точка за контакт, която да отговаря за изпращането на информация относно тези кандидати.
(10)
За да се осигури по-ефективно идентифициране на кандидатите, които са регистрирани както в списъците в своята държава членка по произход, така и в списъците в държавата членка по пребиваване, данните, които се изискват от граждани на Съюза при подаване на заявление за кандидатиране на изборите в държавата членка по пребиваване, следва да включват техните дата и място на раждане, както и последната адресна регистрация в държавата членка по произход.
(11)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите членки и на Комисията относно обяснителните документи държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(12)
Директива 93/109/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 93/109/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Всеки гражданин на Съюза, който пребивава в държава членка, на която не е гражданин, и който чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита, е лишен от правото да бъде избиран съгласно законодателството на държавата членка по пребиваване или законодателството на държавата членка по произход, няма право да упражнява това право в държавата членка по пребиваване в избори за Европейски парламент.“
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавата членка по пребиваване проверява дали гражданите на Съюза, изразили желание да упражнят правото си да бъдат избирани, не са били лишени от това право в държавата членка по произход чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита.“
в)
добавяте се следните параграфи:
„3. За целите на параграф 2 от настоящия член държавата членка по пребиваване уведомява държавата членка по произход относно декларацията по член 10, параграф 1. За целта съответната информация, с която разполага държавата членка по произход, се предоставя по всякакъв подходящ начин в срок от 5 работни дни от получаването на уведомлението или при възможност в по-кратък срок, по молба на държавата членка по пребиваване. Тази информация може да включва само данни, които са строго необходими за прилагането на настоящия член и които могат да се използват единствено за тази цел.
В случай че информацията не бъде получена от държавата членка по пребиваване в рамките на срока, кандидатът се допуска въпреки това.
4. Ако предоставената информация оборва съдържанието на декларацията, държавата членка по пребиваване, независимо дали е получила информацията в определения срок или по-късно, предприема съответните мерки съгласно националното си законодателство, за да попречи на въпросното лице да се яви като кандидат, или ако това не е възможно, да му попречи да бъде избрано или да упражнява мандата.
5. Държавите членки определят точка за контакт, където да се получава и предава необходимата информация за прилагането на параграф 3. Те съобщават на Комисията името и данните за връзка на точката за контакт и всяка актуализирана информация или промени в тях. Комисията поддържа списък на точките за контакт и го предоставя на държавите членки.“
2)
Член 10 се изменя, както следва:
а)
параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
националността си, датата и мястото си на раждане, последния си адрес в държавата членка по произход и адреса си в избирателния район в държавата членка по пребиваване;“.
б)
в параграф 1 се добавя следната буква:
„г)
че не е лишаван от правото да бъде избиран в държавата членка по произход чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита.“
в)
параграф 2 се заличава.
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива до 28 януари 2014 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2012 година.
RÅDETS DIREKTIV 2013/1/EU
av den 20 december 2012
om ändring av direktiv 93/109/EG med avseende på vissa närmare bestämmelser för valbarhet vid val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 22.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och
av följande skäl:
(1)
Varje unionsmedborgares rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet i den medlemsstat där han eller hon är bosatt fastställs i artikel 20.2 b i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och i artikel 39.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. I rådets direktiv 93/109/EG av den 6 december 1993 om fastställande av närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare (2) fastställs villkor för utövandet av denna rättighet.
(2)
Kommissionens rapporter av den 12 december 2006 och av den 27 oktober 2010 om tillämpningen av direktiv 93/109/EG vid valet till Europaparlamentet 2004 och valet 2009 har visat att vissa bestämmelser i direktiv 93/109/EG behöver ändras.
(3)
I direktiv 93/109/EG fastställs att unionsmedborgare som har förlorat sin valbarhet enligt bosättningsmedlemsstatens eller hemmedlemsstatens lagstiftning inte ska kunna utöva denna rätt i bosättningsmedlemsstaten vid val till Europaparlamentet. För det ändamålet föreskrivs det i direktiv 93/109/EG att en unionsmedborgare, vid inlämnandet av sin ansökan om att kandidera i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten, ska lämna ett intyg från de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten om att den berörda personen inte har förlorat sin valbarhet i hemmedlemsstaten eller att denna diskvalifikationsgrund inte är för handen såvitt de vet.
(4)
De svårigheter som en sådan medborgare har haft när det gäller att få besked om vilka myndigheter som är behöriga att utfärda detta intyg och att få intyget i tid hindrar utövandet av rätten att kandidera och bidrar till att det är så få unionsmedborgare som kandiderar i val till Europaparlamentet i den medlemsstat där de är bosatta.
(5)
Skyldigheten för dessa medborgare att lämna in ett sådant intyg bör därför avskaffas och ersättas med ett uttalande som bekräftar att den berörda personen inte har förlorat sin valbarhet vid val till Europaparlamentet, vilket inkluderas i den försäkran som dessa medborgare är skyldiga att avge som en del i deras ansökan.
(6)
Bosättningsmedlemsstaten bör vara skyldig att anmäla en sådan försäkran till hemmedlemsstaten för att kontrollera huruvida unionsmedborgaren faktiskt har förlorat sin valbarhet vid val till Europaparlamentet i hemmedlemsstaten. Vid mottagandet av en sådan anmälan bör hemmedlemsstaten tillställa bosättningsstaten relevant information inom en tidsfrist som möjliggör en faktisk bedömning av kandidatens valbarhet.
(7)
Om hemmedlemsstaten underlåter att lämna denna information i tid bör detta inte leda till att valbarheten i bosättningsmedlemsstaten går förlorad. Om den relevanta informationen lämnas i ett senare skede bör bosättningsmedlemsstaten, genom lämpliga åtgärder och i enlighet med förfarandena i dess nationella lagstiftning, säkerställa att en unionsmedborgare som förlorat sin valbarhet i sin hemmedlemsstat och som registrerat sig i röstlängden eller som redan blivit vald förhindras att väljas eller att utöva sitt mandat.
(8)
Med hänsyn till att förfarandet för prövning i en medlemsstat med nödvändighet kräver ytterligare administrativa åtgärder när det gäller en medborgare i en annan medlemsstat än när det gäller medborgare i den medlemsstaten, bör det vara möjligt för medlemsstaterna att fastställa en annan tidsfrist för inlämnande av ansökningar om kandidatur av unionsmedborgare som inte är egna medborgare än den tidsfrist som fastställts för de egna medborgarna. Alla skillnader med avseende på tidsfrister bör begränsas till vad som är nödvändigt och proportionellt för att anmälan av informationen från hemmedlemsstaten i god tid ska kunna beaktas för att avslå en ansökan innan kandidaterna nomineras. Fastställandet av en sådan särskild tidsfrist bör inte påverka tidsfristerna för andra medlemsstaters skyldighet att lämna anmälningar i enlighet med direktiv 93/109/EG.
(9)
För att underlätta kommunikationen mellan nationella myndigheter bör medlemsstaterna utse en kontaktpunkt som ansvarar för anmälningar om information med avseende på sådana kandidater.
(10)
För att säkerställa en effektivare identifiering av kandidater som är registrerade i röstlängden i både hemmedlemsstaten och bosättningsmedlemsstaten bör förteckningen över de uppgifter som krävs av unionsmedborgare vid inlämnandet av en ansökan om kandidatur i bosättningsmedlemsstaten inkludera medborgarens födelsedatum, födelseort och senaste bosättningsadress i hemmedlemsstaten.
(11)
I enlighet med medlemsstaternas och kommissionens gemensamma politiska förklaring av den 28 september 2011 om förklarande dokument har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat.
(12)
Direktiv 93/109/EG bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Direktiv 93/109/EG ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 6 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 ska ersättas med följande:
”1. Unionsmedborgare som bor i en medlemsstat utan att vara medborgare där och som genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel, har förlorat sin valbarhet enligt bosättningsmedlemsstatens eller hemmedlemsstatens lagstiftning, ska inte vara valbara till Europaparlamentet.”
b)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
”2. Bosättningsmedlemsstaten ska kontrollera om unionsmedborgare som uttryckt en önskan om att utöva sin valbarhet i den medlemsstaten inte har förlorat den rätten i hemmedlemsstaten genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel.”
c)
Följande punkter ska läggas till:
”3. Vid tillämpning av punkt 2 i denna artikel ska bosättningsmedlemsstaten anmäla den försäkran som avses i artikel 10.1 till hemmedlemsstaten. För det ändamålet ska hemmedlemsstaten inom fem arbetsdagar från det att anmälan mottogs, eller om bosättningsmedlemsstaten begär det och så är möjligt inom kortare tid, på lämpligt sätt lämna de upplysningar av betydelse som finns tillgängliga. Dessa upplysningar får endast omfatta vad som är strikt nödvändigt för tillämpningen av denna artikel och får inte utnyttjas för något annat ändamål.
Om bosättningsmedlemsstaten inte får dessa upplysningar inom tidsfristen ska den som önskar utöva sin valbarhet ändå godtas.”
4. Om upplysningarna visar att försäkran innehåller oriktiga uppgifter, ska bosättningsmedlemsstaten, oavsett om upplysningarna lämnas inom tidsfristen eller senare, vidta lämpliga åtgärder i enlighet med sin nationella lagstiftning för att hindra att personen i fråga utövar sin valbarhet eller, om detta inte är möjligt, antingen hindra personen från att väljas eller från att utöva sitt mandat.
5. Medlemsstaterna ska utse en kontaktpunkt med uppgift att ta emot och förmedla de uppgifter som är nödvändiga för att tillämpa punkt 3. De ska meddela kommissionen namn och kontaktuppgifter för denna kontaktpunkt och all uppdaterad information eller ändringar avseende denna. Kommissionen ska föra en förteckning över kontaktpunkterna och göra den tillgänglig för medlemsstaterna.”
2.
Artikel 10 ska ändras på följande sätt:
a)
Punkt 1 a ska ersättas med följande:
”a)
sin nationalitet, födelsedatum, födelseort, den senaste adressen i hemmedlemsstaten och adressen på bosättningsmedlemsstatens valterritorium,”
b)
Följande led ska läggas till i punkt 1:
”d)
att han eller hon inte genom ett rättsligt avgörande eller administrativt beslut, förutsatt att det senare kan bli föremål för rättsmedel, har förlorat sin valbarhet i hemmedlemsstaten.”
c)
Punkt 2 ska utgå.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 28 januari 2014. De ska genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 3
Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 20 december 2012.