ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 625/2014
av den 13 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med hjälp av tekniska tillsynsstandarder om de krav som investerande institut, medverkande institut, institut som är ursprungliga långivare och institut som är originatorer ska uppfylla när det gäller exponeringar mot överförda kreditrisker
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (1), särskilt artikel 410.2, och
av följande skäl:
(1)
Bibehållandet av ett ekonomiskt intresse syftar till att få intressena hos de parter som överför kreditrisker för värdepapperiserade exponeringar att överensstämma med intressena hos de parter som tar på sig dessa risker. Om en enhet värdepapperiserar sina egna skuldförbindelser uppnås automatiskt överensstämmande intressen, oavsett om den slutliga gäldenären ställer säkerhet för sin skuld. Om det står klart att kreditrisken kvarligger hos originatorn är det inte nödvändigt att denne bibehåller ett intresse, eftersom detta bibehållande inte skulle förbättra den redan existerande positionen.
(2)
Det bör klargöras när exponeringar mot överförda kreditrisker anses uppstå i vissa specifika fall där institut, utom när de agerar som originatorer, medverkande institut eller ursprungliga långivare, kan bli exponerade mot kreditrisken i en värdepapperiseringsposition, däribland när instituten agerar som en motpart till ett derivatinstrument i värdepapperiseringstransaktionen, som en motpart som tillhandahåller risksäkring i värdepapperiseringstransaktionen, som en tillhandahållare av en likviditetsfacilitet i transaktionen och när institut har värdepapperiseringspositioner i handelslagret i samband med verksamhet som marknadsgaranter.
(3)
Vid återvärdepapperiseringstransaktioner uppstår överförda kreditrisker på nivån för den första värdepapperiseringen av tillgångar och på den andra ”ompaketerade” nivån i transaktionen. De två nivåerna i transaktionen och de två motsvarande fallen av överförd kreditrisk är två oberoende händelser sett till kraven i denna förordning. Kraven på bibehållande av ett ekonomiskt intresse netto och på tillbörlig aktsamhet bör iakttas på varje nivå i transaktionen av de institut som blir exponerade mot den överförda kreditrisken på respektive nivå. Om ett institut blir exponerat enbart mot den andra ”ompaketerade” nivån i transaktionen bör följaktligen kraven i fråga om bibehållande av ett ekonomiskt intresse netto och tillbörlig aktsamhet bara gälla för det institutet i fråga om den andra nivån i transaktionen. Inom ramen för samma återvärdepapperiseringstransaktion bör de institut som blir exponerade mot den första nivån i värdepapperiseringen av tillgångar iaktta kraven i fråga om bibehållande och tillbörlig aktsamhet i fråga om den första nivån av värdepapperisering i transaktionen.
(4)
Tillämpningen av kravet på bibehållande bör specificeras närmare, bland annat i fråga om efterlevnaden när det finns flera originatorer, medverkande institut eller ursprungliga långivare, de olika metoderna för bibehållande, mätningen av bibehållandekravet vid ursprungstidpunkten och på fortlöpande basis och tillämpningen av undantag.
(5)
I artikel 405.1 andra stycket a-e i förordning (EU) nr 575/2013 anges olika metoder för att iaktta kravet på bibehållande av ett intresse. I den här förordningen klargörs på ett detaljerat sätt hur var och en av dessa metoder kan genomföras.
(6)
Bibehållandet av ett intresse skulle kunna uppnås genom en syntetisk eller villkorad form av bibehållande, förutsatt att sådana metoder till fullo överensstämmer med någon av de metoder som anges i artikel 405.1 andra stycket a-e i förordning (EU) nr 575/2013 och med vilken den syntetiska eller villkorade formen kan likställas, och förutsatt att upplysningskraven efterlevs.
(7)
Risksäkring eller försäljning av ett bibehållet intresse är förbjuden när en sådan teknik undergräver ändamålet med bibehållandekravet, vilket innebär att risksäkring eller försäljning kan tillåtas när den inte medför att bibehållaren säkras mot kreditrisken i antingen de bibehållna värdepapperiseringspositionerna eller de bibehållna exponeringarna.
(8)
För att upprätthålla det ekonomiska intresset netto bör instituten säkerställa att det inte finns några inbäddade mekanismer i värdepapperiseringsstrukturen som medför att minimikravet på bibehållande vid ursprungstidpunkten nödvändigtvis kommer att sjunka snabbare än det överförda intresset. Det bibehållna intresset bör inte heller prioriteras i fråga om förmånliga återbetalnings- eller amorteringskassaflöden så att det kommer att sjunka under tröskeln på 5 % av det löpande nominella värdet av sålda trancher eller värdepapperiserade exponeringar. Kreditstödet till det institut som tar på sig exponering mot en värdepapperiseringsposition bör dessutom inte sjunka oproportionellt i förhållande till återbetalningstakten för de underliggande exponeringarna.
(9)
Institut bör få använda finansiella modeller som utvecklats av tredje parter, med undantag av externa kreditvärderingsinstitut, för att minska administrativa bördor och efterlevnadskostnader till följd av kraven på tillbörlig aktsamhet. Institut bör bara få använda finansiella modeller från tredje part om de före investeringen noggrant har validerat relevanta antaganden i modellerna och modellernas struktur och har satt sig in i de finansiella modellernas metoder, antaganden och resultat.
(10)
Det är väsentligt att närmare specificera hur ofta instituten ska se över sin efterlevnad av kraven på tillbörlig aktsamhet, hur de ska bedöma lämpligheten av att använda olika policyriktlinjer och förfaranden för positioner i respektive utanför handelslagret och hur de ska bedöma efterlevnaden i fråga om positioner som avser korrelationshandelsportföljen, samt att klargöra vissa begrepp som används i artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013, t.ex. riskegenskaper och strukturella drag.
(11)
Enligt artikel 14.2 i förordning (EU) nr 575/2013 bör enheter som är etablerade i tredjeländer och som ingår i gruppen i enlighet med artikel 18 i samma förordning, men som inte direkt ingår i tillämpningsområdet för ytterligare riskvikter, under vissa begränsade omständigheter, t.ex. i fråga om exponeringar i handelslagret för verksamhet som marknadsgarant, inte anses överträda artikel 405 i den förordningen. Institut bör inte anses överträda den artikeln när sådana exponeringar eller positioner i handelslagret inte är betydande och inte utgör en oproportionell andel av handelsverksamheten, förutsatt att det finns en grundlig förståelse för exponeringarna eller positionerna och att formella policyriktlinjer och förfaranden har införts som lämpar sig för och motsvarar den enhetens och gruppens samlade riskprofil.
(12)
Initiala och fortlöpande upplysningar till investerare om nivån på bibehållandeåtagandet och samtliga i sak relevanta data, bland annat kreditkvaliteten och resultatutvecklingen för den underliggande exponeringen, är nödvändiga för att uppnå en ändamålsenlig tillbörlig aktsamhet i fråga om värdepapperiseringspositioner. De data som redovisas bör ange uppgifter om bibehållarens identitet, den bibehållandemetod som valts och det ursprungliga och fortlöpande åtagandet att bibehålla ett ekonomiskt intresse. När de undantag som anges i artikel 405.3 och 405.4 i förordning (EU) nr 575/2013 är tillämpliga bör det anges uttryckliga upplysningar om de värdepapperiserade exponeringar som inte omfattas av kravet på bibehållande och skälen till detta.
(13)
Denna förordning bygger på de förslag till tekniska tillsynsstandarder som den europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) har lagt fram för kommissionen.
(14)
Den europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) har genomfört öppna offentliga samråd om det förslag till tekniska tillsynsstandarder som denna förordning bygger på, analyserat de potentiella kostnaderna och fördelarna därav och begärt ett yttrande från den bankintressentgrupp som inrättats i enlighet med artikel 37 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (2).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
DEFINITIONER OCH EXPONERING MOT RISKEN I EN VÄRDEPAPPERISERING
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a)
bibehållare: en enhet som i egenskap av originator, medverkande institut eller ursprunglig långivare bibehåller ett ekonomiskt intresse netto i en värdepapperisering i enlighet med artikel 405.1 i förordning (EU) nr 575/2013.
b)
syntetisk form av bibehållande: bibehållande av ett ekonomiskt intresse genom att använda derivatinstrument.
c)
villkorad form av bibehållande: bibehållande av ett ekonomiskt intresse genom att använda garantier, remburser och andra liknande typer av kreditstöd som säkerställer omedelbar verkställighet av kravet på bibehållande.
d)
vertikal tranch: en tranch som i proportionell utsträckning exponerar tranchens innehavare mot kreditrisken i varje utgiven tranch i värdepapperiseringstransaktionen.
KAPITEL II
EXPONERING MOT KREDITRISKEN I EN VÄRDEPAPPERISERINGSPOSITION
Artikel 2
Särskilda fall av exponering mot kreditrisken i en värdepapperiseringsposition
1. När ett institut agerar som en kreditderivatmotpart, en motpart som tillhandahåller risksäkring eller en tillhandahållare av en likviditetsfacilitet i samband med en värdepapperiseringstransaktion ska det anses bli exponerat mot kreditrisken i en värdepapperiseringsposition när derivatet, risksäkringen eller likviditetsfaciliteten tar på sig kreditrisken i de värdepapperiserade exponeringarna eller värdepapperiseringspositionerna.
2. När en likviditetsfacilitet uppfyller villkoren i artikel 255.2 i förordning (EU) nr 575/2013 ska vid tillämpning av artiklarna 405 och 406 i samma förordning likviditetstillhandahållaren inte anses bli exponerad mot kreditrisken i en värdepapperiseringsposition.
3. I samband med en återvärdepapperisering med mer än en nivå eller en värdepapperisering med flera diskreta underliggande transaktioner ska ett institut anses bli exponerat mot kreditrisken i enbart den individuella värdepapperiseringsposition eller värdepapperiseringstransaktion för vilken det tar på sig exponering.
4. Institut ska på gruppnivå inte anses överträda artikel 405 i förordning (EU) nr 575/2013 i den betydelse som avses i artikel 14.2 i samma förordning, om följande villkor är uppfyllda:
a)
Den enhet som innehar värdepapperiseringspositionerna är etablerad i ett tredjeland och ingår i den konsoliderade gruppen enligt artikel 18 i förordning (EU) nr 575/2013.
b)
Värdepapperiseringspositionerna innehas i handelslagret för den enhet som avses i led a med tanke på verksamhet som marknadsgarant.
c)
Värdepapperiseringspositionerna är inte betydande i förhållande till den samlade riskprofilen i handelslagret för den grupp som avses i led a och utgör inte en oproportionell andel av gruppens handelsverksamhet.
KAPITEL III
BIBEHÅLLANDE AV ETT EKONOMISKT INTRESSE NETTO
Artikel 3
Bibehållare av ett väsentligt ekonomiskt intresse netto
1. Det bibehållna väsentliga ekonomiska intresset netto får inte delas upp på olika typer av bibehållare. Kravet på att bibehålla ett väsentligt ekonomiskt intresse netto ska uppfyllas helt av någon eller några av följande aktörer:
a)
Originatorn eller flera originatorer.
b)
Det medverkande institutet eller flera medverkande institut.
c)
Den ursprungliga långivaren eller flera ursprungliga långivare.
2. När de värdepapperiserade exponeringarna skapas av flera originatorer ska kravet på bibehållande uppfyllas av respektive originator i förhållande till den andel av de totala värdepapperiserade exponeringarna för vilken denne är originator.
3. När de värdepapperiserade exponeringarna skapas av flera ursprungliga långivare ska kravet på bibehållande uppfyllas av respektive ursprunglig långivare i förhållande till den andel av de totala värdepapperiserade exponeringarna för vilken denne är ursprunglig långivare.
4. När de värdepapperiserade exponeringarna skapas av flera originatorer eller ursprungliga långivare får kravet på bibehållande, genom undantag från punkterna 2 och 3, uppfyllas helt av en enda originator eller ursprunglig långivare, om ett av följande villkor är uppfyllt:
a)
Originatorn eller den ursprungliga långivaren har upprättat och förvaltar programmet eller värdepapperiseringsprogrammet.
b)
Originatorn eller den ursprungliga långivaren har upprättat programmet eller värdepapperiseringsprogrammet och har bidragit med mer än 50 % av de totala värdepapperiserade exponeringarna.
5. När de värdepapperiserade exponeringarna har uppstått med deltagande av flera medverkande institut ska kravet på bibehållande uppfyllas på ett av följande sätt:
a)
Av det medverkande institut vars ekonomiska intressen i störst utsträckning överensstämmer med investerarnas enligt överenskommelse med samtliga medverkande institut och på grundval av objektiva kriterier, däribland avgiftsstrukturer, inblandning i upprättandet och förvaltningen av programmet eller värdepapperiseringsprogrammet och exponering mot kreditrisken i värdepapperiseringarna.
b)
Av varje medverkande institut i proportionell utsträckning sett till antalet medverkande institut.
Artikel 4
Uppfyllande av bibehållandekravet genom en syntetisk eller villkorad form av bibehållande
1. Kravet på bibehållande kan uppfyllas på ett sätt som är likvärdigt med någon av metoderna i artikel 405.1 andra stycket i förordning (EU) nr 575/2013 genom en syntetisk eller villkorad form av bibehållande, om följande villkor är uppfyllda:
a)
Det bibehållna beloppet motsvarar minst kravet enligt den metod med vilken den syntetiska eller villkorade formen kan likställas.
b)
Bibehållaren har uttryckligen meddelat att man fortlöpande kommer att bibehålla ett väsentligt ekonomiskt intresse netto på det sättet och därvid lämnat närmare uppgifter om formen av bibehållande, det förfarande som använts för dess fastställande och dess likvärdighet med en av de alternativa metoderna.
2. När en enhet som inte är ett kreditinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.1 i förordning (EU) nr 575/2013 agerar som bibehållare genom en syntetisk eller villkorad form av bibehållande ska en fullständig säkerhet i kontanter ha ställts för det intresse som bibehålls på ett syntetiskt eller villkorat sätt och detta intresse ska innehas separat från övriga medel som ”kundmedel” enligt artikel 13.8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG (3).
Artikel 5
Bibehållandemetod a: proportionellt bibehållande i varje tranch som sålts eller överförts till investerarna
1. Ett bibehållande av minst 5 % av det nominella värdet av varje tranch som sålts eller överförts enligt artikel 405.1 andra stycket a i förordning (EU) nr 575/2013 kan också uppnås på följande sätt:
a)
Ett bibehållande av minst 5 % av det nominella värdet av varje värdepapperiserad exponering, förutsatt att kreditrisken i sådana exponeringar är likställd med eller efterställd den kreditrisk som värdepapperiserats för samma exponeringar. I fråga om rullande värdepapperisering enligt definitionen i artikel 242.13 i förordning (EU) nr 575/2013 uppstår detta genom ett bibehållande av originatorns intresse, om man antar att originatorns intresse motsvarade minst 5 % av det nominella värdet av varje värdepapperiserad exponering och var likställt med eller efterställt den kreditrisk som har värdepapperiserats i fråga om dessa exponeringar.
b)
Ett tillhandahållande, inom ramen för ett ABCP-program, av en likviditetsfacilitet som kan vara icke-efterställd i den avtalsmässiga prioritetsordningen för kontantflöden, om följande villkor är uppfyllda:
i)
Likviditetsfaciliteten täcker 100 % av kreditrisken i de värdepapperiserade exponeringarna.
ii)
Likviditetsfaciliteten täcker kreditrisken så länge som bibehållaren måste bibehålla det ekonomiska intresset med hjälp av en sådan likviditetsfacilitet för den relevanta värdepapperiseringspositionen.
iii)
Likviditetsfaciliteten tillhandahålls av originatorn, det medverkande institutet eller den ursprungliga långivaren i värdepapperiseringstransaktionen.
iv)
Det institut som blir exponerat mot en sådan värdepapperisering har fått tillgång till lämplig information så att det kan kontrollera att villkoren i leden i, ii och iii är uppfyllda.
c)
Ett bibehållande av en vertikal tranch med ett nominellt värde av minst 5 % av det totala nominella värdet av samtliga utgivna trancher av skuldinstrument.
Artikel 6
Bibehållandemetod b: bibehållande av originatorns intresse vid rullande exponeringar
Ett bibehållande enligt artikel 405.1 andra stycket b i förordning (EU) nr 575/2013 kan uppnås om en aktör bibehåller minst 5 % av det nominella värdet av varje värdepapperiserad exponering, förutsatt att den bibehållna kreditrisken i sådana exponeringar är likställd med eller efterställd den kreditrisk som värdepapperiserats för samma exponeringar.
Artikel 7
Bibehållandemetod c: bibehållande av slumpvis utvalda exponeringar
1. Den grupp på minst 100 potentiellt värdepapperiserade exponeringar ur vilken bibehållna och värdepapperiserade exponeringar väljs ut slumpmässigt och som avses i artikel 405.1 andra stycket c i förordning (EU) nr 575/2013 ska vara tillräckligt heterogen så att man undviker en alltför stor koncentration av det bibehållna intresset. Vid urvalsprocessen ska bibehållaren beakta lämpliga kvantitativa och kvalitativa faktorer, för att säkerställa att distinktionen mellan bibehållna och värdepapperiserade exponeringar är genuint slumpmässig. Bibehållaren av slumpmässigt utvalda exponeringar ska vid urvalet av exponeringar och i tillämplig utsträckning beakta faktorer som emissionstidpunkt, produktslag, geografi, ursprungsdatum, förfallodag, belåningsgrad, typ av egendom, bransch och saldot i fråga om utestående lån.
2. Bibehållaren får inte utpeka olika enskilda exponeringar som bibehållna exponeringar vid olika tidpunkter, såvida det inte krävs för att uppfylla bibehållandekravet i fråga om en värdepapperisering där de värdepapperiserade exponeringarna varierar över tiden, antingen på grund av att nya exponeringar läggs till värdepapperiseringen eller till följd av att nivån på enskilda värdepapperiserade exponeringar ändras.
Artikel 8
Bibehållandemetod d: bibehållande av den tranch som är i första-förlustläge
1. Ett bibehållande av den tranch som är i första-förlustläge enligt artikel 405.1 andra stycket d i förordning (EU) nr 575/2013 ska uppnås genom positioner i eller utanför balansräkningen och kan också uppnås på något av följande sätt:
a)
Ett tillhandahållande av en villkorad form av bibehållande enligt artikel 1 första stycket c eller av en likviditetsfacilitet inom ramen för ett ABCP-program, som motsvarar följande kriterier:
i)
Den täcker minst 5 % av det nominella värdet av de värdepapperiserade exponeringarna.
ii)
Den utgör en förstaförlustposition i förhållande till värdepapperiseringen.
iii)
Den täcker kreditrisken under hela varaktigheten för bibehållandeåtagandet.
iv)
Den tillhandahålls av originatorn, det medverkande institutet eller den ursprungliga långivaren i värdepapperiseringen.
v)
Det institut som blir exponerat mot en sådan värdepapperisering har fått tillgång till lämplig information så att det kan kontrollera att villkoren i leden i, ii, iii och iv är uppfyllda.
b)
Ett ställande av en säkerhet på över 100 %, som en form av kreditförstärkning, om denna säkerhet fungerar som ett ”förstaförlust”-bibehållande av minst 5 % av det nominella värdet av de trancher som utgetts av värdepapperiseringen.
2. Om den tranch som är i första-förlustläge överskrider 5 % av det nominella värdet av de värdepapperiserade exponeringarna ska det vara möjligt för bibehållaren att enbart bibehålla en andel av denna tranch i första-förlustläge, såvida denna andel motsvarar minst 5 % av det nominella värdet av de värdepapperiserade exponeringarna.
3. Vid uppfyllandet av kravet på riskbibehållande på nivån för ett värdepapperiseringsprogram får institut inte beakta förekomsten av underliggande transaktioner där originatorer eller ursprungliga långivare bibehåller en exponering som är i första-förlustläge på transaktionsnivå.
Artikel 9
Bibehållandemetod e: bibehållande av första förlust i varje värdepapperiserad exponering
1. Bibehållandet av en exponering som är i första-förlustläge på nivån för varje värdepapperiserad exponering i enlighet med artikel 405.1 andra stycket e i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas så att den bibehållna kreditrisken alltid är efterställd den kreditrisk som har värdepapperiserats i förhållande till samma exponeringar.
2. Bibehållandet enligt punkt 1 kan uppfyllas genom att originatorn eller den ursprungliga långivaren säljer de underliggande exponeringarna till ett rabatterat pris som motsvarar det diskonterade nuvärdet, om rabatten inte underskrider 5 % av det nominella värdet av varje exponering och om det diskonterade försäljningsbeloppet bara får återbetalas till originatorn eller den ursprungliga långivaren när det inte absorberas av förluster relaterade till kreditrisken i de värdepapperiserade exponeringarna.
Artikel 10
Mätning av bibehållandenivån
1. Vid mätning av nivån på bibehållandet av ett ekonomiskt intresse netto ska följande kriterier tillämpas:
a)
Ursprungstidpunkten ska vara den tidpunkt då exponeringarna först värdepapperiserades.
b)
Beräkningen av bibehållandenivån ska baseras på nominella värden, och tillgångars anskaffningspris ska inte beaktas.
c)
”Överskottsmarginal” enligt definitionen i artikel 242.1 i förordning (EU) nr 575/2013 ska inte beaktas vid mätningen av bibehållarens ekonomiska intresse netto.
d)
Samma metod och förfarande för bibehållande ska användas vid beräkning av det ekonomiska intresset netto under hela löptiden för en värdepapperiseringstransaktion, såvida inte exceptionella omständigheter kräver en ändring och denna ändring inte används som ett sätt att minska beloppet av det bibehållna intresset.
2. Utöver de kriterier som anges i punkt 1 och förutsatt att det inte finns någon inbäddad mekanism som gör att det bibehållna intresset vid ursprungstidpunkten minskar snabbare än det överförda intresset, ska uppfyllandet av bibehållandekravet inte anses bli påverkat av en amortering av bibehållandet med hjälp av kassaflödesfördelning eller fördelning av förluster som i praktiken minskar nivån på bibehållandet över tiden. Det ska inte krävas att bibehållare kontinuerligt fyller på eller justerar sitt bibehållna intresse på en nivå motsvarande minst 5 % i takt med att förluster realiseras för deras exponeringar eller fördelas på deras bibehållna position.
Artikel 11
Mätning av bibehållande i fråga om outnyttjade belopp av exponeringar i form av kreditfaciliteter
Beräkningen av det ekonomiska intresse netto som ska bibehållas i fråga om kreditfaciliteter, inklusive kreditkort, ska enbart baseras på belopp som redan utnyttjats, realiserats eller erhållits och ska justeras i enlighet med ändringar av dessa belopp.
Artikel 12
Förbud mot risksäkring eller försäljning av ett bibehållet intresse
1. Skyldigheten enligt artikel 405.1 tredje stycket i förordning (EU) nr 575/2013 att inte låta ett bibehållet ekonomiskt intresse netto omfattas av kreditriskreducering, korta positioner, annan risksäkring eller försäljning ska tillämpas med beaktande av ändamålet med bibehållandekravet och transaktionens ekonomiska substans. Säkring av ett ekonomiskt intresse netto ska inte betraktas som en risksäkring enligt artikel 405.1 tredje stycket i förordning (EU) nr 575/2013 och kan följaktligen tillåtas enbart när den innebär att bibehållaren inte risksäkras mot kreditrisken i antingen de bibehållna värdepapperiseringspositionerna eller de bibehållna exponeringarna.
2. Bibehållaren får använda bibehållna exponeringar eller värdepapperiseringspositioner som säkerhet för säkrad finansiering, så länge som denna användning inte innebär att kreditrisken i dessa bibehållna exponeringar eller värdepapperiseringspositioner överförs till en tredje part.
Artikel 13
Undantag till artikel 405.1 i förordning (EU) nr 575/2013
De transaktioner som avses i artikel 405.4 i förordning (EU) nr 575/2013 ska inbegripa värdepapperiseringspositioner i korrelationshandelsportföljen som utgör referensinstrument vilka uppfyller kriteriet i artikel 338.1 b i förordning (EU) nr 575/2013 eller är berättigade att inkluderas i korrelationshandelsportföljen.
Artikel 14
Bibehållande på gruppnivå
Ett institut som uppfyller bibehållandekravet på grundval av den konsoliderade situationen för ett närstående moderinstitut inom EU, ett närstående finansiellt holdingföretag inom EU eller ett närstående blandat finansiellt holdingföretag inom EU enligt artikel 405.2 i förordning (EU) nr 575/2013 ska, i det fall bibehållaren inte längre omfattas av gruppbaserad tillsyn, se till att en eller flera av de kvarvarande enheter som omfattas av gruppbaserad tillsyn tar på sig exponeringen mot värdepapperiseringen, så att det säkerställs att kravet uppfylls fortlöpande.
KAPITEL IV
KRAV PÅ TILLBÖRLIG AKTSAMHET FÖR INSTITUT SOM BLIR EXPONERADE MOT EN VÄRDEPAPPERISERINGSPOSITION
Artikel 15
Utkontraktering och andra allmänna överväganden
1. När det inte finns någon tillgänglig information om de specifika exponeringar som ska värdepapperiseras, inbegripet när exponeringar ackumuleras före sin värdepapperisering eller oavsett om de kan substitueras och införlivas i en befintlig rullande värdepapperisering, ska ett institut anses uppfylla sina skyldigheter i fråga om tillbörlig aktsamhet enligt artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013 för var och en av sina individuella värdepapperiseringspositioner utifrån de relevanta godtagbarhetskriterierna för sådana exponeringar.
2. Vid utkontraktering av vissa uppgifter i processen för fullgörande av skyldigheterna enligt artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013, däribland bokföring, ska institut som blir exponerade mot riskerna i en värdepapperisering behålla full kontroll över den processen.
Artikel 16
Specificering av riskegenskaper och strukturella drag
1. Den enskilda värdepapperiseringspositionens riskegenskaper enligt artikel 406.1 b i förordning (EU) nr 575/2013 ska bland annat innefatta följande mest lämpliga och väsentliga egenskaper:
a)
Tranchens förmånsrätt.
b)
Kassaflödesprofil.
c)
Befintlig kreditvärdering.
d)
Utvecklingen över tiden för liknande trancher.
e)
Skyldigheter i fråga om de trancher som inkluderas i dokumentationen över värdepapperiseringen.
f)
Kreditförstärkning.
2. Riskegenskaperna hos värdepapperiseringspositionens underliggande exponeringar enligt artikel 406.1 c i förordning (EU) nr 575/2013 ska innefatta de mest lämpliga och väsentliga egenskaperna, däribland information om utvecklingen över tiden enligt artikel 406.2 i förordning (EU) nr 575/2013 i fråga om exponeringar mot hypotekslån. Institut ska identifiera lämpliga och jämförbara mått för analys av andra tillgångsklassers riskegenskaper.
3. Ytterligare strukturella drag enligt artikel 406.1 g i förordning (EU) nr 575/2013 ska innefatta derivatinstrument, garantier, remburser och andra liknande typer av kreditstöd.
Artikel 17
Översyners frekvens
Efter en exponering mot en värdepapperiseringsposition ska institut se över sin efterlevnad av artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013 åtminstone årligen och oftare än så när de blir medvetna om en överträdelse av de skyldigheter som ingår i dokumentationen över värdepapperiseringen eller när de blir medvetna om en väsentlig förändring av något av följande:
a)
Strukturella drag som kan inverka väsentligt på värdepapperiseringspositionens resultatutveckling.
b)
Riskegenskaperna hos värdepapperiseringspositionerna och de underliggande exponeringarna.
Artikel 18
Stresstester
1. De stresstester som avses i artikel 406.1 andra stycket i förordning (EU) nr 575/2013 ska inbegripa alla relevanta värdepapperiseringspositioner och ingå i de strategier och processer för stresstester som instituten genomför i enlighet med den interna process för bedömning av kapitalbehov som föreskrivs i artikel 73 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (4).
2. För att uppfylla kraven på stresstester enligt artikel 406.1 andra stycket i förordning (EU) nr 575/2013 får institut använda jämförbara finansiella modeller som utvecklats av tredje parter, utöver de som utvecklats av externa ratinginstitut, under förutsättning att instituten på anmodan kan visa att de före investeringen noggrant har validerat relevanta antaganden i modellerna och modellernas struktur och att de förstår metoder, antaganden och resultat.
3. Vid utförandet av stresstester i enlighet med artikel 406.1 i förordning (EU) nr 575/2013 inom ramen för ett ABCP-program enligt artikel 242.9 i samma förordning, vilket stöds av en likviditetsfacilitet som till fullo täcker kreditrisken i de värdepapperiserade exponeringarna, får institut utföra ett stresstest av kreditvärdigheten hos tillhandahållaren av likviditetsfaciliteten snarare än de värdepapperiserade exponeringarna.
Artikel 19
Exponeringar i respektive utanför handelslagret
1. Ett innehav av en värdepapperiseringsposition i handelslagret eller utanför handelslagret ska inte utgöra en tillräcklig motivering i sig för tillämpning av olika policyriktlinjer och förfaranden eller olika grader av intensitet i översynerna för att uppfylla kraven på tillbörlig aktsamhet enligt artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013. Vid fastställandet av om olika policyriktlinjer och förfaranden eller olika intensitet i översynerna ska användas ska samtliga relevanta faktorer som i väsentlig utsträckning inverkar på riskprofilen i respektive utanför handelslagret och i de relevanta värdepapperiseringspositionerna beaktas, däribland positionernas storlek, effekten på institutets kapitalbas under stressperioder och koncentrationen av risk hos en specifik transaktion, utgivare eller tillgångsklass.
2. Institut ska se till att varje väsentlig förändring som förvärrar riskprofilen hos värdepapperiseringspositionerna i och utanför deras handelslager återspeglas i en lämplig förändring av deras förfaranden för att uppnå tillbörlig aktsamhet i fråga om dessa värdepapperiseringspositioner. I detta avseende ska instituten i sina formella policyriktlinjer och förfaranden för positioner i och utanför handelslagret identifiera de omständigheter som kommer att utlösa en översyn av skyldigheterna i fråga om tillbörlig aktsamhet.
Artikel 20
Positioner i korrelationshandelsportföljen
Ett institut ska anses efterleva artikel 406 i förordning (EU) nr 575/2013 när följande villkor är uppfyllda:
a)
Värdepapperiseringspositioner innehas antingen i korrelationshandelsportföljen och utgör referensinstrument enligt artikel 338.1 b i den förordningen eller är berättigade att inkluderas i korrelationshandelsportföljen.
b)
Institutet efterlever artikel 377 i den förordningen när det gäller att beräkna kapitalbaskravet i förhållande till dess korrelationshandelsportfölj.
c)
Institutets metod för att beräkna kapitalbasen i förhållande till dess handelsportfölj medför en heltäckande och grundlig förståelse för riskprofilen hos dess investeringar i värdepapperiseringspositioner.
d)
Institutet har infört formella policyriktlinjer och förfaranden som lämpar sig för dess korrelationshandelsportfölj och står i proportion till riskprofilen hos dess investeringar i motsvarande värdepapperiseringspositioner, när det gäller att analysera och registrera den relevanta information som avses i artikel 406.1 i förordning (EU) nr 575/2013.
KAPITEL V
KRAV PÅ ORIGINATORER, MEDVERKANDE INSTITUT OCH URSPRUNGLIGA LÅNGIVARE
Artikel 21
Policyriktlinjer för kreditgivning
1. Originatorers eller medverkande instituts efterlevnad av den skyldighet som avses i artikel 408 i förordning (EU) nr 575/2013 ska inte innebära att låntagartyper och låneprodukter måste vara desamma för värdepapperiserade exponeringar och exponeringar som inte är värdepapperiseringar.
2. När medverkande institut och institut som är originatorer inte har varit involverade i den ursprungliga kreditgivningen för de exponeringar som ska värdepapperiseras, eller när de inte är verksamma på marknaden för kreditgivning för de särskilda typer av exponeringar som ska värdepapperiseras, ska dessa institut erhålla all information som krävs för att kunna bedöma huruvida de kriterier som använts för kreditgivningen för sådana exponeringar är lika sunda och väldefinierade som de kriterier som använts för exponeringar som inte är värdepapperiseringar.
Artikel 22
Upplysningar om nivån på åtagandet att bibehålla ett ekonomiskt intresse netto
1. I enlighet med artikel 409 i förordning (EU) nr 575/2013 ska bibehållaren lämna åtminstone följande upplysningar till investerare angående nivån på dess åtagande att bibehålla ett ekonomiskt intresse netto i värdepapperiseringen:
a)
Uppgift om bibehållarens identitet och huruvida man agerar som originator, medverkande institut eller ursprunglig långivare.
b)
Uppgift om huruvida de metoder som anges i artikel 405.1 andra stycket a, b, c, d eller e i förordning (EU) nr 575/2013 används för att bibehålla ett ekonomiskt intresse netto.
c)
Eventuella ändringar i enlighet med artikel 10.1 d av dess metod för att bibehålla ett ekonomiskt intresse netto enligt led b.
d)
Uppgift om nivån på bibehållandet vid ursprungstidpunkten och om bibehållandeåtagandet på fortlöpande basis, vilket enbart ska avse fortsättning av den ursprungliga skyldigheten och inte ska kräva att uppgifter anges om det nuvarande nominella värdet eller marknadsvärdet eller om eventuella osäkerheter angående eller nedskrivningar av det bibehållna intresset.
2. När de undantag som avses i artikel 405.3 eller 405.4 i förordning (EU) nr 575/2013 gäller för en värdepapperiseringstransaktion ska de institut som agerar som originatorer, medverkande institut eller ursprungliga långivare lämna upplysningar om det tillämpliga undantaget till investerare.
3. De upplysningar som avses i punkterna 1 och 2 ska dokumenteras och göras offentligt tillgängliga på lämpligt sätt, utom i fråga om bilaterala eller privata transaktioner där parterna anser att ett privat upplysningslämnande är tillräckligt. Ett uttalande om bibehållandeåtagandet i prospektet för de värdepapper som emitteras inom ramen för värdepapperiseringsprogrammet ska betraktas som ett lämpligt sätt att uppfylla upplysningskravet.
4. Upplysningarna ska också bekräftas under perioden efter ursprungstidpunkten med samma regelbundenhet som frekvensen för rapportering om transaktionen, dvs. åtminstone årligen och under någon av följande omständigheter:
a)
När det bibehållandeåtagande som avses i artikel 405.1 i förordning (EU) nr 575/2013 överträds.
b)
När resultatutvecklingen för värdepapperiseringspositionen eller riskegenskaperna hos värdepapperiseringen eller hos de underliggande exponeringarna ändras väsentligt.
c)
När de skyldigheter som ingår i dokumentationen över värdepapperiseringen överträds.
Artikel 23
Upplysningar om i sak relevanta data
1. Originatorer, medverkande institut och ursprungliga långivare ska se till att i sak relevanta data enligt artikel 409 i förordning (EU) nr 575/2013 är lätt tillgängliga för investerare, utan alltför stor administrativ börda.
2. De upplysningar som avses i artikel 409 i förordning (EU) nr 575/2013 ska lämnas åtminstone årligen och under följande omständigheter:
a)
När resultatutvecklingen för värdepapperiseringspositionen eller riskegenskaperna hos värdepapperiseringen eller hos de underliggande exponeringarna ändras väsentligt.
b)
När de skyldigheter som ingår i dokumentationen över värdepapperiseringen överträds.
c)
För att data ska anses vara relevanta i sak när det gäller enskilda underliggande exponeringar ska de i allmänhet tillhandahållas för varje enskilt lån, även om det finns fall där data kan tillhandahållas i aggregerad form. Vid bedömningen av om aggregerade upplysningar är tillräckliga ska de faktorer som ska beaktas innefatta graden av storleksmässig diversifiering i den underliggande gruppen och huruvida förvaltningen av exponeringar i den gruppen baseras på egenskaperna hos själva gruppen eller hos varje enskilt lån.
3. Skyldigheten att lämna upplysningar ska gälla med förbehåll för lagar och andra författningar som kan vara tillämpliga för bibehållaren.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 24
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 mars 2014.