РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
RÅDETS BESLUT 2012/700/GUSP
av den 13 november 2012
inom ramen för den europeiska säkerhetsstrategin till stöd för genomförandet av Cartagena-handlingsplanen 2010-2014, som antogs i Cartagena av konventionsstaterna till 1997 års konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 26.2 och 31.1, och
av följande skäl:
(1)
Unionen bör verka för en hög grad av samarbete på alla områden för internationella förbindelser, bland annat för att bevara freden, förebygga konflikter och stärka den internationella säkerheten i enlighet med målen och principerna för Förenta nationernas stadga.
(2)
Den 12 december 2003 antog Europeiska rådet en europeisk säkerhetsstrategi, i vilken globala utmaningar och hot identifierades och i vilken man efterlyste en regelbaserad internationell ordning, grundad på effektiv multilateralism och välfungerande internationella institutioner.
(3)
Den europeiska säkerhetsstrategin innebär ett erkännande av Förenta nationernas stadga som den grundläggande ramen för internationella förbindelser och där förespråkas att man stärker Förenta nationerna (FN) och rustar organisationen så att den kan bära sitt ansvar och agera effektivt.
(4)
I FN:s generalförsamlings resolution 51/45 av den 10 december 1996 uppmanades alla stater att energiskt eftersträva ett effektivt och rättsligt bindande internationellt avtal om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor.
(5)
Konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (nedan kallad konventionen) öppnades för undertecknande den 3 december 1997 och trädde i kraft den 1 mars 1999. Den utgör det enda övergripande internationella instrumentet för att hantera alla aspekter av antipersonella minor, bland annat användning, lagring, produktion, handel, röjning och hjälp till offren.
(6)
Den 23 juni 2008 antog rådet gemensam åtgärd 2008/487/Gusp (1) till stöd för universalisering och genomförande av konventionen. Den 1 oktober 2012 hade 160 stater uttryckt sitt samtycke till att bli bundna till konventionen.
(7)
Den 3 december 2009 antog de stater som är parter i konventionen Cartagena-handlingsplanen 2010-2014 (nedan kallad Cartagena-handlingsplanen) angående universalisering och genomförande av konventionen i alla dess aspekter. De erkände och främjade därigenom ytterligare fullt deltagande i och bidrag till genomförandet av konventionen från Internationella kampanjen för ett förbud av landminor (ICBL), Internationella rödakorskommittén (ICRC), nationella rödakors- och rödahalvmåneföreningar samt Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen (IFRC), FN, det internationella centrumet för humanitär minröjning i Genève (GICHD), internationella och regionala organisationer, överlevande och överlevandeorganisationer samt andra organisationer i det civila samhället i enlighet med åtgärd nr 62 i Cartagena-handlingsplanen.
(8)
Den 3 december 2010 antog konventionsstaterna ett direktiv om en enhet för stöd till genomförandet, där de enades om att enheten för stöd till genomförandet bör ge råd och tekniskt stöd till konventionsstaterna om genomförandet och universaliseringen av konventionen, underlätta kommunikationen mellan konventionsstaterna, främja kommunikation och information om konventionen både till stater som inte är parter i den och till allmänheten. Enheten för stöd till genomförandet fick i uppdrag att om lämpligt upprätthålla kontakter och samordna sitt arbete med relevanta internationella organisationer som deltar i konventionens arbete, bland annat ICBL, ICRC, IFRC, FN och GICHD.
(9)
Den 2 december 2011 antog Förenta nationernas generalförsamling resolution 66/29 om genomförande av konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring. Generalförsamlingen erinrade om att det internationella samfundet vid konventionens andra översynskonferens hade granskat genomförandet av konventionen och att konventionsstaterna hade antagit Cartagena-handlingsplanen, i vilken man betonar vikten av ett fullständigt och effektivt genomförande av konventionen och av att den efterlevs, bland annat genom genomförandet av Cartagena-handlingsplanen. Konventionsstaterna uppmanade alla stater som ännu inte hade ratificerat eller anslutit sig till konventionen att göra detta och rekommenderade alla stater att fortsätta att behandla frågan på högsta politiska nivå och att främja iakttagande av konventionen genom bilaterala, subregionala, regionala och multilaterala kontakter, uppsökande verksamhet, seminarier och andra medel.
(10)
Under 2012 och 2013 kommer möten mellan konventionsstaterna att äga rum. Det internationella samfundet kommer sedan att samlas under 2014 för konventionens tredje översynskonferens i syfte att bedöma framstegen med genomförandet av Cartagena-handlingsplanen. Förväntningen är att genomförandet av handlingsplanen då konkret kommer att ha bidragit till framsteg med att få ett slut på det lidande samt de dödsfall och skador som orsakas av antipersonella minor.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. I syfte att stödja genomförandet av Cartagena-handlingsplanen 2010-2014 (nedan kallad Cartagena-handlingsplanen) som antogs av de stater som är parter i 1997 års konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring (nedan kallad konventionen), inom ramen för den europeiska säkerhetsstrategin och i överensstämmelse med de relevanta beslut som har fattats av det internationella samfundet, ska unionen sträva mot följande mål:
a)
Stödjande av konventionsparternas ansträngningar att genomföra de aspekter i Cartagena-handlingsplanen som gäller hjälp till offren.
b)
Stödjande av konventionsparternas ansträngningar att genomföra de aspekter i Cartagena-handlingsplanen som gäller minröjning.
c)
Främjande av universaliseringen av konventionen.
d)
Demonstrera unionens och dess medlemsstaters pågående engagemang för konventionen och deras beslutsamhet att samarbeta med och hjälpa de stater som behöver stöd med att uppfylla åtagandena i konventionen samt stärka unionens ledande roll i strävan att uppfylla konventionens vision om ett definitivt slut på det lidande samt de dödsfall och skador som orsakas av antipersonella minor.
2. Samtliga mål som anges i punkt 1 ska eftersträvas på ett sådant sätt att de stärker konventionens historiska kultur av partnerskap och samarbete mellan stater, icke-statliga och andra organisationer och lokala partner, särskilt genom ett nära samarbete med relevanta aktörer för att stärka särskilda former av sådant samarbete.
3. För att nå de mål som anges i punkt 1 ska unionen genomföra följande projekt:
a)
Hjälp till offren, genom att tillhandahålla tekniskt stöd i upp till åtta instanser, genomföra upp till fem halvtidsutvärderingar och utföra upp till fem uppföljningsåtgärder.
b)
Minröjning, genom att genomföra upp till fem halvtidsutvärderingar och utföra upp till fem uppföljningsåtgärder.
c)
Universalisering av konventionen, genom att stödja en högnivågrupp, genomföra en studie om säkerhet vid gränser utan antipersonella minor och organisera upp till tre universaliseringsseminarier.
d)
Demonstration av unionens engagemang, genom att anordna inlednings- och avslutningsevenemang, säkerställa tillgången till konventionens webbplats, göra konventionsstaternas åtaganden vad gäller hjälp till offren allmänt tillgängliga, organisera ett pressbesök samt utarbeta kommunikationsmaterial och publikationer.
En detaljerad beskrivning av projekten återfinns i bilagan.
Artikel 2
1. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (nedan kallad den höga representanten) ska vara ansvarig för genomförandet av detta beslut.
2. Det tekniska genomförandet av de projekt som avses i artikel 1.3 ska anförtros åt enheten för stöd till genomförandet, representerad av det internationella centrumet för humanitär minröjning i Genève (GICHD). Enheten för stöd till genomförandet ska genomföra dessa uppgifter under den höga representantens kontroll. Den höga representanten ska i detta syfte ingå nödvändiga överenskommelser med GICHD.
Artikel 3
1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av de projekt som avses i artikel 1.3 ska uppgå till 1 030 000 EUR.
2. De utgifter som ska finansieras med det belopp som fastställs i punkt 1 ska förvaltas i enlighet med förfaranden och regler för unionens allmänna budget.
3. Kommissionen ska övervaka att de utgifter som avses i punkt 1 förvaltas på rätt sätt. Den ska i detta syfte ingå en finansieringsöverenskommelse med GICHD, i vilken det ska fastställas att enheten för stöd till genomförandet ska se till att unionens bidrag synliggörs i proportion till dess storlek.
4. Kommissionen ska eftersträva ett ingående av den finansieringsöverenskommelse som avses i punkt 3 så snart som möjligt efter det att detta beslut har trätt i kraft. Den ska underrätta rådet om eventuella svårigheter i samband med detta och om tidpunkten för ingåendet av finansieringsöverenskommelsen.
Artikel 4
Den höga representanten ska rapportera till rådet om genomförandet av detta beslut på grundval av rapporter, som regelbundet ska utarbetas av enheten för stöd till genomförandet. Dessa rapporter ska utgöra grunden för rådets utvärdering. Kommissionen ska lämna information om de finansiella aspekterna av genomförandet av detta beslut.
Artikel 5
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Det ska upphöra att gälla 24 månader efter det att den finansieringsöverenskommelse som avses i artikel 3.3 har ingåtts eller sex månader efter dagen för ikraftträdandet, om inte någon finansieringsöverenskommelse har ingåtts inom denna period.
Utfärdat i Bryssel den 13 november 2012.