РЕШЕНИЕ 2014/912/ОВППС НА СЪВЕТА
от 15 декември 2014 година
в подкрепа на действията в областта на физическата сигурност и управлението на запасите (ФСУЗ) с цел намаляване на риска от незаконна търговия с малки оръжия и леки въоръжения (МОЛВ) и боеприпаси за тях в региона на Сахел
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
На 15 и 16 декември 2005 г. Европейският съвет прие стратегията на ЕС за борба с незаконното натрупване и трафика с МОЛВ и боеприпаси за тях. В тази стратегия Европейският съвет отбелязва, че изобилието на запаси от МОЛВ и боеприпаси прави тези оръжия еднакво леснодостъпни за цивилни лица, престъпници, терористи и бойци и се подчертава необходимостта да продължат превантивните действия за борба с незаконното предлагане на конвенционални оръжия и търсенето на такива оръжия. В стратегията Африка се определя като континента, който в най-голяма степен е засегнат от въздействието на вътрешните конфликти, влошавани от дестабилизиращия приток на МОЛВ.
(2)
На 21 март 2011 г. Съветът одобри стратегията на Европейския съюз за сигурността и развитието на Сахел, с която се осигурява интегрирана рамка за ангажиментите на Съюза в региона на Сахел. Едно от четирите направления за действие на стратегията цели да се укрепи капацитета в областите на сигурността, правоприлагането и правовата държава в региона в подкрепа на борбата със заплахите и справянето с тероризма и организираната престъпност по по-ефективен и съобразен с особеностите му начин, както и да ги обвърже с мерки за добро управление.
(3)
На 14 юни 2006 г. в Абуджа, Нигерия, държавите - членки на Икономическата общност на западноафриканските държави, приеха влязлата в сила на 29 септември 2009 г. Конвенция на Икономическата общност на западноафриканските държави относно малките оръжия и леките въоръжения, боеприсите за тях и други свързани материали. На 30 април 2010 г. в Киншаса, Демократична република Конго, държавите - членки на Икономическата общност на държавите от Централна Африка и Република Руанда, приеха Централноафриканската конвенция за контрол на малките оръжия и леките въоръжения, боеприпасите за тях, частите и компонентите, които могат да се използват за тяхното производство, поправка или сглобяване. Подписалите тези две конвенции държави са поели ангажимент, наред с другото, да предприемат необходимите мерки, за да гарантират безопасното и ефективно управление, съхранение и сигурност на националните запаси от МОЛВ, в съответствие с подходящите стандарти и процедури.
(4)
Буркина Фасо, Мали и Нигерия, както и 23 държави членки, са ратифицирали Договора за търговия с оръжие, а Чад, Мавритания и Нигер са го подписали. Съгласно член 16, параграф 1 от Договора за търговия с оръжие при прилагане на договора, всяка държава - страна по конвенцията, може да потърси помощ, включително правна или законодателна помощ, помощ за изграждане на институционален капацитет, както и техническа, материална или финансова помощ. Тази помощ може да включва управление на запасите, програми за разоръжаване, демобилизация и реинтеграция, примерно законодателство и ефективни практики за прилагане. Всяка държава - страна по конвенцията, която е в състояние да направи това, при поискване предоставя такава помощ.
(5)
Буркина Фасо, Мали, Мавритания и Нигерия са държави - страни по Протокола срещу незаконното производство и трафик с огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси към Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност (наричан по-долу „Протоколът за огнестрелните оръжия“).
(6)
Всички държави - членки на ООН, са поели ангажимент за ефективното изпълнение на Програмата за действие на ООН за предотвратяване, борба и премахване на незаконната търговия с малки оръжия и леки въоръжения във всичките ѝ аспекти (наричана по-долу „Програмата за действие на ООН“), както и на Международния инструмент, позволяващ на държавите своевременно и надеждно да идентифицират и проследяват незаконните малки оръжия и леки въоръжения.
(7)
На Петата двугодишна среща на държавите, на която да се разгледа изпълнението на Програмата за действие на ООН (Ню Йорк, 16-20 юни 2014 г.), всички държави - членки на ООН, за пореден път изтъкнаха, че правилното управление на запасите от МОЛВ, по-специално в ситуации на конфликт и след конфликт, е от основно значение за предотвратяване на нещастни случаи и намаляване на риска от пренасочване на МОЛВ към незаконна търговия, незаконни въоръжени групи, терористи и други получатели, които нямат разрешение за това. Държавите - членки на ООН, призоваха за засилване на международното и регионалното сътрудничество и помощ по въпросите на физическата сигурност и управлението на запасите, и поеха ангажимент да се възползват, когато е възможно, от напредъка в областта на технологиите за укрепване на управлението на запасите и мерките за физическа сигурност.
(8)
Народният бунт в Либия през февруари 2011 г. и последвалият въоръжен конфликт, както и политическата криза и кризата на сигурността в Мали през 2012 г. показаха, че недържавни участници, включително терористи, могат да се възползват от неправилно съхранявани и управлявани държавни запаси от МОЛВ и боеприпаси за тях и да ги пренасочват в ущърб на мира и сигурността. В контекста на нарастваща активност от страна на недържавни участници в региона на Сахел, включително в Северна Нигерия, приоритетно значение придобива подобряването на сигурността на местата за съхранение на оръжия и боеприпаси в държавите в Сахел.
(9)
В съответствие с мандата, получен от Общото събрание на ООН (Резолюция 40/151 G, 16 декември 1985 г.) Регионалният център на ООН за мир и разоръжаване в Африка, който е част от Службата на ООН по въпросите на разоръжаването, е натрупал дългогодишен опит в оказване на подкрепа на държавите от Сахел и гражданското общество при прилагането от тяхна страна на международните и регионалните инструменти за контрол върху МОЛВ.
(10)
От 2013 г. насам посредством Службата на ООН за борба срещу противопехотните мини и в съответствие с резолюции 2100 (2013) и 2164 (2014) на Съвета за сигурност на ООН Интегрираната многостранна мисия на ООН за стабилизиране в Мали съдейства на властите на Мали в областта на разминирането и управлението на оръжия и боеприпаси.
(11)
Неправителствената организация Mine Advisory Group (Консултативна група по разминиране) наскоро започна регионален проект по неотложни въпроси, свързани със сигурността и управлението на конвенционални оръжия и боеприпаси в целеви държави в района Сахел-Магреб.
(12)
Съгласно Решение 2011/428/ОВППС на Съвета (1) Съюзът финансира, наред с другото, предоставянето на маркиращо оборудване за правоприлагащите органи в няколко държави в Западна Африка, както и обучение по въпроси, свързани с Международния инструмент, позволяващ на държавите своевременно и надеждно да идентифицират и проследяват незаконните малки оръжия и леки въоръжения (наричанпо-долу „Международният инструмент за проследяване“) и с международните технически насоки за боеприпасите.
(13)
Съгласно Решение 2013/320/ОВППС на Съвета (2) Съюзът подкрепя мерки, насочени към осигуряване на действителна физическа сигурност и управление на запасите (ФСУЗ) в либийските оръжейни арсенали, с цел да се намалят породените от незаконното разпространение на МОЛВ и боеприпаси за тях рискове за сигурността на Либия и на съседните ѝ държави, включително в региона на Сахел.
(14)
Съгласно Решение 2013/698/ОВППС на Съвета (3) Съюзът подкрепя създаването на глобален механизъм за докладване относно незаконни МОЛВ и други конвенционални оръжия и боеприпаси („iTrace“), по-специално въз основа на проучвания на място относно МОЛВ и боеприпаси за тях, разпространявани в засегнати от конфликти райони, включително в Африка.
(15)
В рамките на своята обща политика за сигурност и отбрана Съюзът започна три действия в региона на Сахел, а именно, на първо място, започналата на 8 август 2012 г. мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Нигер за подпомагане на борбата срещу организираната престъпност и тероризма в Нигер; на второ място, започналата на 18 февруари 2013 г. военна мисия на Европейския съюз в подкрепа на обучението на въоръжените сили на Мали, с която чрез обучение и консултации се допринася за преструктурирането и реорганизацията на въоръжените сили в Мали; и, на трето място, започналата на 15 април 2014 г. мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Мали за предоставяне на стратегически съвети и обучение на силите за вътрешна сигурност в Мали.
(16)
От 2011 г. насам по линия на Инструмента, допринасящ за стабилността и мира, Съюзът оказва подкрепа на Службата на ООН по наркотиците и престъпността в усилията ѝ за насърчаване на ратифицирането и изпълнението на Протокола за огнестрелните оръжия, по-специално в Западна Африка. От 2010 г. насам в рамките на същия инструмент Съюзът осигурява финансова подкрепа за Регионалния център за малки оръжия в региона на Големите езера, Африканския рог и съседните държави, установен в Найроби,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
Член 1
1. Съюзът допринася за сигурността и стабилността в региона на Сахел, като подпомага държавите в региона да предотвратяват пренасочването и незаконния трафик на държавни МОЛВ и боеприпаси чрез подобряване на физическата сигурност и управлението на запасите (ФСУЗ).
2. Дейностите, които Съюзът ще подкрепя, имат следните конкретни цели:
а)
да създават необходимия политически консенсус относно подобряване на процедурите в областта на ФСУЗ и да насърчават регионалното сътрудничество и обмена на знания;
б)
да подпомагат държавите, към които са насочени, в разработването на актуално законодателство, административни процедури и практически стандартни оперативни процедури, които да служат за основа на укрепването на ФСУЗ в съответствие с международните стандарти за добри практики;
в)
да предоставят пряка помощ за извършването на дейности в областта на управлението и сигурността на запасите, включително чрез обновяване на съоръжения за съхранение, унищожаване на излишни, остарели или незаконни МОЛВ, както и пилотното въвеждане на нови технологии.
Подробно описание на тези дейности се съдържа в приложението.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (наричан по-долу „върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на дейностите, посочени в член 1, параграф 2, се извършва от Службата на ООН по въпросите на разоръжаването чрез нейния Регионален център за мир и разоръжаване в Африка. Службата на ООН по въпросите на разоръжаването изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености със Службата на ООН по въпросите на разоръжаването.
Член 3
1. Референтната сума за изпълнение на дейностите, посочени член 1, параграф 2, е в размер на 3 561 257,06 EUR. Общият прогнозен бюджет на целия проект е 4 129 393,06 EUR, като той се осигурява чрез съфинансиране.
2. Разходите, финансирани от предвидената в параграф 1 сума, се управляват в съответствие с процедурите и правилата на Съюза, приложими за общия бюджет на Съюза.
3. Комисията осъществява надзор върху правилното използване на посочено в параграф 1 финансово участие на Съюза. За тази цел тя сключва споразумение за финансиране със Службата на ООН по въпросите на разоръжаването. В споразумението се предвижда, че Службата на Организацията на обединените нации по въпросите на разоръжаването гарантира, че приносът на Съюза се отразява в съответствие с неговия размер.
4. Комисията полага усилия да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, възможно най-скоро след 15 декември 2014 г. Тя информира Съвета и върховния представител за всички трудности в хода на този процес, както и за датата на сключване на споразумението за финансиране, в срок от две седмици след подписването.
Член 4
1. Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение въз основа на редовни доклади, изготвяни от Службата на ООН по въпросите на разоръжаването. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета.
2. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на дейностите, посочени в член 1, параграф 2.
Член 5
1. Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
2. Срокът на действие на настоящото решение изтича 42 месеца след датата на сключване на съответното споразумение за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на приемането на настоящото решение, ако в рамките на този срок все още не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2014 година.
RÅDETS BESLUT 2014/912/GUSP
av den 15 december 2014
till stöd för fysisk säkerhet och lagerhantering som minskar risken för olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen och ammunition i Sahelområdet
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 26.2 och 31.1,
med beaktande av förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
av följande skäl:
(1)
Den 15-16 december 2005 antog Europeiska rådet EU:s strategi för kampen mot olaglig anhopning av och handel med handeldvapen och lätta vapen och ammunition. I den strategin konstaterar Europeiska rådet att den stora mängden lager av handeldvapen och lätta vapen och ammunition till dessa medför att sådana vapen är lätt tillgängliga för civila, för brottslingar, för terrorister och för kombattanter och man framhåller behovet av att vidta förebyggande åtgärder för att ta sig an det illegala utbudet av konventionella vapen och efterfrågan på dessa. I strategin pekar man också på Afrika som den kontinent som mest är drabbad av följderna av inhemska konflikter som förvärrats av det destabiliserande inflödet av handeldvapen och lätta vapen.
(2)
Den 21 mars 2011 godkände rådet Europeiska unionens strategi för säkerhet och utveckling i Sahel, som utgör en integrerad ram för unionens engagemang i Sahelområdet. Ett av strategins fyra åtgärdsområden är att sträva efter att stärka kapaciteten hos säkerhetssektorn, de brottsbekämpande myndigheterna och rättsväsendet i regionen för att bekämpa hot. hantera terrorism och organiserad brottslighet på ett effektivare och mer sakkunnigt sätt samt koppla detta till åtgärder för god samhällsstyrning.
(3)
Den 14 juni 2006 antog medlemsstaterna i Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (Ecowas) i Abuja, Nigeria Ecowas konvention om handeldvapen och lätta vapen och ammunition till dessa samt annat relaterat material, vilken trädde i kraft den 29 september 2009. Den 30 april 2010 antog i Kinshasa, Demokratiska republiken Kongo, medlemsstaterna i Centralafrikanska staternas ekonomiska gemenskap (Eccas) samt Republiken Rwanda en centralafrikansk konvention för kontroll av handeldvapen och lätta vapen och ammunition till dessa samt delar och komponenter som kan användas för att tillverka, reparera eller montera dessa vapen. I båda konventionerna åtar sig signatärstaterna bland annat att vidta de åtgärder som krävs för att garantera säker och effektiv hantering och lagring samt säkerhet när det gäller deras nationella lager av handeldvapen och lätta vapen, i enlighet med tillämpliga normer och förfaranden.
(4)
Burkina Faso, Mali och Nigeria har, liksom 23 medlemsstater ratificerat vapenhandelsfördraget, samtidigt som Mauretanien, Niger och Tchad har undertecknat det. I artikel 16.1 i vapenhandelsfördraget anges att vid genomförandet av fördraget får varje statspart be om bistånd, däribland bistånd i rättsliga frågor eller lagstiftningsfrågor, institutionellt kapacitetsbyggande och tekniskt, materiellt eller finansiellt bistånd. Detta bistånd kan innefatta lagerhantering, nedrustning, demobilisering och återanpassningsprogram, utarbetande av modellagstiftning samt effektiva genomförandemetoder. Varje statspart som har möjlighet ska på begäran ge sådant bistånd.
(5)
Burkina Faso, Mali, Mauretanien och Nigeria är parter i protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med eldvapen, delar till eldvapen och ammunition, bifogat till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (nedan kallat skjutvapenprotokollet).
(6)
Alla FN:s medlemsstater har åtagit sig att i praktiken genomföra FN:s handlingsprogram för att förebygga, bekämpa och eliminera olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen (nedan kallat FN:s handlingsprogram), samt det internationella instrumentet för att möjliggöra för stater att i tid och på ett tillförlitligt sätt identifiera och spåra olagliga handeldvapen och lätta vapen.
(7)
Vid det femte vartannat år återkommande mötet mellan staterna för diskussioner om genomförandet av FN:s handlingsprogram (New York den 16-20 juni 2014) upprepade alla FN:s medlemsstater på nytt vikten av att hantera lager av handeldvapen och lätta vapen korrekt, särskilt i konfliktsituationer eller efter konflikter, i syfte att förebygga olyckor och minska risken för avledning till olaglig handel, olagliga beväpnade grupper, terrorister och andra obehöriga mottagare. FN:s medlemsstater efterlyste förstärkt internationellt och regionalt samarbete samt hjälp med lagerhantering och frågor som rör fysisk säkerhet och åtog sig att, där så är möjligt, utnyttja tekniska framsteg för att förbättra lagerhantering, inbegripet åtgärder i fråga om fysisk säkerhet.
(8)
Den folkliga resningen i Libyen i februari 2011 och den därpå följande väpnade konflikten samt den politiska och säkerhetsmässiga krisen i Mali 2012 har visat hur icke-statliga aktörer, däribland terrorister, kan utnyttja förekomsten av oriktigt säkrade och hanterade statligt ägda lager för att avleda handeldvapen och lätta vapen samt ammunition, till men för fred och säkerhet. Mot bakgrund av att icke-statliga aktörer har ökat sin verksamhet i Sahelområdet, samt i norra Nigeria, har förbättrad säkerhet när det gäller vapen och ammunition i Sahelstaterna kommit att bli en prioritet.
(9)
Förenta nationernas regionala centrum för fred och nedrustning i Afrika (Unrec), som är en del av FN:s kontor för nedrustningsfrågor (Unoda), har stor erfarenhet av att stödja stater och det civila samhället i Sahel i genomförandet av internationella och regionala instrument för kontroll av handeldvapen och lätta vapen, enligt det mandat som centrumet fått från FN:s generalförsamling (resolution 40/151 G av den 16 december 1985).
(10)
FN:s integrerade multidimensionella stabiliseringsinsats i Mali (Minusma) har via FN:s minröjningstjänst (Unmas) sedan 2013 bistått de maliska myndigheterna i åtgärder mot minor och i vapen- och ammunitionshantering, i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolutioner 2100 (2013) och 2164 (2014).
(11)
Den icke-statliga organisationen Mine Advisory Group (MAG) inledde nyligen ett regionalt projekt för att ta sig an akuta frågor som rör säkerhet kring och hantering av konventionella vapen och ammunition i målländer i Sahel- och Maghrebregionen.
(12)
Enligt rådets beslut 2011/428/Gusp (1) har unionen bland annat finansierat tillhandahållandet av märkningsutrustning till brottsbekämpande organ i flera Västafrikanska stater samt utbildning om det internationella spårningsinstrumentet och de internationella tekniska riktlinjerna för ammunition.
(13)
Enligt rådets beslut 2013/320/Gusp (2) stöder unionen åtgärder som syftar till att sörja för en solid fysisk säkerhet och lagerhantering inom de libyska vapenarsenalerna i syfte att minska de risker som den olagliga spridningen av handeldvapen och lätta vapen samt ammunition utgör för säkerheten i Libyen och dess grannländer, inbegripet i Sahel.
(14)
Enligt rådets beslut 2013/698/Gusp (3) stöder unionen inrättandet av en global rapporteringsmekanism för olagliga handeldvapen och lätta vapen och andra olagliga konventionella vapen och ammunition (iTrace), som särskilt bygger på fältforskning om spridning av handeldvapen och lätta vapen samt ammunition i konfliktdrabbade områden, däribland i Afrika.
(15)
Inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken har unionen inlett tre åtgärder i Sahelområdet, nämligen först, Eucap Sahel Niger, som inleddes den 8 augusti 2012 för att stödja kampen mot organiserad brottslighet och terrorism i Niger, den andra, Europeiska unionens militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten, som inleddes den 18 februari 2013 för att genom utbildning och rådgivning bidra till omstruktureringen och omorganiseringen av den maliska förvarsmakten, och den tredje, Eucap Sahel Mali, som inleddes den 15 april 2014 för att erbjuda de inre säkerhetsstyrkorna i Mali strategisk rådgivning och utbildning.
(16)
Inom ramen för instrumentet som bidrar till fred och stabilitet har unionen sedan 2011 stöttat FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå i dess insatser för att främja ratificeringen och genomförandet av skjutvapenprotokollet, särskilt i Västafrika. Inom ramen för det instrumentet har unionen sedan 2010 tillhandahållit finansiellt stöd till det regionala centrumet för handeldvapen och lätta vapen (Recsa) i regionen vid de stora sjöarna, på Afrikas horn och i angränsande stater, med säte i Nairobi.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Unionen ska bidra till säkerheten och stabiliteten i Sahelområdet genom att stödja staterna i regionen så att de kan förhindra att statligt ägda handeldvapen och lätta vapen samt ammunition avleds eller blir föremål för olaglig handel, genom att förbättra den fysiska säkerheten och lagerhanteringen.
2. Den verksamhet som unionen ska stödja ska ha följande specifika mål:
a)
Skapa den politiska delaktighet som är nödvändig för att förbättra förfarandena för fysisk säkerhet och lagerhantering och främja regionalt samarbete och kunskapsutbyte.
b)
Stödja målländer vid utformandet av en aktualiserad lagstiftning, administrativa förfaranden och ett praktiskt standardiserat tillvägagångssätt som grund för förbättrad fysisk säkerhet och lagerhantering, i enlighet med internationella normer för bästa praxis.
c)
Direkt stödja genomförandet av lagerhantering och säkerhetsverksamhet, bland annat genom sanering av lageranläggningar, förstöring av överskott av handeldvapen och lätta vapen liksom av omoderna och olagliga sådana samt genom pilotförsök med ny teknik.
En utförlig beskrivning av denna verksamhet återfinns i bilagan.
Artikel 2
1. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten) ska ansvara för genomförandet av detta beslut.
2. Det tekniska genomförandet av den verksamhet som avses i artikel 1.2 ska genomföras av Unoda genom Unrec. Unoda ska utföra dessa uppgifter under den höga representantens ansvar. Den höga representanten ska i detta syfte ingå nödvändiga överenskommelser med Unoda.
Artikel 3
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av den verksamhet som avses i artikel 1.2 ska vara 3 561 257,06. EUR. Den totala beräknade budgeten för projektet som helhet ska vara 4 129 393,06 EUR, som ska tillhandahållas genom medfinansiering.
2. De utgifter som ska finansieras med det belopp som anges i punkt 1 ska förvaltas i enlighet med unionens förfaranden och de regler som gäller för unionens allmänna budget.
3. Kommissionen ska övervaka att unionens bidrag enligt punkt 1 genomförs korrekt. Den ska därför ingå en finansieringsöverenskommelse med Unoda. I överenskommelsen ska det fastställas att Unoda har en skyldighet att se till att unionens bidrag synliggörs i proportion till sin storlek.
4. Kommissionen ska sträva efter att ingå den finansieringsöverenskommelse som avses i punkt 3 så snart som möjligt efter den 15 december 2014. Den ska inom två veckor efter undertecknandet informera rådet och den höga representanten om eventuella svårigheter i samband med detta och om datumet för finansieringsöverenskommelsens ingående.
Artikel 4
1. Den höga representanten ska rapportera till rådet om genomförandet av detta beslut med regelbundna rapporter som ska utarbetas av Unoda. Dessa rapporter ska ligga till grund för rådets utvärdering.
2. Kommissionen ska tillhandahålla information om de finansiella aspekterna av genomförandet av den verksamhet som avses i artikel 1.2.
Artikel 5
1. Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
2. Detta beslut upphör att gälla 42 månader efter det att den relevanta finansieringsöverenskommelse som avses i artikel 3.3 har ingåtts, eller sex månader efter det att beslutet antagits om det under denna period inte har ingåtts någon finansieringsöverenskommelse.
Utfärdat i Bryssel den 15 december 2014.