РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2015/162
av den 9 juli 2014
om det statliga stöd SA.36612 (2014/C) (f.d. 2013/NN) som Lettland har genomfört till förmån för Parex
[delgivet med nr C(2014) 4550]
(Endast den engelska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
efter att i enlighet med ovannämnda bestämmelser ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1), och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
1.1 Tidigare åtgärder till förmån för Parex
(1)
Den 10 november 2008 anmälde Lettland till kommissionen ett paket av statliga stödåtgärder till förmån för AS Parex banka (nedan kallad Parex banka), som syftade till att stödja stabiliteten i det finansiella systemet. Kommissionen godkände tillfälligt dessa åtgärder den 24 november 2008 (2) (nedan kallat det första undsättningsbeslutet) baserat på Lettlands åtagande att lägga fram en omstruktureringsplan för Parex banka inom sex månader.
(2)
Till följd av förfrågningar från Lettland godkände kommissionen två uppsättningar ändringar av stödåtgärderna för Parex banka genom beslut av den 11 februari 2009 (3) (nedan kallat det andra undsättningsbeslutet) och den 11 maj 2009 (4) (nedan kallat det tredje undsättningsbeslutet).
(3)
Den 11 maj 2009 anmälde Lettland en omstruktureringsplan för Parex banka. I sitt beslut av den 29 juni 2009 (5) drog kommissionen preliminärt slutsatsen att de anmälda omstruktureringsåtgärderna utgjorde statligt stöd till Parex banka och uttryckte tvivel för att stödet kunde anses förenligt med den inre marknaden. Kommissionen beslutade därför att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget och uppmanade Lettland att lämna de upplysningar som behövdes för bedömningen av stödets förenlighet.
(4)
Mellan den 11 maj 2009 och den 15 september 2010 förekom flera informationsutbyten och diskussioner mellan Lettland och kommissionen beträffande omstruktureringen av Parex banka. Under den perioden uppdaterade Lettland omstruktureringsplanen för Parex banka flera gånger.
(5)
Enligt omstruktureringsplanen skulle Parex banka delas upp i en nyinrättad ”god bank” med namnet AS Citadele banka (nedan kallad Citadele), som skulle ta över alla kärntillgångar och vissa tillgångar som inte tillhörde kärnverksamheten (6), och en ”dålig bank” (nedan kallad Reverta (7)), som skulle behålla osäkra tillgångar och återstående tillgångar som inte tillhörde kärnverksamheten. Uppdelningen genomfördes den 1 augusti 2010.
(6)
Genom sitt beslut av den 15 september 2010 (8) (nedan kallat det slutliga beslutet för Parex) godkände kommissionen omstruktureringsplanen för Parex banka, baserat på åtaganden från de lettiska myndigheterna den 3 september 2010.
(7)
Genom sitt beslut av den 10 augusti 2012 (nedan kallat ändringsbeslutet) (9) godkände kommissionen ändringar av de tre åtaganden som ingick i det slutliga beslutet för Parex, till följd av en begäran från Lettland. Det rörde sig om följande ändringar: 1) tidsfristen för avyttring av OSS-lånen (10) förlängdes till och med den 31 december 2014; 2) minimikapitalkraven för Citadele höjdes till bankens och koncernens nivå; 3) överföring av tidigare års outnyttjade utlåningstak medgavs, med respekt för de ursprungliga marknadsandelstaken.
(8)
Kommissionen noterar att Lettland den 5 juni 2014 undantagsvis godkände att detta beslut antas på engelska.
1.2 Det formella granskningsförfarandet
(9)
Den 1 oktober 2013 anmälde Lettland en begäran om en ytterligare ändring av det slutliga beslutet för Parex, som gällde förlängning av tidsfristen för avyttring av Citadeles förmögenhetsförvaltning (11). I samband med bedömningen av begäran om ändring upptäckte kommissionen att Lettland hade beviljat statligt stöd till Parex och Citadele utöver de stödåtgärder som godkänts av kommissionen.
(10)
Mellan den […] (12) och den 4 mars 2014 förekom flera informationsutbyten mellan Lettland och kommissionen gällande dessa ytterligare stödåtgärder. Lettland lämnade upplysningar och handlingar den 30 oktober 2013, den 31 januari 2014 och den 4 mars 2014 (bl.a. en reviderad omstruktureringsplan för Parex banka).
(11)
Sedan den 11 november 2013 har kommissionen också mottagit månatliga uppdateringar gällande Lettlands framsteg med försäljningen av Citadele, en process som inleddes i oktober 2013.
(12)
Genom sitt beslut av den 16 april 2014 (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) (13) underrättade kommissionen Lettland om att den, efter att ha granskat de upplysningar som lämnats av de lettiska myndigheterna, hade beslutat att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget). I beslutet om att inleda förfarandet uppmanade kommissionen också berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet, och den 23 maj 2014 mottogs synpunkter från en part.
(13)
Lettland har meddelat kommissionen att man av brådskande skäl undantagsvis godkänner att detta beslut antas på engelska.
2. BESKRIVNING
2.1 Det berörda företaget
(14)
Parex banka var den näst största banken i Lettland med en balansomslutning på 3,4 miljarder lats (4,9 miljarder euro) per den 31 december 2008. Parex banka grundades 1992. I november 2008 förvärvade Lettland 84,83 % av bankens aktiekapital från de två största aktieägarna för den symboliska summan 2 lats (ca 3 euro), en statlig stödåtgärd som godkänts av kommissionen genom det första och det andra undsättningsbeslutet. Efter den rekapitalisering som godkänts genom undsättningsbesluten ökade Lettland sitt ägande i Parex banka ytterligare till omkring 95 % genom ett kapitaltillskott på ytterligare 140,75 miljoner lats i maj 2009, en åtgärd som godkänts av kommissionen genom det tredje undsättningsbeslutet.
(15)
I april 2009 förvärvade Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (nedan kallad EBRD) 25 % av Parex bankas aktiekapital plus en aktie. Efter uppdelningen av Parex banka i en god bank och en dålig bank 2010 och efterföljande förändringar av ägarstrukturen är Citadeles aktieägare nu Lettland (75 %) och EBRD (25 %), medan Revertas aktieägare är Lettland (84,15 %), EBRD (12,74 %) och övriga (3,11 %).
(16)
En närmare beskrivning av Parex banka fram till tidpunkten för det slutliga beslutet för Parex finns i skälen 11-15 i det beslutet.
2.2 De stödåtgärder som godkänts för Citadele och Reverta
(17)
Ett antal stödåtgärder för Parex banka har godkänts av kommissionen genom det första, det andra och det tredje undsättningsbeslutet (nedan kallade undsättningsbesluten) och det slutliga beslutet för Parex.
(18)
Enligt den omstruktureringsplan som godkänts av kommissionen genom det slutliga beslutet för Parex skulle det undsättningsstöd som tidigare godkänts av kommissionen förlängas till och med slutet av omstruktureringsperioden och delas mellan Citadele och Reverta. Genom det slutliga beslutet för Parex godkändes också ytterligare omstruktureringsstöd för Reverta och Citadele. Beslutet innehöll också bestämmelser om en mekanism för utnyttjande av det stöd som preliminärt godkänts genom undsättningsbesluten efter uppdelningen av Parex banka, avseende
a)
likviditetsstöd i form av statlig inlåning för både Citadele och Reverta (14),
b)
statliga garantier för Citadeles och Revertas skulder (15),
c)
statlig rekapitalisering för Reverta och Citadele (16) och
d)
övertagande av osäkra tillgångar för Citadele (17).
3. SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
3.1 De ytterligare åtgärder som Lettland genomfört till förmån för Parex banka, Citadele och Reverta
(19)
Av den rapport från övervakningsförvaltaren som lämnades den 29 augusti 2013 (18) och handlingar och upplysningar som lämnats av Lettland sedan oktober 2013 framgick att Lettland genomfört följande åtgärder utan förhandsanmälan till kommissionen:
a)
Den 22 maj 2009 beviljade Lettland Parex banka ett efterställt lån på 50,27 miljoner lats (räknat som tier 2-kapital), med en löptid på sju år, dvs. till och med den 21 maj 2016 (nedan kallat den första åtgärden). Löptiden för det efterställda lånet överstiger den maximala löptid på fem år som anges i det första undsättningsbeslutet och bekräftas i det slutliga beslutet för Parex.
b)
Den 27 juni 2013 beviljade Lettland Citadele ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden (nedan kallat den andra åtgärden) för efterställda lån på 37 miljoner lats (av Lettlands totalt 45 miljoner lats vid den aktuella tidpunkten) (19). Lettland anmälde inte förlängningen av löptiden för de efterställda lånen till kommissionen.
c)
Sedan 2011 har Lettland dessutom försett Reverta med likviditetsstöd som överstiger de högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex (nedan kallat den tredje åtgärden), för både grundscenariot och det pessimistiska scenariot (20).
(20)
Baserat på de uppgifter som kommissionen hade tillgång till när beslutet om att inleda förfarandet antogs var den mycket tveksam till att den första och den andra åtgärden kunde betecknas som förenliga med den inre marknaden, av följande skäl:
a)
Vid den ursprungliga bedömningen av förenligheten hos de efterställda lån som beviljats av Lettland ansågs löptiden på fem år vara absolut nödvändig och kunde därför betecknas som förenlig.
b)
Inga nya argument hade lagts fram för att motivera varför en längre löptid i själva verket var absolut nödvändig.
(21)
När beslutet om att inleda förfarandet antogs hade inte heller tillräckliga argument lagts fram för att visa att den tredje åtgärden var förenlig.
(22)
Kommissionen inledde därför det formella granskningsförfarandet enligt artiklarna 13.1 och 4.4 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (21) avseende det olagliga stöd som beviljats genom den första, den andra och den tredje åtgärden, som beskrivs i skäl 19.
3.2 Överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning
(23)
Lettland har också underlåtit att fullgöra sitt åtagande enligt det slutliga beslutet för Parex att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning senast den 30 juni 2013 utan avyttringsförvaltare, eller senast den 31 december 2013 med avyttringsförvaltare (nedan kallat den fjärde åtgärden) (22). Åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom de tidsfristerna har därför överträtts.
(24)
I beslutet om att inleda förfarandet slog kommissionen fast att överträdelsen av det åtagande som beskrivs i skäl 21 utgör missbruk av stöd. Kommissionen har därför beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet vid missbruk av stöd i enlighet med artikel 16 i förordning (EG) nr 659/1999.
4. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(25)
Till följd av beslutet om att inleda förfarandet har kommissionen mottagit synpunkter från en person som inte lämnade uppgifter som visar att han kan betecknas som en berörd part, dvs. en part vars egna intressen kan påverkas av åtgärden (t.ex. konkurrenter eller branschorganisationer (23)), eller att han agerade på en berörd parts vägnar.
(26)
De synpunkter som mottagits gäller påstådda olagligheter som inbegriper Parex banka och avser inte den första, den andra och den tredje åtgärd som Lettland genomfört till förmån för Parex banka, Citadele och Reverta, och inte heller den fjärde åtgärden. Det rör sig huvudsakligen om fakta och upplysningar utan direkt relevans för tillämpningen av reglerna om statligt stöd i det aktuella fallet. För den bedömning som görs i detta beslut har de därför registrerats och betraktats som allmän marknadsinformation.
5. KOMMENTARER FRÅN LETTLAND OM DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
(27)
Till följd av beslutet om att inleda förfarandet lämnade Lettland den 26 maj 2014 kommentarer avseende kommissionens tvivel beträffande förenligheten hos den första, den andra och den tredje åtgärden, liksom överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning.
(28)
Den 30 maj 2014 lämnade Lettland också en uppdaterad omstruktureringsplan, som innefattade de uppgifter och kompenserande åtgärder som redovisas i avsnitt 5.1-5.5 i detta beslut.
(29)
Efter en begäran om information från kommissionen lämnade Lettland den 23 juni 2014 ytterligare uppgifter om den andra åtgärden.
5.1 Den ursprungliga löptiden för de efterställda lånen, som var längre vad som anges undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex (den första åtgärden)
(30)
I sina kommentarer av den 26 maj 2014 hävdar Lettland att antagandet av den första åtgärden var nödvändigt för att göra det möjligt för Parex banka att fullgöra de tillämpliga lagstadgade solvenskraven och därmed förhindra en irreparabel kollaps för det sårbara lettiska banksystemet, som i hög grad kännetecknas av ömsesidigt beroende och ömsesidiga kopplingar.
(31)
Lettland uppger att de lettiska myndigheterna, när det första undsättningsbeslutet antogs, hade begränsad information om Parex bankas faktiska finansiella situation och kvaliteten på dess tillgångar. I sin ursprungliga begäran till kommissionen om godkännande av de statliga stödåtgärderna åtog sig Lettland därför att bevilja efterställda lån med fem års löptid, eftersom det var minimikravet i fråga om löptid för att efterställda lån skulle kunna räknas som tier 2-kapital enligt tillämpliga bestämmelser i lettisk lag.
(32)
Lettland uppger vidare att man, för att bättre kunna bedöma Parex bankas finansiella ställning, gett PricewaterhouseCoopers i uppdrag att göra en due diligence-granskning av Parex banka, som slutfördes den 26 januari 2009, efter antagandet av det första undsättningsbeslutet.
(33)
Samtidigt betonar Lettland att marknadssituationen 2008-2009 var mycket dynamisk och att lånens kvalitet försämrades snabbare än väntat. Den förvärrade situationen återspeglades av och resulterade i att kommissionen antog tre undsättningsbeslut för Parex banka och att Lettland lämnade flera versioner av omstruktureringsplanen för Parex banka, varav den senaste anmäldes den 11 maj 2009 (nedan kallad 2009 års omstruktureringsplan).
(34)
Lettland förklarar i det sammanhanget att antagandena och prognoserna i undsättningsbesluten snabbt blev inaktuella på grund av de snabba förändringarna i den ekonomiska omgivningen, som i huvudsak berodde på den globala finanskrisen och marknadens minskade förtroende för Parex banka. Lettland drog således slutsatsen att en löptid på fem år för de efterställda lån som Lettland beviljat Parex banka inte längre skulle vara tillräcklig för att stabilisera det sårbara lettiska banksystemet. Det visade sig också att Parex banka, som vid den tiden var en systemviktig bank, behövde efterställda lån med en löptid på över fem år för att fullgöra sina solvenskrav och i synnerhet uppfylla tillämpliga kapitalkrav.
(35)
Enligt det regelverk (baserat på Basel II-standarder (24)) som gällde för Parex banka när de efterställda lånen utfärdades skulle bara 80 % av de femåriga lånen på 50,27 miljoner lats (dvs. bara 40,22 miljoner lats) ha kunnat räknas som tier 2-kapital. Framför allt måste av lagstiftningsskäl en kumulativ diskonteringsfaktor (eller avskrivningsfaktor) årligen tillämpas på beloppet för de efterställda lånen för att avspegla dessa instruments minskande värde som positiva beståndsdelar av det egna kapitalet. Det betyder att ett femårigt lån för kapitalkravsändamål bara får räknas till 80 % vid utfärdandet, till 60 % i början av år två, och så vidare.
(36)
Den uppgiften styrks ytterligare av Lettland genom jämförande beräkningar som visar att de efterställda lånen, om de beviljats av Lettland med en löptid på bara fem år, inte till fullo skulle ha kunnat räknas som tier 2-kapital redan från utfärdandet.
(37)
Det visade sig vara nödvändigt att fastställa löptiden för de efterställda lånen från Lettland till Parex banka till sju år för att hela det efterställda lånet från staten på 50,27 miljoner lats skulle kunna räknas som tier 2-kapital under perioden 2009-2010, så att Parex banka kunde nå sitt mål i fråga om kapitaltäckningsgrad. Tabell 1 visar de belopp i form av tier 2-kapital som Parex banka innehade vid utgången av varje år baserat på löptiden för de efterställda lån på 50,27 miljoner lats som beviljades i maj 2009.
Tabell 1
Löptid för efterställt lån utfärdat i maj 2009 som räknas som tier 2 (miljoner lats)
Löptid
2009
2010
2011
5-årigt lån
40,22
30,16
20,11
6-årigt lån
50,27
40,22
30,16
7-årigt lån
50,27
50,27
40,22
8-årigt lån
50,27
50,27
50,27
(38)
Lettland förklarar att Nomura International (som i mars 2009 utsågs av Lettland för att organisera försäljningen av Parex banka) den 9 juni 2009 presenterade en strategi för försäljning av Parex banka för de lettiska myndigheterna, med en mycket aggressiv tidsplan enligt vilken försäljningsprocessen skulle slutföras 2010. Det var därför nödvändigt för Parex banka att fortsätta att fullgöra tillämpliga kapitalkrav åtminstone fram till utgången av 2010.
(39)
Lettland hävdar slutligen att om löptiden för det efterställda lånet bara hade varit fem år borde 2009 års omstruktureringsplan ha innefattat andra åtgärder för att på annat sätt stärka Parex bankas kapitaltäckning (t.ex. tillskott av nytt eget kapital, omedelbar förlängning av de efterställda lånen etc.). I avsaknad av sådana åtgärder skulle insättarna ha lämnats oskyddade och stabiliteten i det lettiska finansiella systemet skulle i hög grad ha äventyrats.
5.2 Den oanmälda förlängningen av löptiden för de efterställda lånen (den andra åtgärden)
(40)
Vad beträffar den andra åtgärden uppger Lettland att en ytterligare förlängning av löptiden för de efterställda lånen var nödvändig på grund av lagstiftningsändringar 2013. Framför allt informerades Citadele den 1 mars 2013 av Lettlands kommission för tillsyn av finans- och kapitalmarknaderna (nedan kallad FKTK) om att gruppens kapitaltäckningsgrad måste nå minst 10 % i absoluta tal före utgången av 2013, medan den rekommenderade graden för att åtgärda befintliga och potentiella risker var […]. Före mars 2013 hade minimikapitalkravet varit 8,4 %.
(41)
Lettland uppger att den andra åtgärden antogs i god tro, eftersom de lettiska myndigheterna ansåg att den var förenlig med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi och eftersom den inte medför någon ekonomisk förlust för staten.
(42)
Lettland påpekar vidare att man, när den andra åtgärden antogs, tillsammans med Citadele i god tro ansett att en förlängning av löptiden för det efterställda lånet i fråga hade medgetts i de tillämpliga kommissionsbesluten och i omstruktureringsplanen.
(43)
Lettland menar att en marknadsinvesterare i samma situation som Citadeles majoritetsaktieägare skulle ha gjort sitt yttersta för att i möjligaste mån bibehålla värdet på sin investering och skulle ha varit benägen att anta och genomföra nödvändiga åtgärder för att förhindra en minskning av aktieinnehavets bokförda värde till följd av att banken inte kunde uppfylla sina kapitalkrav. Om Citadele misslyckats med att nå de strängare kapitalkrav som vid det laget införts av FKTK skulle bankens stabilitet, lönsamhet och säljbarhet ha äventyrats, vilket i slutändan skulle påverka möjligheterna till en försäljning på goda ekonomiska villkor.
(44)
Lettland redovisar också ett kontrafaktiskt scenario där den andra åtgärden inte beviljats. I det kontrafaktiska scenariot skulle den rekommenderade kapitaltäckningskvoten inte ha uppnåtts, eftersom kapitaltäckningsgraden skulle ha varit under 9,3 % den 31 december 2013, jämfört med det minimum på 10 % som krävdes.
(45)
Lettland hävdar också att alternativa åtgärder för att stärka Citadeles kapitaltäckning (dvs. en kapitalökning eller utfärdande av nya efterställda lån) inte gick att genomföra. Man uppger närmare bestämt att det skulle ha varit omöjligt för Citadele att få efterställda lån från utomstående investerare 2013 med tanke på de lettiska myndigheternas åtagande att inom kort (senast den 31 december 2014) avyttra Citadele. Osäkerhet beträffande den potentiella köparen och dess framtida strategi skulle ha fått givare av efterställda lån att kräva en säljoption för ett eventuellt efterställt lån till Citadele (klausul om ändrad kontroll) (25). Det skulle i praktiken ha betytt att den faktiska löptiden för sådana efterställda lån vid utfärdandet skulle ha ansetts vara under fem år, och lånen skulle därmed inte ha kunnat räknas som tier 2-kapital.
(46)
Till följd av en begäran om upplysningar från kommissionen om huruvida Lettland hade kontaktat EBRD för en eventuell förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele, lämnade de lettiska myndigheterna uppgifter den 23 juni 2014. De bekräftar att de inte, innan den andra åtgärden beviljades, kontaktat EBRD för att föreslå en förlängning av löptiden för dess efterställda lån. I det sammanhanget erinrar de om att den andra åtgärden måste antas för att förhindra en överträdelse av de nya, strängare kapitalkraven från Citadeles sida.
(47)
Lettland hävdar att man utan dröjsmål måste få till stånd förlängningen av löptiden för den efterställda fordran på Citadele och inte förhandlade om någon jämförbar förlängning för även EBRD:s efterställda fordran.
(48)
Lettland uppger att följande tre aspekter låg bakom dess beslut i det avseendet.
a)
Behovet av att effektivt åtgärda den hotande överträdelsen av de nya kapitalkraven: Citadele hade beräknat sina behov av kapital som kan räknas som tier 2-kapital och kommit fram till att en eventuell förlängning av löptiden för den efterställda fordran som även EBRD hade del i skulle ha behövt vara betydligt längre än de 18 månader som blivit resultatet av den andra åtgärden. Skillnaden berodde på att det lånets kapitalbelopp var lägre, och dess effekt på Citadeles kapitalsituation skulle följaktligen ha blivit betydligt mindre. Lettland uppger också att en förlängning av EBRD:s efterställda fordran skulle ha krävt förhandlingar med EBRD. Vidare skulle, mot bakgrund av skillnader i fråga om tillämplig lagstiftning och de övergripande rättsliga ramar som skulle ha behövt införas, en förlängning av det efterställda lån som EBRD också hade del i och en samtidig förlängning av den del av den efterställda fordran som var enbart Lettlands ha krävt invecklade rättsliga arrangemang.
b)
Lettland betonar att man också, vid tidpunkten för förlängningen, ansett att en förlängning av löptiden för EBRD:s efterställda fordran skulle ha gjort avyttringen av Citadele besvärligare, eftersom det skulle ha funnits fler inbördes relaterade avtal om den efterställda fordran vid tidpunkten för försäljningen. Man ansåg att en sådan möjlighet skulle komplicera försäljningen av Citadele eftersom den skulle kunna få konsekvenser för de relevanta slutvillkoren och antagligen skulle kunna medföra en höjning av de relevanta transaktionskostnaderna.
c)
Lettland noterar dessutom att EBRD:s ställning i förhållande till Citadele kunde ha gjort EBRD:s beslut att samtycka till förlängningen mer komplext. Man uppger i de upplysningar som lämnades den 23 juni 2014 att man är övertygad om att EBRD hade varit benägen att godkänna en förlängning av löptiden för det relevanta instrumentet. Man tillstår emellertid också att EBRD:s ställning skilde sig från Lettlands i och med att Lettland var majoritetsaktieägare i Citadele och därmed skulle kunna utöva ett avgörande inflytande över försäljningsprocessen och förhandla med budgivarna om olika alternativ i fråga om betalningen av de efterställda lånen. Lettland erkände därför att EBRD:s avsaknad av kontroll över försäljningen av Citadele kunde ha stått i vägen för en förlängning av löptiden för respektive lån eller i alla fall kunde ha lett till utdragna förhandlingar.
5.3 Det oanmälda likviditetsstödet till Reverta (den tredje åtgärden)
(49)
Lettland och Reverta tillstår att det likviditetsstöd som Lettland beviljat Parex banka (och därefter Reverta) sedan december 2010 har överstigit det godkända likviditetstak som anges i skäl 55 i det slutliga beslutet för Parex. Enligt beslutet om att inleda förfarandet var det utestående likviditetsstödet till Reverta 362,52 miljoner lats per den 31 december 2013, vilket innebar att det likviditetstak på 307 miljoner lats som angetts för det pessimistiska scenariot översskridits med 55,52 miljoner lats.
(50)
Lettland hävdar att kommissionen ursprungligen, i det slutliga beslutet för Parex, hade godkänt en konvertering till kapital av 218,7 miljoner lats i likviditetsstöd till Parex banka. Det belopp som skulle konverteras sänktes senare i det ändrade beslutet till 118,7 miljoner lats. Om 118,7 miljoner lats i likviditetsstöd hade konverterats till kapital skulle likviditetsstödet ha minskat och legat inom de tillåtna gränserna. I själva verket konverterades dock bara 49,5 miljoner lats av likviditetsstödet på 118,7 miljoner lats till kapital. Denna omständighet är enligt Lettland den främsta orsaken till den alltför höga likviditeten.
(51)
Lettland menar dessutom att det alltför stora stödet även orsakades av förseningar i likvidetsökningen jämfört med vad som förutsetts när det slutliga beslutet för Parex antogs. Osäkra gäldenärer har skjutit upp betalningarna och likviditetsåterhämtningen har därmed försenats med omkring två år. Lettland anser att företeelsen är tillfällig och räknar med att det alltför stora likviditetsstödet ska upphöra 2015-2016.
(52)
Lettland och Reverta erkänner emellertid att man avvikit från de godkända stödbeloppen på grund av svårigheterna med att fördela det statliga stödet på lämpligt sätt mellan det likviditetsstöd och de kapitaltillskott som godkänts genom antagandet av ändringsbeslutet.
(53)
De lettiska myndigheterna förklarar vidare att om banklicensen för Parex banka (nu Reverta) hade behållits skulle Lettland ha tvingats skjuta till mer kapital i Parex banka än vad som ursprungligen planerats (minimikapitalkravet enligt solvensreglerna var ju högre än det maximala kapitalstöd på 218,7 miljoner lats som godkänts i det slutliga beslutet för Parex). På grundval av den ursprungliga omstruktureringsplan som lämnats till kommissionen skulle det ekonomiska värde som erhållits genom avyttring av tillgångar och konvertering av 218,7 miljoner lats inte ha varit tillräckligt för att Parex banka (Reverta) skulle fullgöra de lagstadgade kapitalkraven.
(54)
Om licensen hade behållits skulle Parex banka (Reverta) därför ha behövt ytterligare kapital. Sedan banklicensen återkallats begränsade sig det ytterligare stödet till det belopp som krävdes för avvecklingsprocessen.
(55)
Enligt Lettland var det inte längre nödvändigt att konvertera ytterligare likviditetsstöd till kapital efter den 31 december 2011 eftersom banklicensen för Reverta hade återkallats. Lettland hade i samband med korrespondens före antagandet av ändringsbeslutet underrättat kommissionen om sin plan att inte konvertera likviditetsstöd till kapital efter den 31 december 2011, men man bekräftade inte sin avsikt att faktiskt genomföra planen och gav inte kommissionen någon uttrycklig redogörelse för de tekniska konsekvenserna av att avstå från konverteringen. Framför allt nämnde inte Lettland att de medel som redan beviljats i likviditetsstöd, som en följd av att konverteringen till kapital inte skulle ske, inte skulle minska i den takt som krävdes i det slutliga beslutet för Parex.
(56)
Eftersom bara 49,5 miljoner lats i likviditetsstöd faktiskt hade konverterats till kapital per den 31 december 2011 och likviditetsstöd på 69,2 miljoner lats inte konverterats till kapital var likviditetsstödet ungefär 69,2 miljoner lats högre än vad som godkänts.
(57)
Enligt Lettland var det därför minst betungande för de lettiska myndigheterna att bibehålla likviditetsstödet och låta bli att konvertera det till kapital, och det skulle i själva verket innebära att det statliga stödet begränsades till vad som är absolut nödvändigt.
(58)
Lettland och Reverta bekräftar att Reverta inte längre behöver ”nya pengar”. Med tanke på det lägre belopp av likviditetsstödet som konverterats till kapital räknar Lettland med att Reverta kommer att ha kvar [300-350] miljoner lats i likviditetsstöd vid utgången av 2014, [250-300] miljoner lats vid utgången av 2015 och [200-250] miljoner lats vid utgången av 2016 och 2017 (när Reverta likvideras). Enligt Lettland kommer likviditetsstödet därför att överstiga det tak som ursprungligen godkänts, eftersom i) mindre likviditetsstöd har konverterats till kapital och ii) avvecklingen av Reverta väntas ge mindre likvida medel än vad som ursprungligen planerats.
(59)
Efter den nya likviditetsprognosen, som återspeglar svårigheterna i samband med återvinning av tillgångar, räknar Lettland med att Reverta kommer att ha en negativ kapitalsituation på [250-300] miljoner lats när likvidationsprocessen avslutats (den 31 december 2017).
5.4 Överträdelsen av åtagandet att avyttra förmögenhetsförvaltningen (den fjärde åtgärden)
(60)
Lettland inledde försäljningsprocessen för Citadele 2011, i enlighet med sina åtaganden enligt det slutliga beslutet för Parex. Det första försäljningsförsöket gjordes med Nomura International som rådgivare, men försöket misslyckades på grund av den stora oron i euroområdet till följd av den ekonomiska och finansiella krisen i Grekland och kollapsen för Snoras och Krajbanka i Litauen och Lettland.
(61)
I februari 2013 beställde Lettland dessutom en särskild undersökning av en oberoende expert […] av bland annat effekten av försäljningen av förmögenhetsförvaltningen vid den tidpunkt som angetts i åtagandena. Experten visade att värdet av de två separata enheterna (förmögenhetsförvaltningen och den återstående delen av Citadele) var lägre än värdet av Citadele som helhet. Om Citadele blev av med förmögenhetsförvaltningen skulle det alltså minska bankens bokförda värde och därmed försämra värdet för aktieägarna. Genom olika prognoser visade experten att bankens rörelseresultat skulle rasa utan förmögenhetsförvaltningen, […] och att dess […] skulle ha försämrats.
(62)
Enligt Lettland skulle, med utgångspunkt i expertundersökningen, avyttringen av förmögenhetsförvaltningen separat från övriga Citadele under 2013 ha försämrat Citadeles lönsamhet och därmed dess säljbarhet. Det skulle avsevärt ha minskat bankens förmåga att locka till sig privata aktörer som kunde tänkas investera i Citadele till ett rimligt pris. Därför inleddes 2013 en andra försäljningsprocess för hela Citadele, med Société Générale och Linklaters LLP som externa rådgivare. De två försäljningsmetoder som för närvarande övervägs är fusion och förvärv eller börsintroduktion.
5.5 Kompenserande åtgärder som föreslagits av Lettland
(63)
För att säkra förenlighet med den inre marknaden enligt unionens regler om statligt stöd för de ytterligare stödåtgärder som Lettland beviljat Parex banka, Citadele och Reverta genom den första, den andra och den tredje åtgärden, liksom underlåtenheten att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den överenskomna tidsfristen (den fjärde åtgärden), har Lettland föreslagit ett antal åtaganden som beskrivs i skälen 64-73.
5.5.1 Tidsfrist för försäljning av Citadele och avyttring av förmögenhetsförvaltningen
(64)
Lettland och Citadele åtar sig att göra sitt yttersta för att snarast möjligt och under alla omständigheter före […] erhålla bindande bud för försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele (inklusive förmögenhetsförvaltningen). Försäljningen ska vara slutförd senast […]. Republiken Lettland (och dess rådgivare) får fritt fatta beslut om en lämplig struktur och lämpliga förfaranden för försäljningstransaktionen (t.ex. en kommersiell försäljning eller börsintroduktion), så länge som Republiken Lettland slutligen avyttrar hela sitt innehav i Citadele senast […]. Vid en börsintroduktion åtar sig Republiken Lettland att tillsammans med FKTK ta fram ett bindande prospekt senast […].
(65)
Lettland och Citadele åtar sig också att se till att en avyttringsförvaltare utses om inga bindande bud har mottagits eller, vid en börsintroduktion med samma syfte, inget prospekt har tagits fram tillsammans med FKTK senast […]. I sådana fall ska Republiken Lettland vidta nödvändiga åtgärder för att se till att avyttringsförvaltaren utses och är verksam från och med […]. Den ekonomiska rådgivaren för försäljningen av Citadele kan också utses till avyttringsförvaltare från och med […]. Om en avyttringsförvaltare utses åtar sig Lettland och Citadele att inhämta bindande och för alla parter oåterkalleliga bud senast […] och att ingå ett bindande och oåterkalleligt avtal om försäljning av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele senast […], som ska slutföras senast […].
(66)
Lettland och Citadele lovar vidare att Citadele från och med […] ska […] ny affärsverksamhet och att Citadeles återstående affärsverksamhet ska […], om Republiken Lettland inte senast […] har ingått ett bindande och oåterkalleligt avtal, enligt vilket försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele ska slutföras senast […] eller, om börsintroduktionen innebär att Republiken Lettland inte kan sälja hela sitt innehav i Citadele, senast […].
(67)
Lettland och Citadele åtar sig att slutföra transaktionen avseende försäljningen av Republiken Lettlands hela innehav i Citadele senast […]. Om försäljningen inte har slutförts […] lovar de att Citadele ska […] ny affärsverksamhet och att Citadeles återstående affärsverksamhet ska […].
(68)
Om Citadele […] i något av de fall som avses i skälen 64-67 kan eventuella delar av Citadeles affärsverksamhet för vilka det finns ett intresse från tredje part säljas och överlåtas av Republiken Lettland och/eller Citadele till denna tredje part (utan att det påverkar principerna […] och inget nytt statligt stöd).
5.5.2 Ytterligare minskning av beloppet för de godkända kapitaltillskotten
(69)
När det gäller Reverta godkändes genom ändringsbeslutet konvertering till kapital av statlig inlåning och ränta (likviditetsstöd) på totalt 118,7 miljoner lats. Eftersom bara 49,5 miljoner lats i likviditetsstöd hittills har konverterats till kapital föreslår Lettland att det högsta totala kapitalbelopp som Reverta kan beviljas av Lettland omedelbart och permanent sänks från 118,7 miljoner lats till 49,5 miljoner lats.
5.5.3 Åtagande om att stärka åtgärderna för bördefördelning genom att förhindra utflöde av likvida medel till Revertas ursprungliga innehavare av efterställda fordringar
(70)
Lettland erkänner att stärkta åtgärder för bördefördelning är nödvändiga för att säkerställa att den första, den andra och den tredje åtgärden är förenliga med den inre marknaden. Sådana åtgärder skulle säkerställa bl.a. att ingen tredje part otillbörligen drar nytta av det ytterligare statliga stöd som beviljats Reverta och Citadele.
(71)
Lettland åtar sig därför att stärka tidigare åtaganden om bördefördelning genom att inbegripa de tidigare majoritetsaktieägarna i Parex banka, deras närstående bolag och andra borgenärer (nedan kallade de ursprungliga innehavarna av efterställda fordringar) som beviljat efterställda lån (nedan kallade de ursprungliga efterställda lånen).
(72)
Reverta har överskridit de likviditetsnivåer som godkänts genom det slutliga beslutet för Parex delvis på grund av betalningen av ränta på de ursprungliga efterställda lånen. Om Reverta inte hade betalat sådan ränta eller om de ursprungliga efterställda lånen hade skrivits ned omedelbart efter det slutliga beslutet för Parex hade Lettland kanske inte tvingats genomföra den första, den andra och den tredje åtgärden i den omfattning som skedde.
(73)
Mot denna bakgrund erbjuder sig Lettland att klargöra och stärka sina åtaganden i fråga om kapitalbelopp och räntan för de ursprungliga efterställda lånen enligt följande:
a)
Citadele och Reverta (tidigare Parex banka) och deras närstående bolag ska inte betala ränta, utdelning eller kuponger på befintliga kapitalinstrument (inklusive preferensaktier, B-aktier och övre och nedre tier 2-instrument) (vare sig förfallna eller upplupna) eller utnyttja köprätter som rör dessa, till några innehavare av efterställda fordringar eller aktieägare andra än den lettiska staten eller EBRD, förrän det statliga stödet till Reverta och/eller Citadele har återbetalats i sin helhet och såvida de inte enligt lag är skyldiga att göra detta. Om sådana rättsliga skyldigheter föreligger åtar sig Lettland att häva dem snarast möjligt (under alla omständigheter senast den 30 april 2015).
b)
Lettland åtar sig också att inte återbetala någon utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen (förrän allt statligt stöd till Reverta/Citadele har återbetalats i sin helhet), som kommer att
i.
omfattas av ett bindande beslut om att inga betalningar i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen ska förfalla, eller
ii.
konverteras till tier 1-kapital utan rösträtt, eller
iii.
skrivas ned
i den utsträckning som krävs för att täcka Revertas negativa nettotillgångsvärde, och under förutsättning att en rättslig grund finns.
c)
Lettland kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de rättsliga bestämmelser som krävs för att fullgöra ovanstående åtaganden genomförs senast den 30 april 2015.
5.6 Kommentarer från Lettland om synpunkterna från tredje part
(74)
Den 6 juni 2014 lämnade Lettland sitt svar gällande de synpunkter från tredje part som inkommit till kommissionen. Lettland hävdar att de påståenden som framförs i synpunkterna är ogrundade och saknar relevans i förhållande till beslutet om att inleda förfarandet. Lettland avvisar påståendena från tredje part och kräver att kommissionen ska bortse från dem.
6. BEDÖMNING
6.1 Förekomst av statligt stöd till följd av de nya åtgärderna
(75)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(76)
För att en åtgärd ska betecknas som statligt stöd måste följande kumulativa villkor vara uppfyllda: a) åtgärden måste finansieras med statliga medel, b) den måste medföra en selektiv fördel genom att gynna vissa företag eller viss produktion, c) åtgärden måste snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen och riskera att påverka handeln mellan medlemsstaterna.
6.1.1 Den första åtgärden
(77)
Det faktum att Lettlands beviljande av efterställda lån till Parex banka utgjorde statligt stöd fastställdes i det första undsättningsbeslutet, när kommissionen godkände utfärdandet av ett efterställt lån med fem års löptid som en förenlig stödåtgärd. Kommissionen kom då fram till att en privat investerare i en marknadsekonomi inte skulle ha beviljat ett efterställt lån med fem års löptid (26).
(78)
De efterställda lån som Lettland faktiskt beviljade Parex banka var identiska med den åtgärd som godkänts av kommissionen, med undantag för att de hade längre löptid, vilket gav Parex banka en ytterligare fördel.
(79)
Ett efterställt lån med sju års löptid skulle ge låntagaren en större fördel än ett efterställt lån med fem års löptid, eftersom risken för en investerare i anslutning till en viss investering ökar om löptiden för investeringen förlängs. När det efterställda lånet med sju års löptid beviljades hade sannolikheten varit ännu lägre för att en privat investerare i en marknadsekonomi skulle ha beviljat det efterställda lånet med den förlängda löptiden än med en löptid på fem år. Den längre löptiden för det efterställda lånet utgjorde därför en ytterligare fördel för Parex banka jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbeslutet och det slutliga beslutet för Parex. Eftersom det redan i det första undsättningsbeslutet hade slagits fast att samtliga kriterier för statligt stöd var uppfyllda utgör den första åtgärden ytterligare statligt stöd.
6.1.2 Den andra åtgärden
(80)
Den 27 juni 2013 beviljade Lettland ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele på 37 miljoner lats (av Lettlands totalt 45 miljoner lats vid den aktuella tidpunkten).
(81)
I beslutet om att inleda förfarandet gjorde kommissionen, i avsaknad av ytterligare argument, bedömningen att en sådan förlängning av löptiden inte skulle ha beviljats av en privat investerare i en marknadsekonomi, eftersom det medförde ytterligare risker jämfört med de efterställda lånen i deras tidigare form. Kommissionen ansåg därför att den längre löptiden för det efterställda lånet utgjorde en ytterligare fördel som staten beviljade Citadele jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, och följaktligen ytterligare stöd.
(82)
Lettland har uppgett att en marknadsinvesterare som agerar rationellt skulle ha valt att vidta särskilda åtgärder för att upprätthålla bankens kapitaltäckning och därmed bevara investeringens värde. Man menar därför att den andra åtgärden i själva verket inte medförde någon fördel för Citadele eftersom beviljandet av ytterligare stöd var förenligt med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(83)
Kommissionen ifrågasätter inte att principen om en privat aktör i en marknadsekonomi är tillämplig på en transaktion som den andra åtgärden. Man erinrar emellertid om att unionens domstolar har betonat att det, om en medlemsstat åberopar den principen under det administrativa förfarandet, är denna medlemsstat som - om tvivel därom råder - entydigt ska visa, med stöd av objektiva och kontrollerbara omständigheter, att åtgärden vidtagits av staten i dess egenskap av aktieägare och att det i detta avseende kan erfordras att omständigheter läggs fram som visar att beslutet fattats med stöd av ekonomiska kalkyler som kan jämföras med sådana kalkyler som en rationell privat investerare - som befinner sig i en situation som ligger så nära den situation som medlemsstaten befinner sig i som möjligt - skulle ha låtit upprätta före ett investeringsbeslut för att utröna om en sådan investering kommer att löna sig (27).
(84)
Kommissionen anser mot den bakgrunden att Lettlands anspråk på att ha agerat i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi inte har styrkts med argument och en detaljerad analys.
(85)
För det första har inga uppgifter lagts fram för kommissionen som visar att Lettland gjorde en värdering av sin investering i Citadele i samband med beslutet om att genomföra den andra åtgärden. En marknadsinvesterare som agerar som en aktieägare skulle ha gjort en bedömning av Citadeles värde för att fastställa nuvärdet av sin investering i banken före (dvs. utan) och efter genomförandet av den andra åtgärden och skulle ha jämfört de två värdena. Kommissionen anser att en vinstdriven marknadsinvesterare först skulle ha fastställt nuvärdet av sin investering i banken och därefter skulle ha slagit fast om nuvärdet av den investeringen skulle skyddas av den ytterligare förlängningen av löptiden för de efterställda lånen. Om resultatet av den undersökningen visade att värdet kunde ha bevarats eller till och med ökats skulle en vinstdriven marknadsinvesterare som nästa steg ha jämfört alternativkostnaden för att bevara (eller öka) värdet och värdeskillnaden.
(86)
Om Lettland hade gjort en sådan analys borde man ha visat att beviljandet av den förlängda löptiden var en effektiv åtgärd åtminstone för att bevara investeringens värde och därefter visat att alternativkostnaden för att bevilja en sådan åtgärd var lägre än värdeökningen. Endast om alternativkostnaderna för att bevilja den förlängda löptiden var mindre än värdebevarandet till följd av den andra åtgärden skulle kommissionen kunna godta att Lettland har agerat i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi. Lettland har dock inte lämnat vare sig någon aktuell bedömning av investeringens värde eller någon analys som visar att alternativkostnaderna för att bevilja den förlängda löptiden var mindre än värdebevarandet till följd av genomförandet av den andra åtgärden.
(87)
Kommissionen menar därför att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(88)
För det andra krävs under alla omständigheter, enligt etablerade principer för tillämpningen av principen om en privat aktör i en marknadsekonomi, en jämförelse med agerandet hos en rationell privat investerare som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt (28). Vid bedömningen av värdet av sin investering i Citadele skulle Lettland följaktligen ha tagit hänsyn till åtagandena gällande försäljningen av Citadele enligt det slutliga beslutet för Parex. I juni 2013, när den andra åtgärden genomfördes, innefattade dessa åtaganden skyldigheten att avyttra Citadele senast den 31 december 2014 och även att avyttra Citadele utan förmögenhetsförvaltningen (eftersom förmögenhetsförvaltningen måste avyttras separat om den inte sålts den 30 juni 2013). Med tanke på att ingen köpare hade hittats för förmögenhetsförvaltningen den 27 juni 2013, när förlängningen av löptiden beviljades, skulle en privat investerare ha dragit slutsatsen att det inte var möjligt att sälja förmögenhetsförvaltningen tillsammans med Citadele inom tidsfristen den 30 juni 2013 enligt det slutliga beslutet för Parex, och att de två enheterna således måste säljas var och en för sig.
(89)
En privat aktieägare i banken som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt skulle dessutom inte ha haft några skäl att anta att fullgörandet av dessa åtaganden skulle åsidosättas eller skjutas upp, eftersom sådana ändringar krävde kommissionens godkännande. Därför kunde det inte, när investeringens värde fastställdes i juni 2013, förväntas att dessa skyldigheter skulle bli irrelevanta, eftersom det inte kunde antas att kommissionen skulle godkänna någon ändring av någon av skyldigheterna före den period inom vilken Lettland åtagit sig att fullgöra dem.
(90)
Vid fastställandet av huruvida den förlängda löptiden skulle beviljas eller inte måste följaktligen parametrarna för bedömning av värdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 inkludera åtagandena enligt det slutliga beslutet för Parex. Lettland har inte lämnat några uppgifter som visar att alla dessa parametrar beaktats eller att det värde av dess investering vid den aktuella tidpunkten som skulle bli resultatet om de beaktats är högre än alternativkostnaden för att bevilja förlängningen av löptiden. Kommissionen menar även därför att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(91)
För det tredje är Lettlands påståenden om kostnaderna för den andra åtgärden och det förment bevarade värdet av investeringen i Citadele tack vare den åtgärden inte trovärdiga, även om Lettland skulle ha genomfört en tillräckligt detaljerad analys av den andra åtgärden som ett sätt att bevara värdet på investeringen i Citadele per juni 2013 och även om man vid en sådan analys hade vägt in de begränsningar som en privat aktör i en marknadsekonomi skulle ha tagit hänsyn till med tanke på den förestående försäljningen av Citadele och den separata avyttringen av förmögenhetsförvaltningen.
(92)
Å ena sidan hävdar Lettland att den andra åtgärden inte medförde några kostnader för staten, men det påståendet styrks inte med några ytterligare uppgifter eller belägg avseende den kostnadsbedömning som Lettland genomförde när den andra åtgärden beviljades. En sådan analys av alternativkostnaderna och andra typer av kostnader i anslutning till den andra åtgärden skulle ha varit en förutsättning för en privat investerare som vill fatta ett rationellt beslut om en eventuell förlängning av löptiden för det efterställda lånet. Eftersom en kostnadsberäkning saknas drar kommissionen slutsatsen att en privat investerare inte skulle ha kunnat bedöma om den andra åtgärden var önskvärd med avseende på vinstmaximering.
(93)
Å andra sidan hävdar Lettland att den andra åtgärden skyddade värdet av Lettlands investering i Citadele, men det påståendet stöds inte av kännetecknen hos medlemsstatens investering i Citadele i juni 2013. Kommissionen konstaterar att nuvärdet av en investering för en vinstdriven investerare är beroende av utsikterna till framtida intäktsflöden från investeringen (i form av exempelvis utdelningar) i kombination med investeringens kapitalvärde vid den aktuella tidpunkten (som t.ex. kan härledas ur det pris en köpare skulle betala för aktieägarens investering vid den tidpunkten eller ur det tidsdiskonterade värde som en köpare skulle betala för aktieägarens investering i framtiden). Samtliga index som kommissionen har tillgång till tyder på att värdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 var lågt, om det över huvud taget var positivt.
(94)
Vad beträffar möjliga framtida intäktsflöden från Lettlands investering i Citadele har inga uppgifter lämnats som visar att aktieägarna i juni 2013 kunde räkna med några utdelningar från Citadele under överskådlig framtid. En bedömning av en privat aktieägare i banken som befinner sig i en situation som ligger så nära medlemsstatens situation som möjligt av förväntade intäkter från utdelning skulle ha varit kopplad till skyldigheten att avyttra Citadele senast den 31 december 2014. Den undersökning som beskrivs i skäl 61 visade dessutom att Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle gå med förlust, en slutsats som ytterligare försämrade utsikterna till eventuell utdelning med tanke på att en privat aktör i en marknadsekonomi per den 27 juni 2013 skulle ha fått anta att Citadele och förmögenhetsförvaltningen skulle avyttras var för sig.
(95)
När förlängningen av löptiden beviljades fanns det heller inga bevis för att Citadele (med tanke på dess förväntade vinster och kapitaltäckningsgrad) skulle kunna ge någon utdelning före den 31 december 2014, eftersom den kapitaltäckningsgrad på 10,3 % som skulle uppnås till den 31 december 2013 bara nätt och jämnt skulle överstiga minimikapitalkravet på 10 % och skulle ligga långt under den kapitaltäckningsgrad på […] % som FKTK rekommenderat för att komma till rätta med de befintliga och potentiella riskerna för Citadele. En privat investerare skulle därför ha tagit hänsyn till att det i juni 2013 var osannolikt att aktieägarna kunde ha förväntat sig någon utdelning från Citadele inom överskådlig framtid.
(96)
När det gäller kapitalvärdet av Lettlands investering i Citadele i juni 2013 visar den undersökning från februari 2013 som lämnats av de lettiska myndigheterna och som beskrivs i skäl 61 att Citadele skulle ha drabbats negativt av en separat avyttring av förmögenhetsförvaltningen. En privat investerare i en situation som ligger så nära Lettlands situation i juni 2013 som möjligt skulle ha tagit hänsyn till att en oberoende expert omkring fyra månader tidigare hade kommit fram till att försäljningsvärdet för Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle ha varit lägre än värdet för de två enheterna tillsammans. En sådan privat investerare skulle därför ha behövt tvingande skäl i form av riskjusterad vinstmaximering för att ta ytterligare risker genom att bevilja en förlängning av löptiden för de efterställda lånen. Lettland har emellertid inte lämnat några uppgifter som visar att det fanns tvingande skäl för en privat aktör i en marknadsekonomi att utsätta sig för sådana ytterligare risker vid den aktuella tidpunkten. Även om förlängningen av löptiden beviljades fanns det inte heller några bevis för att Citadele utan förmögenhetsförvaltningen skulle kunna säljas för […], och kommissionen drar därför slutsatsen att Lettland inte i juni 2013 hade […] för att skydda sin investering, vilket var […] för att bevilja den andra åtgärden.
(97)
Mot bakgrund även av dessa ytterligare skäl menar kommissionen att den andra åtgärden inte kan anses vara förenlig med agerandet hos en privat aktör i en marknadsekonomi som befinner sig i en situation som är jämförbar med Lettlands situation i juni 2013.
(98)
För det fjärde och sista konstaterar kommissionen också att EBRD, som i juni 2013 var den enda aktieägaren i Citadele vid sidan av den lettiska staten, inte förlängde löptiden för sitt utestående efterställda lån till Citadele, och att Lettland aldrig kontaktade EBRD för att diskutera dess medverkan i den andra åtgärden, såsom förklaras i skälen 46-48. Att det inte gjordes något försök att diskutera en fördelning av bördan i form av kostnaden för den andra åtgärden, om den åtgärden var tänkt som ett sätt att bevara värdet av investeringar i Citadele, är ytterligare en indikation på att den andra åtgärden inte var förenlig med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(99)
I detta avseende erinrar kommissionen för det första om att Citadele, enligt skrivelsen från FKTK, hade tio månader (1 mars till 31 december 2013) på sig att nå det nya kapitalkravet. Kommissionen anser i det sammanhanget att en majoritetsaktieägare skulle ha utnyttjat hela tiomånadersperioden för att hitta en lämplig lösning, så att det nya kapitalkravet kunde nås med minsta möjliga kostnad för aktieägaren själv. Lettlands argument om att underlätta försäljningen av Citadele förklarar inte i sig varför den andra åtgärden vidtogs utan att Citadeles minoritetsaktieägare kontaktats inom fyra månader efter skrivelsen från FKTK, så att en större del av den period på upp till tio månader som kunde ha tagits i anspråk också utnyttjades.
(100)
EBRD:s medverkan i en förlängning av löptiden skulle ha lett till en åtgärd av annat slag än den andra åtgärden, men Lettland lämnar inte några uppgifter som visar att en sådan annan åtgärd som inbegrep EBRD skulle ha varit mindre effektiv än den andra åtgärden eller att den skulle ha varit mer kostsam för majoritetsaktieägaren än den andra åtgärden.
(101)
Vad beträffar Lettlands argument att en förlängning från EBRD:s sida av löptiden för dess efterställda lån skulle ha medfört ytterligare bördor vid tidpunkten för försäljningen av Citadele, har de lettiska myndigheterna inte lämnat några uppgifter som visar att en sådan förlängning faktiskt skulle ha gett upphov till ytterligare kostnader. Ingen specifik undersökning av kostnaderna för avyttring av Citadele efter den andra åtgärden jämfört med kostnaderna för en hypotetisk försäljning av Citadele efter en förlängning med medverkan av EBRD har genomförts för att styrka Lettlands påstående om ytterligare bördor. Kommissionen anser att en privat aktör som överväger hur värdet av investeringen i Citadele kan bevaras åtminstone skulle kunna visa på en aktuell bedömning av alternativkostnaderna för en förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele från minoritetsaktieägarens sida i samband med en senare försäljning.
(102)
Slutligen förklarar Lettland, såsom konstateras i skäl 48 c, att man trodde att EBRD skulle ha varit villig att förlänga löptiden för sina lån till Citadele. I den situationen anser kommissionen, även om EBRD:s medverkan skulle ha ökat komplexiteten, att en privat majoritetsaktieägare som övervägde att förlänga löptiden för sitt eget efterställda lån till Citadele åtminstone skulle ha kontaktat minoritetsaktieägaren, som också hade ett efterställt lån till Citadele, för att undersöka om denna antingen skulle kunna i) dela kostnaderna för det ytterligare stödet till Citadele genom att förlänga löptiden för sina egna lån, eller ii) ingå någon alternativ överenskommelse direkt med majoritetsaktieägaren om att täcka kostnaderna för den andra åtgärden. Med tillämpning av principen om en privat aktör i en marknadsekonomi kan kommissionen inte godta att en majoritetsaktieägare i ett företag skulle ha tagit på sig hela kostnaden för att skydda värdet av alla investeringar i det företaget och därmed ha skyddat värdet av en minoritetsaktieägares investering utan att ens kontakta den senare för att försöka få den att bidra.
(103)
Mot bakgrund av dessa omständigheter är frånvaron av kontakt med EBRD mellan den 1 mars 2013 och den 27 juni 2013 ytterligare en indikation på att den andra åtgärden inte genomfördes i enlighet med principen om en privat aktör i en marknadsekonomi.
(104)
Av de fyra orsaker som anges i skälen 85-103 har det inte entydigt och med stöd av objektiva och kontrollerbara omständigheter visats att den andra åtgärden kan tillskrivas medlemsstaten i dess egenskap av privat aktieägare. Kommissionen kan därför inte godta att Citadele, under förhållanden som motsvarar normala marknadsvillkor, skulle kunna få samma fördel som den som företaget fått tillgång till med hjälp av statliga medel i form av den andra åtgärden.
(105)
Lettland har genomfört den andra åtgärden till förmån för Citadele, som är och kommer att vara verksamt på marknader som är öppna för internationell konkurrens. Eventuella fördelar som härrör från statliga medel skulle därför påverka konkurrensen inom banksektorn och få effekter för handeln inom unionen. Åtgärden är dessutom selektiv eftersom den enbart gynnar Citadele. Den finansieras med statliga medel. I juni 2013 skulle, såsom Lettland förklarar i skäl 45, en tredje part som är en privat aktör i en marknadsekonomi inte ha beviljat en åtgärd motsvarande den andra åtgärden på jämförbara villkor. Kommissionen bekräftar därför sin tidigare preliminära bedömning i beslutet om att inleda förfarandet att den andra åtgärden utgör ytterligare statligt stöd.
6.1.3 Den tredje åtgärden
(106)
När det gäller likviditetsstödet till Reverta godkändes det ursprungligen som en del av de förenliga statliga stödåtgärder som godkänts i det första undsättningsbeslutet, i form av statlig inlåning. Kommissionen konstaterade vid den aktuella tidpunkten att Parex banka saknade likvid säkerhet och att Lettland, med hänsyn till bankens likviditetsbehov, hade satt in medlen när ingen marknadsinvesterare var villig att tillhandahålla likvida medel med tanke på Parex bankas utsatta situation (29).
(107)
Till följd av det slutliga beslutet för Parex (och uppdelningen i en god och en dålig bank) överfördes likviditetsstödet senare till Citadele och Reverta. Citadele har redan återbetalat hela sin andel av likviditetsstödet. Reverta ålades att begränsa det likviditetsstöd som mottogs, såsom anges i skäl 19 c. Det likviditetsstöd som faktiskt beviljades Reverta överstiger dock till och med de nivåer som angetts för det pessimistiska scenariot, som godkänts i det slutliga beslutet för Parex. Det ytterligare likviditetsstödet innebär en extra fördel för Reverta jämfört med det stöd som godkänts genom undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex. Lettland har inte hävdat att man agerade som en långivare på marknaden när dessa likvida medel tillhandahölls, och man har inte heller lämnat några uppgifter som skulle kunna göra det möjligt för kommissionen att dra slutsatsen att Reverta, under förhållanden som motsvarar normala marknadsvillkor, skulle kunna få samma fördel som den som företaget fått tillgång till med hjälp av statliga medel i form av den tredje åtgärden. Ingen annan aspekt av likviditetsstödet har ändrats förutom dess storlek, och kommissionen drar därför slutsatsen att åtgärden utgör statligt stöd.
(108)
Det ökade likviditetsstödet innebär tydligt en ytterligare fördel jämfört med de godkända stödåtgärderna och utgör därför, på grundval av skälen 106 och 107, ytterligare stöd (eftersom alla övriga kriterier enligt artikel 107.1 i fördraget fortfarande är uppfyllda).
6.2 Rättslig grund för förenlighet hos det nya ytterligare stödet
(109)
Enligt artikel 107.3 b i fördraget har kommissionen rätt att beteckna stöd som förenligt med den inre marknaden om det är avsett att ”avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi”.
(110)
Med tanke på Parex bankas betydelse för systemet (som ledande bank i Lettland) och vikten av dess utlåningsverksamhet för den lettiska ekonomin när stödåtgärderna godkändes godtog kommissionen att underlåtenhet att ta itu med bankens svårigheter skulle ha fått allvarliga konsekvenser för den lettiska ekonomin.
(111)
I undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex bedömdes därför de stödåtgärder som godkänts för Parex banka enligt artikel 107.3 b i fördraget, och på grundval av de meddelanden (30) som antagits i samband med finanskrisen och var i kraft vid den tidpunkt då stödet beviljades.
(112)
Kommissionen anser att samma rättsliga grund gäller för det ytterligare stöd som beviljats genom den första och den andra åtgärden, baserat på tidpunkten för genomförandet och likheterna med de godkända stödåtgärderna.
(113)
Vad beträffar den tredje åtgärden måste kommissionens förenlighetsbedömning göras med utgångspunkt i de uppdaterade kriterier som anges i 2013 års bankmeddelande (31). Allt stöd som helt eller delvis beviljas utan kommissionens godkännande (och därmed i strid med artikel 108.3 i fördraget) efter offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av 2013 års bankmeddelande ska undersökas med utgångspunkt i det meddelandet. Den tredje åtgärden har tillämpats kontinuerligt sedan 2011 och fram till i dag, och det kan därför slås fast att stödet delvis beviljats efter den 1 augusti 2013, då 2013 års bankmeddelande offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning.
6.3 Stödets förenlighet med den inre marknaden
6.3.1 Den första åtgärden
(114)
Det efterställda lån som Lettland beviljade Parex banka hade efter utfärdandet (den 22 maj 2009) en löptid på sju år (dvs. till och med den 21 maj 2016), vilket är längre än den maximala löptid på fem år som angetts i det första undsättningsbeslutet och senare bekräftats i det slutliga beslutet för Parex. Åtgärden anmäldes inte till kommissionen.
(115)
När det gäller den ytterligare stödåtgärden i form av en längre löptid för de efterställda lånen än vad som anges i besluten, tvivlade kommissionen på att den var begränsad till vad som var absolut nödvändigt och kunde därför inte slå fast att samtliga kriterier för förenlighet var uppfyllda.
(116)
I beslutet om att inleda förfarandet erinrade kommissionen således om att det efterställda lån med fem års löptid som godkänts för Parex banka i undsättningsbesluten hade bedömts vara begränsat till vad som var absolut nödvändigt i fråga om belopp och löptid. Baserat på den slutsatsen hade det femåriga efterställda lånet därför betecknats som förenligt i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex.
(117)
På grundval av de argument som redovisas i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, och i frånvaro av nya argument, uttryckte kommissionen tvivel i fråga om förenligheten hos den förlängda löptiden för efterställda lån på sju år i stället för de fem år som ursprungligen godkänts.
(118)
Mot bakgrund av de nya argument som framförts av Lettland till följd av beslutet om att inleda förfarandet kan kommissionen, såsom beskrivs i avsnitt 5.1, göra en ny bedömning av om de efterställda lån med sju års löptid som Lettland beviljat Parex banka uppfyller förenlighetskravet att statligt stöd ska vara begränsat till vad som är absolut nödvändigt.
(119)
Enligt 2008 års bankmeddelande måste stödåtgärden vara nödvändig för att uppnå målet, såväl när det gäller stödbeloppet som åtgärdens utformning. Det betyder att kapitaltillskottet måste utgöras av det belopp som är absolut nödvändigt för att uppnå målet. Målet med att bevilja ett efterställt lån som räknas som tier 2-kapital till Parex banka var att göra det möjligt för banken att fortsätta att uppfylla kapitalkravet och att se till att den var tillräckligt kapitaliserad för att bättre klara potentiella förluster och därmed undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin.
(120)
De minimikrav för att de efterställda lånen skulle kunna räknas som tier 2-kapital i Parex banka som kommissionen tog hänsyn till i det första undsättningsbeslutet baserades på den tillämpliga lettiska lagstiftning som meddelats av Lettland (32). Det slogs således fast att den kortaste löptiden för att det efterställda lånet skulle kunna räknas som tier 2-kapital var fem år. Den bedömningen har inte ändrats av de efterföljande besluten.
(121)
Efter att ha granskat de ytterligare upplysningar som lämnats av Lettland och som beskrivs i skälen 30-39 tillstår kommissionen att ytterligare begränsningar medförde en ändring av de egenskaper hos de efterställda lånen som krävdes för att de till fullo skulle kunna räknas som tier 2-kapital fram till 2010.
(122)
Kommissionen konstaterar i synnerhet att effekten av kriterierna i Basel II-regelverket för att de efterställda lån som Parex banka beviljades 2009 skulle kunna räknas som tier 2-kapital var grundläggande vid fastställandet av den kortaste ursprungliga löptiden för de efterställda lånen. En korrekt tillämpning av avskrivningsfaktorn enligt Basel II var nödvändig för att nå det slutliga målet för stödåtgärden, nämligen att säkra en tillräcklig kapitalisering av Parex banka och undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin vid tiden för beviljandet av det ursprungliga efterställda lånet.
(123)
Om de antaganden och prognoser som Lettland lade fram vid tiden för undsättningsbesluten korrekt och fullständigt hade återspeglat avskrivningen av det efterställda lånet enligt Basel II-reglerna, såsom beskrivs i skäl 37, skulle de, enligt kommissionens mening, ha lett till en annan bedömning av löptiden för de efterställda lånen och till slutsatsen att sju år var ett nödvändigt minimum i stället för fem.
(124)
Kommissionen erinrar också om att förenlighetsbedömningen av stödet i det tredje undsättningsbeslutet var avhängigt av bl.a. de lettiska myndigheternas åtagande att sälja sina aktier i Parex banka snarast möjligt men senast inom tre år efter det att Parex banka beviljats de första undsättningsåtgärderna (33), dvs. senast 2011.
(125)
Mot denna bakgrund anser kommissionen att fastställandet av en ursprunglig löptid på sju år kan anses som absolut nödvändig för att de efterställda lån som beviljades av Lettland i sin helhet skulle kunna räknas som tier 2-kapital och för att se till att Parex banka nådde den kapitaltäckningsgrad som var målet, för att bevara stabiliteten i det lettiska banksystemet och för att kunna fullgöra åtagandet att sälja banken.
6.3.2 Den oanmälda förlängningen av löptiden för de efterställda lånen (den andra åtgärden)
(126)
I beslutet om att inleda förfarandet ställde sig kommissionen tvivlande till att det ytterligare stödet i form av förlängningen av löptiden för de efterställda lånen med 18 månader kunde anses förenligt, eftersom den gällande bedömningen var att en femårig löptid för det efterställda lånet säkrade en begränsning till vad som var absolut nödvändigt och inga nya argument lagts fram som motiverade förenlighet.
(127)
Mot bakgrund av de upplysningar som lämnats av Lettland efter beslutet om att inleda förfarandet konstaterar kommissionen att lagstiftningsändringar ägde rum 2013 (34) med avseende på kapitalkraven.
(128)
Skrivelsen från FKTK till Citadele av den 1 mars 2013 har i det sammanhanget lämnats till kommissionen. Skrivelsen visar banktillsynsmyndighetens reaktion på en intern rapport med en bedömning av kapitaltäckningen som Citadele lämnat till FKTK avseende dess finansiella situation per den 30 juni 2012.
(129)
I skrivelsen av den 1 mars 2013 nämns först att alla banker, enligt FKTK:s policydokument, måste hålla en kapitaltäckningsgrad över 10 %. Därefter anges tydligt att om en banks och konsolideringsgrupps kapitaltäckningsgrad faller under 10 % anses banken och konsolideringsgruppen vara otillräckligt kapitaliserade och FKTK får vidta korrigerande åtgärder, t.ex. begränsa bankens verksamhet. I fallet med Citadele och dess konsolideringsgrupp tilläggs i skrivelsen att gruppens kapitaltäckningsgrad, för att täcka befintliga och potentiella risker i anslutning till Citadeles verksamhet, vid utgången av 2013 måste uppgå till […] %.
(130)
Med utgångspunkt i skrivelsen godtar kommissionen att Citadele måste ha en kapitaltäckningsgrad över 10 % vid utgången av 2013 för att kunna fortsätta med hela sin verksamhet.
(131)
Kommissionen erinrar om att det slutliga målet med att bevilja statligt stöd i form av efterställda lån, såsom anges i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex, var att säkra en tillräcklig kapitalisering av Parex banka (Citadele efter 2010) för att undvika en allvarlig störning i den lettiska ekonomin.
(132)
Kommissionen håller därför med om att Lettland i juni 2013 måste vidta korrigerande åtgärder för att undvika riskerna till följd av underlåtenhet från Citadeles sida att rätta sig efter den oväntade skärpningen av tillsynskraven. För att åtgärda det potentiella kapitalunderskottet i förhållande till de nya kraven skulle de enda möjliga alternativen ha varit att
a)
skjuta till nya medel - som antingen tier 1- eller tier 2-kapital (t.ex. bevilja nya efterställda lån) eller
b)
förlänga löptiden för befintliga efterställda lån för att ändra avskrivningstakten, så att en större andel av lånen kunde räknas till bankens kapital.
(133)
Tabell 2 visar en jämförelse mellan situationer där, allt annat lika, löptiden för de efterställda lånen förlängs 2013 (vilket skedde genom den andra åtgärden) eller bibehålls enligt de ursprungliga lånevillkoren. Med utgångspunkt i beräkningen konstaterar kommissionen att oförändrad löptid för de efterställda lånen, allt annat lika, skulle ha lett till att Citadele inte kunde nå en kapitaltäckningsgrad på 10 % vid utgången av 2013.
Tabell 2
Jämförelse av kapitaltäckningsgraden med eller utan förlängning av löptiden
Kapitaltäckningsgrad i %
31 december 2013
Finansiella prognoser före förlängningen av löptiden med 18 månader (upprättade i juni 2013)
9,75
Faktiska siffror per den 31 december 2013 med förlängning av löptiden
10,30 (35)
Kontrafaktisk situation utan förlängning av löptiden med 18 månader
9,30
(134)
Med tanke på att
a)
det nya kapitalkravet måste uppfyllas senast den 31 december 2013,
b)
förmögenhetsförvaltningen måste avyttras senast den 31 december 2013, och
c)
avskrivningen av det efterställda lånet direkt påverkar kapitaltäckningsgraden
håller kommissionen med om att den andra åtgärden utgjorde en effektiv och ändamålsenlig lösning för att uppfylla de nya kapitalkraven för Citadele och att den beviljade förlängningen var absolut nödvändig för att det målet skulle kunna nås. Den lösningen krävde inte någon överföring av nya likvida medel (även om den krävde att Lettland avstod från att återkräva medel som annars skulle ha återbetalats till staten) men tillgodosåg tillsynskravet med utgångspunkt i behovet av att trygga den finansiella stabiliteten.
(135)
Kommissionen ser det också som positivt att Citadeles kapitaltäckningsgrad per den 31 december 2013 var något över miniminivån på 10 % (36), vilket bekräftar att förlängningen med 18 månader var begränsad till vad som var absolut nödvändigt.
6.3.3 Det oanmälda likviditetsstödet till Reverta (den tredje åtgärden)
(136)
Sedan 2011 har Lettland försett Reverta med likviditetsstöd som överstiger de högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex, för både grundscenariot och det pessimistiska scenariot. Dessa gränser framgår av tabell 3 (37). De faktiska belopp som Reverta fått i likviditetsstöd (enligt uppgift från Lettland i den reviderade omstruktureringsplan som lämnades i januari 2014), som framgår av tabell 4, har ständigt överstigit de belopp som anges i det slutliga beslutet för Parex:
Tabell 3
Likviditetstak för Reverta enligt det slutliga beslutet för Parex
Miljoner lats
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Grundscenario
458
446
419
349
315
Optimistiskt scenario
458
446
419
356
322
Pessimistiskt scenario
458
446
419
344
307
Tabell 4
Faktiska likvida medel som Reverta beviljats
Miljoner lats
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Utestående likviditetsstöd
446
446
428
385
363
(137)
Likviditetsstödet till Reverta godkändes ursprungligen som en del av de förenliga statliga stödåtgärder i form av statlig inlåning som omfattades av det första undsättningsbeslutet.
(138)
Till följd av det slutliga beslutet för Parex (och uppdelningen av Parex banka i en god och en dålig bank) överfördes likviditetstödet senare till Citadele och Reverta. Citadele har redan återbetalat hela sin andel av likviditetsstödet, medan Reverta tvingades begränsa de belopp som mottogs i likviditetsstöd. Det faktiska likviditetsstödet till Reverta överstiger emellertid alla nivåer som godkänts i det slutliga beslutet för Parex.
(139)
Bedömningen av omstruktureringsplanen i det slutliga beslutet för Parex baserades på antaganden som då gjordes beträffande det förväntade kassaflödet till Reverta, som skulle göra det möjligt för Reverta att börja återbetala det likviditetsstöd som beviljats i form av statlig inlåning upp till de nivåer som angetts i det slutliga beslutet för Parex (38).
(140)
De belopp som riskerade att inte återbetalas varierade, såsom anges i det slutliga beslutet för Parex, från [0-100] miljoner lats (grundscenario) till [100-200] miljoner lats (pessimistiskt scenario). Enligt Lettlands senaste kassaflödesprognoser förväntas dock det beviljade likviditetsstödet fram till 2017 överstiga den gräns som anges i det slutliga beslutet för Parex, såsom framgår av tabell 5:
Tabell 5
Överskridande likvida medel för Reverta i förhållande till 2010 års omstruktureringsplan
Miljoner lats
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Pessimistiskt scenario (ursprunglig omstruktureringsplan)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Beräknat likviditetsstöd (uppdatering 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Differens
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Med tanke på svårigheter i form av
a)
lägre kvalitet och värde på tillgångarna jämfört med vad som förutsetts i omstruktureringsplanen och
b)
långsammare ianspråktagande av säkerheter och handläggning av tvister med gäldenärer
inser kommissionen att likviditetsåterhämtningen försenades med två år (såsom nämns i skäl 45) jämfört med vad som planerades när det slutliga beslutet för Parex antogs. Den förseningen gjorde det nödvändigt att öka det statliga stödet.
(142)
Det ytterligare behovet av likviditetsstöd orsakades således av en försämring av Revertas finansiella ställning jämfört med vad som förutsetts i det slutliga beslutet för Parex. Kommissionen noterar att likviditetsstödet de senaste åren har ökat successivt i takt med Revertas svårigheter att återvinna tillgångar.
(143)
Såsom anges i skäl 56 hävdar Lettland att eftersom bara 49,5 miljoner lats av likviditetsstödet på 118,7 miljoner lats hade konverterats till kapital utgjorde återstående 69,2 miljoner lats överflödigt likviditetsstöd.
(144)
Kommissionen erinrar emellertid om att endast statligt insatta medel kan konverteras till kapital enligt skäl 63 b i det slutliga beslutet för Parex. Att mindre likvida medel har konverterats till kapital betyder, enligt kommissionens mening, därför inte automatiskt att likviditetsstödet är för stort.
(145)
Kommissionen konstaterar vidare att Revertas banklicens återkallats 2011, och det fanns därför inget behov av att omvandla mer likvida medel till kapital för att uppnå den lagstadgade kapitaltäckningsgraden. Kommissionen tillstår således att frånvaron av kapitalkrav (39) gjorde det möjligt för Lettland att ge Reverta ett lägre belopp i rekapitaliseringsstöd än det högsta belopp som godkänts genom besluten.
(146)
Mot bakgrund av Revertas svårigheter i samband med återvinning av tillgångar och det begränsade kapitaliseringskravet till följd av återkallandet av banklicensen drar kommissionen slutsatsen att likviditetsstödet till Reverta har begränsats till vad som var absolut nödvändigt för en ordnad hantering av avvecklingsprocessen.
(147)
Kommissionen slår också fast att det ytterligare likviditetsstödet är förenligt med kravet på bördefördelning i 2013 års bankmeddelande. Kommissionen konstaterar i synnerhet att kapital tillhörande tidigare aktieägare i Parex banka, i enlighet med punkt 77 i 2013 års bankmeddelande, har skrivits ned till fullo och att Lettland nu har åtagit sig att förhindra att ytterligare stöd beviljas till förmån för innehavare av efterställda lån.
6.3.4 Överträdelsen av åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning (den fjärde åtgärden)
(148)
De lettiska myndigheterna uppger att Lettland, med tanke på de svåra marknadsvillkor som råder, inte har kunnat hitta intresserade köpare till Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den föreskrivna tidsfristen och inte skulle kunna göra det ens inom överskådlig framtid.
(149)
De lettiska myndigheterna erinrar om att försäljningen av Citadele, bland övriga åtaganden, identifierats som en nyckelåtgärd för att åtgärda den snedvridning av konkurrensen som stödåtgärderna gett upphov till. På grund av en försämring av Citadeles ekonomiska ställning jämfört med vad som förutsetts när det slutliga beslutet för Parex antogs kunde avyttringen av Citadele emellertid inte ske inom planerad tid.
(150)
Lettland uppger vidare att försäljning av förmögenhetsförvaltningen tillsammans med Citadele kommer att öka marknadens intresse för Citadele, och att en förlängring av tidsfristen för avyttringen ökar sannolikheten för att Citadele ska kunna återprivatiseras.
(151)
Kommissionen godtar att Citadeles ekonomiska ställning är sämre än vad som förväntades i den ursprungliga omstruktureringsplanen. Den bedömningen bekräftas också av övervakningsförvaltaren (40) och återspeglas i de indikatorer som anges i tabell 6:
Tabell 6
Jämförelse av huvudsakliga finansiella indikatorer i förhållande till omstruktureringsplanen
31.12.2013
Omstruktureringsplan
Faktisk
Rörelsekostnader/intäkter totalt
[50-60]
57,0 %
Värdeminskning/nettoutlåning
[0-5]
2,0 %
Nettointäkter (förluster), i miljoner lats
[20-30]
10,8 %
Avkastning på eget kapital %
[20-30]
8,1 %
Eget kapital/tillgångar totalt
[5-10]
6,9 %
Kapitaltäckningsgrad
[10-20]
11,7 %
Med tanke på Citadeles lägre lönsamhet jämfört med den ursprungliga omstruktureringsplanen har kommissionen förståelse för svårigheterna med att avyttra Citadele inom snäva tidsramar.
(152)
Kommissionen erinrar om att åtagandet om försäljning av förmögenhetsförvaltningen, tillsammans med åtagandet om att sälja själva Citadele, ingick i det slutliga beslutet för Parex för att begränsa snedvridningen av konkurrensen, eftersom de innebar att konkurrenterna fick möjlighet att lägga bud på dessa verksamheter (41).
(153)
Kommissionen välkomnar att Citadele, till följd av det slutliga beslutet för Parex, inledde en försäljningsprocess för att undersöka intresset på marknaden och dessutom, såsom nämns i skälen 61 och 62, utsåg en oberoende expert för att utforma den bästa försäljningsstrategin, och alltså i god tro försökte fullgöra sina åtaganden.
(154)
Kommissionen konstaterar att Lettland nu vill ha en förlängning av tidsfristen för att slutföra avyttringen av förmögenhetsförvaltningen i förhållande till de tidsfrister som man skulle rätta sig efter 2009. Lettland vill att det slutliga beslutet för Parex ändras genom att den ursprungliga tidsfristen för avyttring av förmögenhetsförvaltningen senareläggs, så att den kan säljas tillsammans med Citadele i enlighet med de ytterligare åtaganden som beskrivs i skälen 64-68.
6.3.5 Kompenserande åtgärder för att lindra snedvridningen av konkurrensen och stärka bördefördelningen
(155)
För att kommissionen ska godkänna ändringar av sina slutliga beslut måste de baseras på nya åtaganden som kan anses likvärdiga med de ursprungliga (42). I så fall skulle stödåtgärderna förbli förenliga enligt artikel 107.3 b i fördraget endast om det övergripande förhållandet är oförändrat i jämförelse med det ursprungliga beslutet. För att det övergripande förhållandet ska bibehållas får de ändrade åtagandena inte påverka stödmottagarens lönsamhet negativt, och de sammantagna åtagandena måste åtminstone förbli likvärdiga i fråga om bördefördelning och kompenserande åtgärder, med beaktande av kraven i de tillämpliga meddelandena från kommissionen.
(156)
I det avseendet välkomnar kommissionen de åtaganden från Lettland som beskrivs i skälen 64-73, eftersom de bidrar till att åtgärda potentiell snedvridning av konkurrensen till följd av den första, den andra, den tredje och den fjärde åtgärden och till att säkra en lämplig bördefördelning mellan stödmottagarnas kapitalägare.
(157)
Enligt avsnitt 4 i omstruktureringsmeddelandet krävs effektiva och proportionerliga åtgärder för att begränsa snedvridning av konkurrensen.
(158)
Det slutliga beslutet för Parex innefattade flera sådana åtgärder, varav den viktigaste var Lettlands åtagande att avyttra eller åstadkomma avyttring av Citadele senast den 31 december 2015 (43). Kommissionen såg åtagandena om att sälja Citadele inom den tiden, tillsammans med en minskning av Citadeles marknadsnärvaro, som tillräckliga för att undvika snedvridning av konkurrensen till följd av det statliga stödet till Parex banka.
(159)
I beslutet om att inleda förfarandet ansåg kommissionen att både den ursprungligen längre löptiden för det efterställda lånet och den förlängning med 18 månader som genomfördes 2013 medförde ytterligare fördelar för Parex banka jämfört med det efterställda lånet i den form som godkänts i undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex.
(160)
I det sammanhanget välkomnar kommissionen åtagandet från Lettland om att tidigarelägga tidsfristen för slutförande av försäljningen av Citadele, från den 31 december 2015 till […], som kompensation för den ytterligare fördelen till följd av den längre löptiden för de efterställda lånen. Påskyndandet av försäljningen av Citadele bidrar till att upprätthålla rättvisa villkor.
(161)
Kommissionen noterar dessutom att Lettland har gjort ett tydligt åtagande om att […] om försäljningen inte kan genomföras inom den kortare tidsfristen. Det åtagandet utgör en ytterligare garanti (som inte uttryckligen ingick i den ursprungliga omstruktureringsplanen) för att snedvridningen av konkurrensen kommer att lindras i tillräcklig utsträckning, eftersom Citadele inom […] kommer att […].
(162)
Kommissionen välkomnar också att Lettland åtagit sig att ytterligare begränsa det kapital som de lettiska myndigheterna kan bevilja Reverta, såsom framgår av skäl 69.
(163)
Enligt avsnitt 3 i omstruktureringsmeddelandet bör banker och deras kapitalägare i största möjliga utsträckning bidra till omstruktureringskostnaderna för att begränsa stödet till vad som är absolut nödvändigt, begränsa snedvridning av konkurrensen och hindra ett överdrivet risktagande.
(164)
Kommissionen noterar i det avseendet de ytterligare kompenserande åtgärder som föreslagits av Lettland för att se till att tredje part inte drar nytta av det ytterligare stödet till Reverta, nämligen det åtagande om stärkt bördefördelning som beskrivs i skälen 70-73.
(165)
Lettland åtar sig att se till att Citadele och Reverta (tidigare Parex banka) och deras närstående bolag inte betalar ränta, utdelning eller kuponger på befintliga kapitalinstrument (inklusive preferensaktier, B-aktier och övre och nedre tier 2-instrument) (vare sig förfallna eller upplupna) eller utnyttjar köprätter som rör dessa, till några innehavare av efterställda fordringar eller aktieägare andra än den lettiska staten eller EBRD, förrän det statliga stödet till Reverta och/eller Citadele har återbetalats i sin helhet och såvida de inte enligt lag är skyldiga att göra detta. I det avseendet åtar sig Lettland också att häva eventuella rättsliga skyldigheter i det sammanhanget snarast möjligt och senast den 30 april 2015. Det betyder att innehavare av befintliga kapitalinstrument inte kommer att få någon betalning, eftersom dessa befintliga kapitalinstrument inte är förenade med någon obligatorisk kupong och i samband med likvidationen av Reverta (som ska äga rum före utgången av 2017) rangordnas efter de prioriterade fordringarna. Eftersom Reverta har negativt kapital kommer det i praktiken att vara omöjligt för innehavarna av dessa kapitalinstrument att få någon betalning eller ersättning.
(166)
Dessutom åtar sig Lettland, utöver de åtaganden som avses i skäl 165, också att inte återbetala någon utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen förrän allt statligt stöd till Reverta/Citadele har återbetalats i sin helhet, i den utsträckning som krävs för att täcka Revertas negativa nettotillgångsvärde och under förutsättning att en rättslig grund finns. I det sammanhanget kommer den utestående fordran (kapitalbelopp) i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen antingen att i) omfattas av ett bindande beslut om att inga betalningar i anslutning till de ursprungliga efterställda lånen ska förfalla, eller ii) konverteras till tier 1-kapital utan rösträtt, eller iii) skrivas ned. Eftersom den nationella lagstiftningen inte för närvarande erbjuder någon lämplig rättslig grund som gör det möjligt att fullgöra det åtagandet åtar sig Lettland i det avseendet dessutom att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att eventuella rättsliga bestämmelser som behövs för att fullgöra åtagandet införs senast den 30 april 2015.
(167)
Kommissionen välkomnar Lettlands åtaganden enligt skälen 165 och 166, eftersom de, i och med att de syftar till att begränsa betalningarna av kapitalbelopp och ränta i anslutning till Revertas och Citadeles ursprungliga efterställda lån och kapitalinstrument, innebär ytterligare bördefördelning.
(168)
Kommissionen anser därför att de föreslagna kompenserande åtgärder som avses i avsnitt 5.5 kan anses tillräckliga och likvärdiga (i effektivitetshänseende) med de som tidigare föreslagits av Lettland och godkänts av kommissionen genom det slutliga beslutet för Parex, ändrat genom ändringsbeslutet. De föreslagna kompenserande åtgärderna har samma syfte, nämligen att begränsa snedvridningen av konkurrensen. De är välriktade eftersom de syftar till att begränsa snedvridning av konkurrensen på marknader där Citadele är verksamt.
(169)
Kommissionen drar följaktligen slutsatsen att de ändrade åtagandena är likvärdiga med de ursprungliga med avseende på återställande av lönsamheten, bördefördelning och lindring av snedvridning av konkurrensen. Ersättandet av de ursprungliga åtagandena med de nya ändrar inte stödets förenlighet med den inre marknaden enligt det slutliga beslutet för Parex, ändrat genom ändringsbeslutet.
7. SLUTSATS
(170)
Kommissionen beklagar att Lettland olagligen genomfört den första, den andra och den tredje åtgärden i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget, och att man överträtt åtagandet att avyttra Citadeles förmögenhetsförvaltning inom den tidsfrist som anges i det slutliga beslutet för Parex (den fjärde åtgärden).
(171)
Av de skäl som anges ovan och med hänsyn till de ytterligare åtaganden som gjorts av Lettland och Citadele har kommissionen emellertid antagit detta beslut.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Följande åtgärder utgör statligt stöd som omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget:
a)
Beviljandet av efterställda lån till Parex banka med en längre ursprunglig löptid än vad som anges i villkoren för åtgärden enligt undsättningsbesluten och det slutliga beslutet för Parex (den första åtgärden).
b)
Beviljandet av ytterligare 18 månaders förlängning av löptiden för efterställda lån till Citadele på 37 miljoner lats (den andra åtgärden).
c)
Beviljandet av likviditetsstöd till Reverta som överstiger den högsta gränser som godkänts av kommissionen i det slutliga beslutet för Parex (den tredje åtgärden).
Artikel 2
De stödåtgärder som avses i artikel 1 är förenliga med den inre marknaden enligt artikel 107.3 b i fördraget mot bakgrund av Lettlands åtaganden enligt bilaga I.
Artikel 3
Tidsfristerna för avyttring av Citadeles förmögenhetsförvaltning, senast den 30 juni 2013 utan avyttringsförvaltare eller senast den 31 december 2013 med avyttringsförvaltare (den fjärde åtgärden), enligt skäl 73 i kommissionens beslut K(2010) 6202 slutlig av den 15 september 2009 om det statliga stöd C 26/09 (f.d. N 289/09) som Lettland planerar att genomföra till förmån för omstruktureringen av AS Parex banka, ska ändras i enlighet med Lettlands åtagande enligt bilaga II.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Republiken Lettland.
Utfärdat i Bryssel den 9 juli 2014.