РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1052/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2013 година
за създаване на Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква г) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
1)
Създаването на Европейска система за наблюдение на границите („Eurosur“) е необходимо, за да се засилят обменът на информация и оперативното сътрудничество между националните органи на държавите членки, както и с Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз, създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (2), („Агенцията“). Eurosur ще осигурява на тези органи и на Агенцията необходимата инфраструктура и инструментариум за подобряване на тяхната осведоменост за състоянието и способност за реагиране по външните граници на държавите - членки на Съюза („външните граници“), за целите на откриване, предотвратяване и борба с незаконната имиграция и трансграничната престъпност и допринасяне за осигуряване на защита и спасяване на живота на мигрантите.
(2)
Практиката на пътуване с малки и неподходящи за плаване по море съдове увеличи драстично броя на мигрантите, които се удавят по южните външни морски граници. Eurosur следва да подобри значително оперативната и техническата способност на Агенцията и на държавите членки да откриват такива малки съдове и да подобрят способността за реагиране на държавите членки, като по този начин допринасят за намаляване на смъртните случаи на мигранти.
(3)
В настоящия регламент се отчита, че миграционните маршрути се използват и от лица, които се нуждаят от международна закрила.
(4)
Държавите членки следва да създадат национални координационни центрове за подобряване на обмена на информация и сътрудничеството помежду им и с Агенцията, за наблюдението на границите. За правилното функциониране на Eurosur е изключително важно всички национални органи, отговорни за наблюдението на външните граници по силата на националното право, да си сътрудничат чрез националните координационни центрове.
(5)
Настоящият регламент не следва да препятства държавите членки да натоварят своите национални координационни центрове и с отговорността за координирането на обмена на информация и сътрудничеството във връзка с наблюдението на въздушните граници и за проверките по гранично-пропускателните пунктове.
(6)
Агенцията следва да подобри обмена на информация и сътрудничеството с други органи, служби и агенции на Съюза, като Европейската агенция по морска безопасност и Сателитния център на Европейския съюз, за да могат да се използват по най оптималния начин съществуващата информация, възможности и системи, които вече са налични на европейско равнище, например европейската програма за мониторинг на Земята.
(7)
Настоящият регламент е част от Европейския модел за интегрирано управление на външните граници и от Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз. Eurosur ще допринесе също за развитието на Общата среда за обмен на информация (CISE) за наблюдение на морската област в Съюза, като осигурява по-широка рамка за осведоменост за морското състояние чрез обмен на информация между публичните органи от различни сектори в Съюза.
(8)
За да се направи необходимото информацията, която се съдържа в Eurosur, да е възможно най-пълна и актуална, по-специално по отношение на положението в трети държави, Агенцията следва да си сътрудничи с Европейската служба за външна дейност. За тези цели делегациите и службите на Съюза следва да предоставят всяка информация, която би могла да е от значение за Eurosur.
(9)
Агенцията следва да предоставя необходимата помощ за разработването и функционирането на Eurosur и, ако е целесъобразно, за разработването на CISE, включително за оперативната съвместимост на системите, по-специално чрез създаване, поддържане и координиране на рамката за Eurosur.
(10)
На Агенцията следва да бъдат предоставени съответните финансови и човешки ресурси за адекватното изпълнение на допълнителните задачи, които ѝ се възлагат по настоящия регламент.
(11)
С настоящия регламент се зачитат основните права и се спазват принципите, признати в членове 2 и 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално зачитането на човешкото достойнство, правото на живот, забраната на изтезанията и на нечовешкото или унизително отношение или наказание, забраната на трафика на хора, правото на свобода и сигурност, правото на защита на личните данни, правото на достъп до документи, правото на убежище и закрилата срещу извеждане и експулсиране, принципите на забрана за връщане и на недискриминация, и правата на детето. Настоящият регламент следва да се прилага от държавите членки и от Агенцията в съответствие с тези права и принципи.
(12)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 2007/2004 служителят по въпросите на основните права и консултативният форум, създаден с посочения регламент, следва да имат достъп до цялата информация, свързана със спазването на основните права, по отношение на всички дейности на Агенцията в рамките на Eurosur.
(13)
Всякакъв обмен на лични данни в рамките на европейската картина на състоянието и в рамките на общата предгранична разузнавателна картина следва да представлява изключение. Той следва да се извършва въз основа на действащото национално право и правото на Съюза, както и при спазване на техните специални изисквания за защитата на данни. В случаите, когато някои по-специфични правни инструменти като Регламент (ЕО) № 2007/2004 не предвиждат пълен режим за защита на данните, се прилагат Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3), Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (4) и Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета (5).
(14)
За да се осъществи постепенно географско покритие на Eurosur, задължението за определяне и за управление на национални координационни центрове следва да се приложи на два последователни етапа: първо за държавите членки, разположени по южните и източните външни граници, а на втория етап - за останалите държави членки.
(15)
Настоящият регламент включва разпоредби относно сътрудничеството със съседни трети държави, защото един добре структуриран и постоянен обмен на информация и сътрудничество с тези държави, особено в Средиземноморския регион, са ключови фактори за постигане на целите на Eurosur. Особено важно е всякакъв обмен на информация и сътрудничество между държавите членки и съседни трети държави да се извършва при пълно зачитане на основните права и по-специално на принципа на забрана за връщане.
(16)
Настоящият регламент включва разпоредби относно тясното сътрудничество с Обединеното кралство и Ирландия, които могат да съдействат за по-пълното изпълнение на целите на Eurosur.
(17)
При прилагането на настоящия регламент Агенцията и държавите членки следва да се възползват в максимална степен от съществуващите способности по отношение на човешките ресурси, както и на техническото оборудване, на национално равнище и на равнището на Съюза.
(18)
Комисията следва редовно да оценява резултатите от прилагането на настоящия регламент, за да определи до каква степен са постигнати целите на Eurosur.
(19)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(20)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (6); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(21)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (7); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(22)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на последнитев процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (9). Норвегия следва да създаде национален координационен център в съответствие с настоящия регламент, считано от 2 декември 2013 г.
(23)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (10), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (11).
(24)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (12), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (13).
(25)
Прилагането на настоящия регламент не засяга разделението на областите на компетентност между Съюза и държавите членки или задълженията на държавите членки съгласно Конвенцията на ООН по морско право, Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море, Международната конвенция за търсене и спасяване по море, Конвенцията на ООН срещу транснационалната организирана престъпност и Протокола към нея срещу незаконния трафик на мигранти по суша, море и въздух,, Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и други съответни международни инструменти.
(26)
Прилагането на настоящия регламент не засяга Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (14) или правилата за наблюдение на морските външни граници в контекста на оперативното сътрудничество, координирано от Агенцията.
(27)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно създаването на Eurosur, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, a поради своя мащаб и последици може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент създава обща рамка за обмен на информация и за сътрудничеството между държавите членки и Агенцията за подобряване на осведомеността за състоянието и за увеличаване на способността за реагиране по външните граници на държавите членки на Съюза („външните граници“) за целите на откриване, предотвратяване и борба с незаконната имиграция и трансграничната престъпност и допринасяне за осигуряване на защита и спасяване на живота на мигранти („Eurosur“).
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за наблюдението на външните сухоземни и морски граници, включително за наблюдение, откриване, идентифициране, проследяване, предотвратяване и залавяне при неразрешено пресичане на границите за целите на откриване, предотвратяване и борба с незаконната имиграция и трансграничната престъпност и допринасяне за осигуряване на защита и спасяване на живота на мигранти.
2. Настоящият регламент може да се прилага и за наблюдението на въздушните граници, както и за проверки на гранично-пропускателните пунктове, ако държавите членки доброволно предоставят такава информация на Eurosur.
3. Настоящият регламент не се прилага за никакви правни или административни мерки, предприети след като отговорните органи на дадена държава членка са прихванали трансгранични престъпни дейности или неразрешено пресичане от лица на външните граници..
4. При прилагането на настоящия регламент държавите членки и Агенцията спазват основните права, по-специално принципите на забрана за връщане и зачитане на човешкото достойнство, както и изискванията за защита на личните данни. Те отдават предимство на специалните нужди на деца, непридружени малолетни и непълнолетни, жертви на трафик на хора, лица, нуждаещи се от спешна медицинска помощ, лица, нуждаещи се от международна закрила, хора, бедстващи в морето, и други лица в особено уязвимо положение.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„Агенция“ означава Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз, създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004;
б)
„осведоменост за състоянието“ означава способността да се наблюдават, откриват, идентифицират, проследяват и разбират незаконни трансгранични действия, с цел да се намерят основателни причини за ответни мерки въз основа на съчетаването на нова информация със съществуващи познания и да се създадат по-добри възможности за намаляване на смъртните случаи на мигранти по външните граници или в близост до тях;
в)
„способност за реагиране“ означава способността да се осъществяват дейности за противодействие на незаконните трансгранични действия по външните граници или в близост до тях, включително средствата и сроковете за адекватна реакция;
г)
„картина на състоянието“ означава графичен интерфейс за представяне почти в реално време на данни и информация, получени от различни органи, сензори, платформи и други източници, които се споделят по комуникационни и информационни канали с други органи за постигане на осведоменост за състоянието и за подкрепа на способността за реагиране по външните граници и в предграничната зона;
д)
„трансгранична престъпност“ означава всяко тежко престъпление с трансгранично измерение, извършено по или в близост до външните граници;
е)
„участък от външна граница“ означава цялата или част от външната сухоземна или морска граница на дадена държава членка, така както е определена от националното право или както е определена от националния координационен център или друг отговорен национален орган;
ж)
„предгранична зона“ означава географският район отвъд външните граници.
з)
„кризисни ситуации“ означава всички природни и/или предизвикани от човека бедствия, злополуки, хуманитарни или политически кризи, или всякакво друго сериозно положение, възникнало по външните граници или в близост до тях, които могат да имат значително въздействие върху контрола по външните граници;
и)
„инцидент“ означава положение, свързано с незаконна имиграция или трансгранично престъпление, или опасност за живота на мигранти по външните граници или в близост до тях.
ДЯЛ II
РАМКА
ГЛАВА I
Компоненти
Член 4
Рамка на Eurosur
1. За обмена на информация и за сътрудничеството в областта на наблюдението на границите и като вземат предвид съществуващите механизми за обмен на информация и за сътрудничество, държавите членки и Агенцията използват рамката на Eurosur, която е съставена от следните компоненти:
а)
национални координационни центрове;
б)
национални картини на състоянието;
в)
комуникационна мрежа;
г)
европейска картина на състоянието;
д)
обща предгранична разузнавателна картина;
е)
общо прилагане на наблюдателни инструменти.
2. Националните координационни центрове предоставят на Агенцията чрез комуникационната мрежа информация от своите национални картини на състоянието, като тази информация се изисква за създаването и поддържането на европейската картина на състоянието и на общата предгранична разузнавателна картина.
3. Агенцията предоставя на националните координационни центрове чрез комуникационната мрежа неограничен достъп до европейската картина на състоянието и до общата предгранична разузнавателна картина.
4. Компонентите, изброени в параграф 1, се създават и поддържат в съответствие с принципите, определени в приложението.
Член 5
Национален координационен център
1. Всяка държава членка определя, управлява и поддържа национален координационен център, който координира и обменя информация между всички органи, отговорни за наблюдението на външните граници на национално равнище, както и с други национални координационни центрове и с Агенцията. Всяка държава членка уведомява Комисията за създаването на своя национален координационен център, а Комисията незабавно информира останалите държави членки и Агенцията за това.
2. Без да се засяга член 17 и в рамката на Eurosur, националният координационен център е единственото звено за контакт за обмен на информация и за сътрудничеството с други национални координационни центрове и с Агенцията.
3. Националният координационен център:
а)
осигурява своевременен обмен на информация и навременно сътрудничество между всички национални органи, отговорни за наблюдението на външните граници,. както и с други национални координационни центрове и с Агенцията;
б)
осигурява своевременен обмен на информация с органите на национално равнище с отговорности в областта на издирването и спасяването, правоприлагането, убежището и имиграцията;
в)
допринася за ефикасното и ефективно управление на ресурсите и персонала;
г)
създава и поддържа националната картина на състоянието в съответствие с член 9;
д)
подпомага планирането и изпълнението на националните дейности по наблюдение на границите;
е)
координира националната система за наблюдение на границите в съответствие с националното право;
ж)
допринася за редовното измерване на резултатите от националните дейности по наблюдение на границите за целите на настоящия регламент;
з)
координира оперативните мерки с други държави членки, без това да засяга компетентността на Агенцията и на държавите членки.
4. Националният координационен център функционира двадесет и четири часа в денонощието и седем дни в седмицата.
Член 6
Агенцията
1. Агенцията:
а)
създава и поддържа комуникационната мрежа на Eurosur в съответствие с член 7;
б)
създава и поддържа европейската картина на състоянието в съответствие с член 10;
в)
създава и поддържа общата предгранична разузнавателна картина в съответствие с член 11;
г)
координира общото прилагане на наблюдателните инструменти в съответствие с член 12.
2. За целите на параграф 1 Агенцията функционира двадесет и четири часа в денонощието и седем дни в седмицата.
Член 7
Комуникационна мрежа
1. Агенцията създава и поддържа комуникационна мрежа, за да осигури комуникацията и аналитичния инструментариум и да позволи обмена на некласифицирана чувствителна информация и класифицирана информация по сигурен начин и в почти реално време със и между националните координационни центрове. Мрежата функционира двадесет и четири часа в денонощието и седем дни в седмицата и позволява:
а)
двустранен и многостранен обмен на информация в почти реално време;
б)
аудио- и видеоконферентна връзка;
в)
сигурна работа, съхранение, предаване и обработване на некласифицирана чувствителна информация;
г)
сигурна работа, съхранение, предаване и обработване на класифицирана информация на ЕС до ниво на класификация за сигурност „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“ или еквивалентно национално ниво на класификация за сигурност, което гарантира, че с класифицираната информация се борави и тя се съхранява, предава и обработва в отделна и надлежно акредитирана част от комуникационната мрежа.
2. Агенцията предоставя техническа подкрепа и осигурява оперативна съвместимост на комуникационната мрежа с други имащи отношение комуникационни и информационни системи, управлявани от Агенцията.
3. Агенцията обменя, обработва и съхранява некласифицирана чувствителна информация и класифицирана информация в комуникационната мрежа в съответствие с член 11г от Регламент (ЕО) № 2007/2004.
4. Националните координационни центрове обменят, обработват и съхраняват некласифицирана чувствителна информация и класифицирана информация в комуникационната мрежа в съответствие с правила и стандарти, които са еквивалентни на предвидените в Процедурния правилник на Комисията (15).
5. Органите, агенциите и други институции на държавите членки, които използват комуникационната мрежа, осигуряват при работа с класифицирана информация спазването на правила и стандарти за сигурност, еквивалентни на прилаганите от Агенцията.
ГЛАВА II
Осведоменост за състоянието
Член 8
Картини на състоянието
1. Националните картини на състоянието, европейската картина на състоянието и общата предгранична разузнавателна картина се създават чрез събиране, оценка, съпоставяне, анализ, тълкуване, генериране, визуализация и разпространение на информация.
2. Картините, посочени в параграф 1, са съставени от следните категории:
а)
категория на събитията;
б)
оперативна категория;
в)
аналитична категория.
Член 9
Национална картина на състоянието
1. Националният координационен център създава и поддържа национална картина на състоянието, за да осигурява за всички органи, отговорни за контрола, и по-специално за наблюдението на външните граници на национално равнище, ефективна, точна и своевременна информация.
2. Националната картина на състоянието е съставена от информация, събрана от следните източници:
а)
националната система за наблюдение на границите в съответствие с националното право;
б)
стационарни и мобилни сензори под управлението на националните органи, отговорни за наблюдението на външните граници;
в)
патрулите за наблюдение на границите и други наблюдателни мисии;
г)
местни, регионални и други координационни центрове;
д)
други съответни национални органи и системи, включително служители за връзка, оперативни центрове и звена за контакт;
е)
Агенцията;
ж)
националните координационни центрове в други държави членки;
з)
органи на трети държави въз основа на двустранни или многостранни споразумения и регионални мрежи, както е посочено в член 20;
и)
системи за корабно докладване съгласно съответните им правни основания;
й)
други компетентни европейски и международни организации;
к)
други източници.
3. Категорията на събитията в националната картина на състоянието се състои от следните подкатегории:
а)
подкатегория за неразрешените пресичания на границата, включително информация, която е на разположение на националния координационен център, относно инциденти, свързани с опасност за живота на мигранти;
б)
подкатегория за трансгранична престъпност;
в)
подкатегория за кризисни ситуации;
г)
подкатегория за други събития, която съдържа информация относно присъствието на неидентифицирани и подозрителни наземни превозни средства, кораби и други превозни средства и лица по външните граници на съответната държава членка или в близост до тях, както и за други събития, които могат да окажат значително въздействие върху контрола по външните граници;
4. Националният координационен център определя една-единствена индикативна степен на въздействие - от „ниска“ и „средна“ до „висока“, за всеки от инцидентите в категорията на събитията на националната картина на ситуацията. Всички инциденти се съобщават на Агенцията.
5. Оперативната категория в националната картина на състоянието се състои от следните подкатегории:
а)
подкатегория за собствените активи, включително военни активи в подкрепа на мисия в областта на правоприлагането, и за зоните на действие, която съдържа информация за разположението, състоянието и вида на собствените активи и за участващите органи. По отношение на военни активи, използвани в подкрепа на мисия в областта на правоприлагането, националният координационен център може да реши - по искане на националния орган, отговарящ за тези активи - да ограничи достъпа до подобна информация въз основа на принципа „необходимост да се знае“;
б)
подкатегория за информацията за заобикалящата среда, която съдържа или дава достъп до информация за терена и метеорологичните условия по външните граници на съответната държава членка.
6. Информацията за собствените активи от оперативната категория е с ниво на класификация за сигурност RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
7. Аналитичната категория в националната картина на състоянието се състои от следните подкатегории:
а)
информационна подкатегория, която съдържа важни събития и показатели от значение за целите на настоящия регламент;
б)
аналитична подкатегория, която включва аналитични доклади, тенденции за степента на риска, регионални наблюдения и сводки от значение за целите на настоящия регламент;
в)
разузнавателна подкатегория, която съдържа анализирана информация от значение за целите на настоящия регламент и, по-специално, за определянето на степените на въздействие по участъците от външните граници;
г)
подкатегория за изображения и геоданни, която включва референтни изображения, основни карти, валидиране на анализирана информация и анализ на промени (изображения от наблюдения на Земята), както и откриване на промени, пространствено обвързани данни и карти за степента на пропускливост на външните граници.
8. Информацията, която се съдържа в аналитичната категория и информацията за заобикалящата среда от оперативната категория на националната картина на състоянието може да се основава на информацията от европейската картина на състоянието и общата предгранична разузнавателна картина.
9. Националните координационни центрове на съседни държави членки споделят помежду си директно и в почти реално време картината на състоянието за съседни участъци от външните граници относно:
а)
инциденти и други значими събития от категорията на събитията;
б)
доклади за анализ на тактическия риск, включени в аналитичната категория.
10. Националните координационни центрове на съседни държави членки могат да споделят помежду си директно и в почти реално време картината на състоянието за съседни участъци от външните граници относно разположението, състоянието и вида на собствените активи от оперативната категория, действащи в съседни участъци от външните граници.
Член 10
Европейска картина на състоянието
1. Агенцията създава и поддържа европейска картина на състоянието, за да осигурява на националните координационни центрове ефективна, точна и навременна информация и анализи.
2. Европейската картина на състоянието е съставена от информация, събирана от следните източници:
а)
националните картини на състоянието, доколкото е необходимо съгласно настоящия член,
б)
Агенцията;
в)
Комисията, която предоставя стратегическа информация относно граничния контрол, включително относно слабости при осъществяването на контрола по външните граници;
г)
делегациите и службите на Съюза;
д)
други компетентни органи, служби и агенции на Съюза и международни организации, както е посочено в член 18;
е)
други източници.
3. Категорията на събитията в европейската картина на състоянието включва информация относно:
а)
инциденти и други събития от категорията на събитията от националната картина на състоянието;
б)
инциденти и други събития от общата предгранична разузнавателна картина;
в)
инциденти в оперативната зона на съвместна операция, пилотен проект или бърза интервенция, координирани от Агенцията.
4. В европейската картина на състоянието Агенцията взема предвид степента на въздействие, определена от националния координационен център за конкретен инцидент от националната картина на състоянието.
5. Оперативната категория в европейската картина на състоянието се състои от следните подкатегории:
а)
подкатегория за собствените активи, която съдържа информация за разположението, времето, състоянието и вида на активите, участващи в съвместни операции, пилотни проекти и бързи интервенции на Агенцията или предоставени на разположение на Агенцията, и плана за разгръщане, включително зоната на действие, патрулните графици и кодовете за комуникация;
б)
подкатегория за операциите, която съдържа информация за координираните от Агенцията съвместни операции, пилотни проекти и бързи интервенции, включително мандат на мисията, местоположение, състояние, времетраене, информация за държавите членки и другите участници в операцията, ежедневни и седмични доклади за състоянието, статистически данни и информационни пакети за средствата за масово осведомяване;
в)
подкатегория за информация за заобикалящата среда, която включва информация за терена и метеорологичните условия по външните граници.
6. Информацията за собствените активи от оперативната категория в европейската картина на състоянието е с ниво на класификация за сигурност RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
7. Аналитичната категория от европейската картина на състоянието е структурирана по същия начин, като този на националната картина на състоянието, посочена в член 9, параграф 7.
Член 11
Обща предгранична разузнавателна картина
1. Агенцията създава и поддържа обща предгранична разузнавателна картина, за да осигурява на националните координационни центрове ефективна, точна и навременна информация и анализи за предграничната зона.
2. Общата предгранична разузнавателна картина се състои от информация, събирана от следните източници:
а)
националните координационни центрове, включително информация и доклади, получени от служителите за връзка на държавите членки чрез компетентните национални органи;
б)
делегациите и службите на Съюза;
в)
Агенцията, включително информация и доклади, предоставени от нейните служители за връзка;
г)
други компетентни органи, служби и агенции на Съюза и международни организации, както е посочено в член 18;
д)
органи на трети държави въз основа на двустранни или многостранни споразумения и регионални мрежи, както е посочено в член 20 посредством националните координационни центрове;
е)
други източници.
3. Общата предгранична разузнавателна картина може да съдържа информация, която се отнася за наблюдението на въздушни граници и проверките на външните гранични контролно-пропускателни пунктове.
4. Категорията на събитията, оперативната и аналитичната категория на общата предгранична разузнавателна картина са структурирани по същия начин като този на европейската картина на състоянието, посочена в член 10.
5. Агенцията определя една-единствена индикативна степен на въздействие за всеки инцидент в категорията на събитията в общата предгранична разузнавателна картина. Агенцията информира националните координационни центрове за всеки инцидент в предграничната зона.
Член 12
Общо прилагане на наблюдателни средства
1. Агенцията координира общото прилагане на наблюдателни средства, за да предоставя редовно, надеждно и по икономически ефективен начин на националните координационни центрове и за свои нужди информация от наблюдението на външните граници и на предграничните зони.
2. Агенцията предоставя на даден национален координационен център при поискване от негова страна информация за външните граници на искащата държава членка и за предграничната зона, която може да е получена от:
а)
селективно наблюдение на определени пристанища и брегови ивици на трети държави, за които е установено чрез анализ на риска и информация, че са точки на отплаване или транзитно преминаване на кораби или други превозни средства използвани за целите на незаконната имиграция или трансграничната престъпност;
б)
проследяване на кораби или други превозни средства в открито море, за които има подозрения или е установено, че се използват за незаконна имиграция или трансгранична престъпност;
в)
наблюдение на определени райони в морската област за откриване, идентифициране и проследяване на кораби и други превозни средства, които се използват или за които има подозрения, че се използват за целите на незаконната имиграция или трансграничната престъпност;
г)
оценка за заобикалящата среда в определени райони в морската област и по външните сухоземни граници за оптимизиране на дейностите по наблюдение и патрулиране;
д)
селективно наблюдение на определени предгранични зони по външните граници, за които е установено чрез анализ на риска и информация, че са потенциални зони на заминаване или транзитно преминаване за незаконна имиграция или трансгранична престъпност.
3. Агенцията предоставя информацията, посочена в параграф 1, чрез съчетаване и анализ на данни, които може да са събрани от следните системи, сензори и платформи:
а)
системи за корабно докладване съгласно съответните им правни основания;
б)
спътникови изображения;
в)
сензори, инсталирани на различни моторни превозни средства, кораби или други превозни средства.
4. Агенцията може да откаже да изпълни искане на национален координационен център по технически, финансови или оперативни причини. Агенцията уведомява своевременно националния координационен център относно причините за такъв отказ.
5. Агенцията може да използва по своя инициатива наблюдателните средства, посочени в параграф 2, за събиране на информация, която е от значение за целите на общата предгранична разузнавателна картина.
Член 13
Обработка на лични данни
1. Когато националната картина на състоянието се използва за обработване на лични данни, тези данни се обработват в съответствие с Директива 95/46/ЕО, Рамково решение 2008/977/ПВР и съответните национални разпоредби относно защитата на данни.
2. Европейската картина на състоянието и общата предгранична разузнавателна картина могат да бъдат използвани единствено за обработване на лични данни във връзка с идентификационни номера на кораби.
Тези данни се обработват в съответствие с член 11ва от Регламент (ЕО) № 2007/2004. Те се обработват единствено за целите на откриването, идентифицирането и проследяването на кораби и за целите, посочени в член 11в, параграф 3 от посочения регламент. Те се заличават автоматично в рамките на седем дни или, в случай че е необходимо допълнително време за проследяването на плавателен съд, в рамките на два месеца след получаването им от Агенцията.
РАЗДЕЛ III
Способност за реагиране
Член 14
Определяне на участъци от външните граници
За целите на настоящия регламент всяка държава членка разделя външните си сухоземни и морски граници на гранични участъци, за което уведомява Агенцията.
Член 15
Определяне на степени на въздействие за участъци от външните граници
1. Въз основа на извършения от Агенцията анализ на риска и съгласувано със засегнатата държава членка, Агенцията определя или променя следните степени на въздействие за всеки от участъците от външните сухоземни и морски граници на държавите членки:
а)
ниска степен на въздействие когато инцидентите, свързани с незаконна имиграция или трансгранична престъпност в района на съответния граничен участък, са с незначително въздействие върху граничната сигурност;
б)
средна степен на въздействие когато инцидентите, свързани с незаконна имиграция или трансгранична престъпност в района на съответния граничен участък, са с умерено въздействие върху граничната сигурност;
в)
висока степен на въздействие когато инцидентите, свързани с незаконна имиграция или трансгранична престъпност в района на съответния граничен участък, са със значително въздействие върху граничната сигурност.
2. Националният координационен център прави редовна оценка дали е необходимо да се промени степента на въздействие в някой от граничните участъци, като взема предвид информацията, която се съдържа в националната картина на състоянието.
3. Агенцията онагледява степените на въздействие, определени за външните граници, в европейската картина на състоянието.
Член 16
Реакция в зависимост от степените на въздействие
1. Държавите членки правят необходимото дейностите по наблюдение, осъществявани по участъците от външните граници, да съответстват на определените степени на въздействие, както следва:
а)
когато за участък от външната граница е определена ниска степен на въздействие, националните органи, отговорни за наблюдението на външните граници, организират редовно наблюдение въз основа на анализ на риска и осигуряват наличието на достатъчно персонал и ресурси в граничния район, в готовност да извършат проследяване, идентификация и залавяне;
б)
когато за участък от външната граница е определена средна степен на въздействие, националните органи, отговорни за наблюдението на външните граници, в допълнение към мерките, предприети съгласно буква а), правят необходимото да се предприемат подходящи мерки за наблюдение в този граничен участък. Когато се предприемат тези мерки за наблюдение, съответно се уведомява националният координационен център. Националният координационен център координира всяка подкрепа, предоставяна в съответствие с член 5, параграф 3;
в)
когато за участък от външната граница е определена висока степен на въздействие, съответната държава членка, в допълнение към мерките, предприети съгласно буква б), прави необходимото, посредством националния координационен център, националните органи, които действат в този граничен участък, да получат необходимата подкрепа и да бъдат предприети засилени мерки за наблюдение. Тази държава членка може да поиска от Агенцията подкрепа при спазване на условията за започване на съвместни операции или бързи интервенции, определени в Регламент (ЕО) № 2007/2004.
2. Националният координационен център редовно информира Агенцията за мерките, предприети на национално равнище съгласно параграф 1, буква в).
3. Когато е определена средна или висока степен на въздействие за участък от външната граница, който е съседен на участък от границата на друга държава членка или държава, с която има споразумения или регионални мрежи, както е посочено в членове 19 и 20, националният координационен център се свързва с националния координационен център на съседната държава членка или с компетентния орган на съседната държава и се стреми да координира необходимите трансгранични мерки.
4. Когато държава членка подаде искане в съответствие с параграф 1, буква в), Агенцията, когато отговаря на това искане, може да подкрепи тази държава членка, по-специално като:
а)
осигурява приоритетно третиране за общото прилагане на наблюдателни средства;
б)
координира разгръщането на европейските екипи за гранична охрана в съответствие с Регламент (ЕО) № 2007/2004;
в)
осигурява разгръщането на техническо оборудване на разположение на Агенцията в съответствие с Регламент (ЕО) № 2007/2004;
г)
координира допълнителната подкрепа, предложена от други държави членки.
5. В своите доклади за анализ на риска Агенцията съвместно с държавите членки прави оценка на определянето на степените на въздействие и на съответните мерки, предприети на национално равнище и на равнището на Съюза.
ДЯЛ III
СПЕЦИАЛНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Възлагане на задачи на други органи в държавите членки
1. Държавите членки могат да възложат на регионални, местни, функционални или други органи, които са в състояние да вземат оперативни решения, да осигурят осведомеността за състоянието и способността за реагиране в техните съответни области на компетентност, включително задачите и компетентностите, посочени в член 5, параграф 3, букви в), д) и е).
2. Решението на държавите членки за възлагане на задачи в съответствие с параграф 1, не засяга функциите на националния координационен център да сътрудничи и да обменя информация с други национални координационни центрове и с Агенцията.
3. В предварително определени случаи, установени на национално равнище, националният координационен център може да разреши на орган, посочен в параграф 1, да осъществява комуникация и да обменя информация с регионалните органи или с националния координационен център на друга държава членка или с компетентните органи на трета държава, при условие че този орган редовно информира своя национален координационен център относно подобна комуникация и обмен на информация.
Член 18
Сътрудничество на Агенцията с трети страни
1. Агенцията използва съществуващата информация, способности и системи, с които разполагат други институции, органи, служби и агенции на Съюза и международни организации, в рамките на съответната им правна уредба.
2. В съответствие с параграф 1 Агенцията си сътрудничи по-специално със следните институции, органи, служби и агенции на Съюза и международни организации:
а)
Европейската полицейска служба (Европол) с цел обмен на информация относно трансграничната престъпност, която да бъде включена в европейската картина на състоянието;
б)
Сателитния център на Европейския съюз, Европейската агенция по морска безопасност и Европейската агенция за контрол на рибарството, когато осигурява общото прилагане на наблюдателни средства;
в)
Комисията, Европейката служба за външна дейност и органите, службите и агенциите на Съюза, включително Европейската служба за подкрепа в областта на убежището, които могат да предоставят на Агенцията информация, необходима за поддържането на европейската картина на състоянието и на общата предгранична разузнавателна картина;
г)
международни организации, които могат да предоставят на Агенцията информация, необходима за поддържането на европейската картина на състоянието и на общата предгранична разузнавателна картина.
3. В съответствие с параграф 1 Агенцията може да си сътрудничи с Центъра за морски анализи и операции - Наркотици (MAOC-N) и Координационния център за борба с наркотиците в Средиземно море (CeCLAD-M) с цел обмен на информация относно трансграничната престъпност, която да бъде включена в европейската картина на състоянието.
4. Обменът на информация между Агенцията и органите, службите и агенциите на Съюза и международните организации,както е посочено в параграфи 2 и 3, се осъществява чрез комуникационната мрежа, посочена в член 7, или други комуникационни мрежи, които отговарят на критериите за наличност, поверителност и неприкосновеност.
5. Сътрудничеството между Агенцията и органите, службите и агенциите на Съюза и международните организации, както е посочено в параграфи 2 и 3, се урежда като част от работни договорености в съответствие с Регламент (ЕО) № 2007/2004 и съответните правни основания за въпросните органи, служби или агенции на Съюза или международни организации. По отношение на обработването на класифицирана информация тези договорености предвиждат съответните органи, служби или агенции на Съюза и международни организации да спазват правила и стандарти за сигурност, еквивалентни на прилаганите от Агенцията.
6. Органите, службите и агенциите на Съюза, и международните организации, посочени в параграфи 2 и 3, използват получената в контекста на Eurosur информация единствено в рамките на ограниченията на своята правна уредба и при спазване на основните права, включително изискванията за защита на данните.
Член 19
Сътрудничество с Ирландия и Обединеното кралство
1. За целите на настоящия регламент обменът на информация и сътрудничеството с Ирландия и Обединеното кралство могат да се осъществяват на базата на двустранни или многостранни споразумения съответно между Ирландия или Обединеното кралство и една или повече съседни държави членки или посредством регионални мрежи, основани на тези споразумения. Националните координационни центрове на държавите членки са звеното за контакт за обмен на информация със съответните органи на Ирландия и Обединеното кралство в рамките на Eurosur. Веднага щом се сключат тези споразумения, за тях се съобщава на Комисията.
2. Посочените в параграф 1 споразумения се ограничават до следния обмен на информация между националния координационен център на държава членка и Ирландия или Обединеното кралство:
а)
информация, съдържаща се в националната картина на състоянието на определена държава членка до степента, до която тази информация е предадена на Агенцията за целите на европейската картина на състоянието и на общата предгранична разузнавателна картина;
б)
информацията, събрана от Ирландия и Обединеното кралство, която има отношение към целите на европейската картина на състоянието и на общата предгранична разузнавателна картина;
в)
информацията, посочена в член 9, параграф 9.
3. Информацията, предоставена в контекста на Eurosur от Агенцията или от държава членка, която не е страна по споразумение, съгласно посоченото в параграф 1, не се споделя с Ирландия или с Обединеното кралство без предварителното одобрение на Агенцията или на въпросната държава членка. Държавите членки и Агенцията са обвързани от отказа за споделяне на такава информация с Ирландия или Обединеното кралство.
4. По-нататъшното предаване или друго съобщаване на информация, която се обменя съгласно настоящия член, на трети държави или трети страни,се забранява.
5. Споразуменията, посочени в параграф 1, включват разпоредби относно финансовите разходи, произтичащи от участието на Ирландия и Обединеното кралство в изпълнението на тези споразумения.
Член 20
Сътрудничество със съседни трети държави
1. За целите на настоящия регламент държавите членки могат да обменят информация и да си сътрудничат с една или няколко съседни трети държави. Този обмен на информация и това сътрудничество се извършва въз основа на двустранни или многостранни споразумения или чрез регионални мрежи, създадени по силата на тези споразумения. Националните координационни центрове на държавите членки са звеното за контакт за обмен на информация със съседни трети държави.
2. Преди сключването на споразумение, посочено в параграф 1 н, съответните държави членки нотифицират споразумението на Комисията, която проверява съответствието с настоящия регламент на разпоредбите от споразумението, от значение за Eurosur,. След като споразумението е сключено, съответната държава членка нотифицира споразумението на Комисията, която информира Европейския парламент, Съвета и Агенцията за това.
3. Споразуменията, посочени в параграф 1 са съобразени със съответното право на Съюза и международното право относно основните права и международната закрила, включително Хартата на основните права на Европейския съюз и Конвенцията за статута на бежанците, по-специално принципа на забрана за връщане.
4. Обменът на лични данни с трети държави в рамките на Eurosur е строго ограничен до абсолютно необходимото за целите на настоящия регламент. Той се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО, Рамково решение 2008/977/ПВР и съответните национални разпоредби относно защитата на данни.
5. Забранява се обменът на информация по параграф 1, при който на трета държава се предоставя информация, която би могла да се използва за идентифицирането на лица или групи от лица, чието искане за достъп до международна закрила се разглежда или за които съществува сериозен риск да бъдат подложени на изтезания, на нечовешко или унизително отношение или наказание, или по друг начин да бъдат нарушени основните им права.
6. Обменът на информация по параграф 1 се осъществява в съответствие с условията на двустранните и многостранните споразумения, сключени със съседни трети държави.
7. Информацията, предоставена в контекста на Eurosur от Агенцията или от държава членка, която не е страна по споразумение, съгласно посоченото в параграф 1, не се споделя с трета държава по такова споразумение без предварителното одобрение на Агенцията или на въпросната държава членка. Държавите членки и Агенцията са обвързани от отказа за споделяне на такава информация със съответната трета държава.
8. По-нататъшното предаване или друго съобщаване на информация, която се обменя съгласно настоящия член, на трети държави или на трети страни, се забранява.
9. При обмен с трети държави на информация, получена посредством общото прилагане на наблюдателни средства, се спазват правото и правилата, които се прилагат за тези средства, както и съответните разпоредби на Директива 95/46/ЕО, Регламент (ЕО) № 45/2001 и Рамково решение 2008/977/ПВР.
Член 21
Наръчник
1. В тясно сътрудничество с държавите членки, с Агенцията и с всички други имащи отношение органи, служби или агенции на Съюза Комисията предоставя практически наръчник за прилагане и управление на Eurosur („наръчника“). В наръчника се дават технически и оперативни указания, препоръки и добри практики, включително за сътрудничеството с трети държави. Комисията приема наръчника под формата на препоръка.
2. След консултации с държавите членки и с Агенцията Комисията може да реши да обозначи части от наръчника като класифицирани с ниво на класификация за сигурност RESTREINT UE /EU RESTRICTED, в съответствие с правилата, установени в процедурния правилник на Комисията.
Член 22
Мониторинг и оценка
1. За целите на настоящия регламент Агенцията и държавите членки правят необходимото да бъдат въведени процедури за наблюдение на техническото и оперативното функциониране на Eurosur съобразно с целите за постигане на адекватна осведоменост за ситуацията и способност за реагиране по външните граници и за зачитане на основните права, включително на принципа на забрана за връщане.
2. До 1 декември 2015 г. и след това на всеки две години Агенцията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно функционирането на Eurosur.
3. До 1 декември 2016 г. и на всеки четири години след това Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета цялостна оценка на Eurosur. Тази оценка включва оценка на резултатите, постигнати по отношение на поставените цели, на актуалността на заложената обосновка, на прилагането на настоящия регламент в държавите членки и от Агенцията, и на спазването на основните права и въздействието върху тях. Оценката включва също оценка на разходите и ползите. Когато е необходимо, оценката се придружава от съответни предложения за изменение на настоящия регламент.
4. Държавите членки предоставят на Агенцията необходимата информация за изготвяне на доклада, посочен в параграф 2.
Агенцията предоставя на Комисията необходимата информация за изготвяне на оценката, посочена в параграф 3.
Член 23
Изменения на Регламент (ЕО) № 2007/2004
Регламент (ЕО) № 2007/2004 се изменя, както следва:
1)
В член 2, параграф 1, буква и) се заменя със следното:
„и)
предоставя необходимата помощ за разработването и функционирането на европейска система за наблюдение на границите и, ако е целесъобразно, за разработването на обща среда за обмен на информация, включително за оперативната съвместимост на системите, по-специално чрез създаването, поддържането и координирането на рамката на Eurosur в съответствие с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16)
2)
Вмъква се следният член:
„Член 11ва
Обработка на лични данни в рамките на Eurosur
Агенцията може да обработва лични данни, както е определено в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1052/2013, който се прилага в съответствие с мерките, посочени в член 11а от настоящия регламент. По-специално при обработката на тези данни се спазват принципите на необходимост и пропорционалност и по-нататъшното предаване или друго съобщаване на такива лични данни, обработени от Агенцията, на трети държави се забранява.“.
Член 24
Влизане в сила и приложимост
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 2 декември 2013 г.
3. България, Естония, Гърция, Испания, Франция, Хърватия, Италия, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Португалия, Румъния, Словения, Словакия, и Финландия създават национален координационен център в съответствие с член 5, считано от 2 декември 2013 г.
Останалите държави членки създават национален координационен център в съответствие с член 5, считано от 1 декември 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2013 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1052/2013
av den 22 oktober 2013
om inrättande av ett europeiskt gränsövervakningssystem (Eurosur)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 77.2 d,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och
av följande skäl:
(1)
Inrättandet av ett europeiskt gränsövervakningssystem (nedan kallat Eurosur) är nödvändigt för att stärka utbytet av information och det operativa samarbetet mellan medlemsstaternas nationella myndigheter och med Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 (2) (nedan kallad byrån). Eurosur kommer att förse de myndigheterna och byrån med den infrastruktur och de verktyg som behövs för att förbättra deras situationsmedvetenhet och reaktionsförmåga vid unionens medlemsstaters yttre gränser (nedan kallade yttre gränser) i syfte att upptäcka, förhindra och bekämpa olaglig invandring och gränsöverskridande brottslighet och bidra till att säkerställa skydd för och att rädda migranters liv.
(2)
Användningen av små, sjöodugliga båtar har lett till en dramatisk ökning av antalet drunknade migranter vid de södra yttre havsgränserna. Eurosur bör märkbart förbättra byråns och medlemsstaternas operativa och tekniska förmåga att upptäcka och spåra sådana små båtar samt förbättra medlemsstaternas reaktionsförmåga, och därigenom bidra till en minskning av antalet migranter som förlorar sina liv.
(3)
Det konstateras i denna förordning att migrationsrutter även används av personer i behov av internationellt skydd.
(4)
Medlemsstaterna bör inrätta nationella samordningscentraler för att förbättra informationsutbytet och samarbetet för gränsövervakning dem emellan och med byrån. För att Eurosur ska kunna fungera korrekt är det nödvändigt att alla nationella myndigheter som enligt den nationella lagstiftningen har ansvar för övervakning av yttre gränser samarbetar via nationella samordningscentraler.
(5)
Denna förordning bör inte förhindra att medlemsstaterna ger sina nationella samordningscentraler ansvar även för samordning av informationsutbytet och samarbetet i samband med övervakning av luftgränser och för kontroller vid gränsövergångsställen.
(6)
Byrån bör förbättra informationsutbytet och samarbetet med unionens övriga organ och byråer, såsom Europeiska sjösäkerhetsbyrån och Europeiska unionens satellitcentrum, för att på bästa sätt använda uppgifter, resurser och system som redan finns att tillgå på europeisk nivå, till exempel det europeiska jordövervakningsprogrammet.
(7)
Denna förordning är en del av den europeiska modellen för ett integrerat gränsförvaltningssystem för de yttre gränserna och av strategin för den inre säkerheten i Europeiska unionen. Eurosur kommer också att bidra till utvecklingen av den gemensamma miljön för informationsutbyte (Cise) för övervakning av unionens sjöbevakningsområde och skapa en vidare ram för medvetenheten om situationen till sjöss genom informationsutbyte mellan offentliga myndigheter inom olika sektorer i unionen.
(8)
För att garantera att uppgifterna inom Eurosur är så fullständiga och aktuella som möjligt, särskilt med avseende på situationen i tredjeländer, bör byrån samarbeta med Europeiska utrikestjänsten. I detta syfte bör unionens delegationer och kontor tillhandahålla all information som är relevant för Eurosur.
(9)
Byrån bör tillhandahålla nödvändigt bistånd för att utveckla och driva Eurosur och vid behov för att utveckla Cise, inklusive kompatibiliteten mellan systemen, särskilt genom att inrätta, upprätthålla och samordna Eurosur-ramverket.
(10)
Byrån bör få lämpliga ekonomiska resurser och personalresurser för att på ett adekvat sätt utföra de ytterligare uppgifter som tilldelas den enligt denna förordning.
(11)
Denna förordning överensstämmer med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i artiklarna 2 och 6 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt principerna om respekten för människans värdighet, rätten till liv, förbudet mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, förbudet mot människohandel, rätten till frihet och säkerhet, rätten till skydd av personuppgifter, rätten till tillgång till handlingar, rätten till asyl, och till skydd mot avvisning eller utvisning, non-refoulement, icke-diskriminering och barns rättigheter. Medlemsstaterna och byrån bör tillämpa förordningen i enlighet med de rättigheterna och principerna.
(12)
I enlighet med förordning (EG) nr 2007/2004 bör ombudet för de grundläggande fri- och rättigheterna och det rådgivande forumet som inrättats genom den förordningen ha tillgång till alla uppgifter om respekten för de grundläggande fri- och rättigheterna i samband med byråns samtliga verksamheter som utförs inom ramverket för Eurosur.
(13)
Utbyte av personuppgifter i den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna bör utgöra ett undantagsfall. Det bör ske på grundval av befintliga bestämmelser i nationell rätt och unionsrätt och följa de specifika kraven på skydd av uppgifter i denna rätt. Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (3), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (4) och rådets rambeslut 2008/977/RIF (5) är tillämpliga i de fall mer specifika instrument, som förordning (EG) nr 2007/2004, inte ger fullt skydd av personuppgifter.
(14)
För att gradvis genomföra Eurosur geografiskt bör skyldigheten att utse och driva nationella samordningscentraler börja gälla i två på varandra följande etapper: först för medlemsstater vid de södra och östra yttre gränserna och därefter för de återstående medlemsstaterna.
(15)
I denna förordning ingår bestämmelser om samarbete med angränsande tredjeländer, eftersom ett välstrukturerat och bestående informationsutbyte och samarbete med de länderna, särskilt i Medelhavsområdet, är nyckelfaktorer för att uppnå målen för Eurosur. Det är avgörande att allt informationsutbyte och allt samarbete mellan medlemsstater och angränsande tredjeländer sker helt i överensstämmelse med de grundläggande rättigheterna, särskilt med principen om non-refoulement.
(16)
Denna förordning innehåller bestämmelser om möjligheterna till nära samarbete med Irland och Förenade kungariket som kan bidra till att bättre uppnå målen för Eurosur.
(17)
Byrån och medlemsstaterna bör vid genomförandet av denna förordning på bästa sätt utnyttja befintlig kapacitet i form av personalresurser och teknisk utrustning, både på unionsnivå och på nationell nivå.
(18)
Kommissionen bör regelbundet utvärdera resultaten av genomförandet av denna förordning för att fastställa i vilken utsträckning målen för Eurosur har uppnåtts.
(19)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning.
(20)
Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar, i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG (6). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket.
(21)
Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar, i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (7). Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.
(22)
När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (8), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i rådets beslut 1999/437/EG (9). Norge bör inrätta en nationell samordningscentral i enlighet med denna förordning från och med den 2 december 2013.
(23)
När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (10), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (11).
(24)
När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (12), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket, som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (13).
(25)
Tillämpningen av denna förordning påverkar inte kompetensfördelningen mellan unionen och dess medlemsstater eller medlemsstaternas skyldigheter enligt Förenta nationernas havsrättskonvention, internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss, internationella sjöräddningskonventionen, Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess tilläggsprotokoll mot människosmuggling land- luft- och sjövägen, konventionen angående flyktingars rättsliga ställning, konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och andra relevanta internationella instrument.
(26)
Tillämpningen av denna förordning påverkar inte Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 (14) eller reglerna om övervakning av yttre sjögränser i samband med operativt samarbete som samordnas av byrån.
(27)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen inrättandet av Eurosur, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det målet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
Genom denna förordning inrättas ett gemensamt ramverk för informationsutbytet och samarbetet mellan medlemsstaterna och byrån i syfte att förbättra situationsmedvetenhet och öka reaktionsförmåga vid unionens medlemsstaters yttre gränser (nedan kallade yttre gränser) i syfte att upptäcka, förhindra och bekämpa olaglig invandring och gränsöverskridande brottslighet och bidra till att säkerställa skydd för och att rädda migranters liv (nedan kallad Eurosur).
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Denna förordning ska gälla övervakning av yttre land- och sjögränser, inbegripet övervakning, upptäckt, identifiering, spårning och förebyggande av obehörig gränspassage samt ingripande mot detta i syfte att upptäcka, förebygga och bekämpa olaglig invandring och gränsöverskridande brottslighet samt bidra till att säkerställa skydd för och att rädda migranters liv.
2. Denna förordning kan även tillämpas på luftgränsövervakning och kontroller vid gränsövergångsställen om medlemsstaterna frivilligt lämnar sådan information till Eurosur.
3. Denna förordning ska inte tillämpas på några rättsliga eller administrativa åtgärder som vidtas när de ansvariga myndigheterna i en medlemsstat väl har ingripit mot gränsöverskridande brottslighet eller personers obehöriga passage över de yttre gränserna.
4. Vid tillämpningen av denna förordning ska medlemsstaterna och byrån respektera de grundläggande rättigheterna, särskilt principerna om non-refoulement och respekt för människans värdighet och kraven på skydd av personuppgifter. De ska prioritera de särskilda behoven hos barn, underåriga utan medföljande vuxen, offer för människohandel, personer i behov av akut medicinsk hjälp, personer i behov av internationellt skydd, personer i sjönöd och andra personer i särskilt utsatta situationer.
Artikel 3
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a) byrån: Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser, inrättad genom förordning (EG) nr 2007/2004.
b) situationsmedvetenhet: förmågan att övervaka, upptäcka, identifiera, spåra och förstå olaglig gränsöverskridande verksamhet för att finna välgrundade skäl för reaktionsåtgärder genom att kombinera ny information med befintliga kunskaper och för att bättre kunna minska antalet migranter som förlorar sina liv vid, längs eller i närheten av de yttre gränserna.
c) reaktionsförmåga: förmåga att genomföra insatser som syftar till att motverka olaglig gränsöverskridande verksamhet vid, längs eller i närheten av de yttre gränserna, inbegripet den tid och de medel som krävs för att reagera på ett adekvat sätt.
d) situationsbild: ett grafiskt gränssnitt som i nära realtid visar uppgifter och information som mottagits från olika myndigheter, sensorer, plattformar och andra källor, och som delas med andra myndigheter via kommunikations- och informationskanaler för att uppnå situationsmedvetenhet och stödja reaktionsförmågan längs de yttre gränserna och i området före gränserna.
e) gränsöverskridande brottslighet: allvarlig brottslighet som har en gränsöverskridande dimension och som utövas vid, längs eller i närheten av de yttre gränserna.
f) yttre gränsavsnitt: hela eller delar av en medlemsstats yttre land- eller sjögräns enligt definitionen i nationell rätt eller enligt vad som fastställts av den nationella samordningscentralen eller en annan ansvarig nationell myndighet.
g) område före gränsen: det geografiska området utanför de yttre gränserna.
h) krissituationer: naturkatastrofer eller katastrofer som orsakats av människor, olyckor, humanitära eller politiska kriser eller andra allvarliga situationer som uppstår vid, längs eller i närheten av de yttre gränserna, och som i betydande grad kan påverka kontrollen av de yttre gränserna.
i) incident: situation som avser olaglig invandring, gränsöverskridande brottslighet eller som utgör en risk för migranters liv vid, längs eller i närheten av de yttre gränserna.
AVDELNING II
RAMVERK
KAPITEL I
Delar
Artikel 4
Eurosur-ramverket
1. Vid informationsutbytet och samarbetet inom gränsövervakning ska medlemsstaterna och byrån, med beaktande av befintliga mekanismer för informationsutbyte och samarbete, använda sig av Eurosur-ramverket, som ska bestå av följande delar:
a)
Nationella samordningscentraler.
b)
Nationella situationsbilder.
c)
Ett kommunikationsnätverk.
d)
En europeisk situationsbild.
e)
En gemensam underrättelsebild av situationen före gränserna.
f)
Gemensam tillämpning av övervakningsverktyg.
2. De nationella samordningscentralerna ska via kommunikationsnätverket förse byrån med den information från sina nationella situationsbilder som behövs för att skapa och upprätthålla den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
3. Byrån ska via kommunikationsnätverket ge de nationella samordningscentralerna obegränsat tillträde till den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
4. De delar som anges i punkt 1 ska skapas och upprätthållas i enlighet med de principer som anges i bilagan.
Artikel 5
Nationella samordningscentraler
1. Varje medlemsstat ska utse, driva och upprätthålla en nationell samordningscentral, som ska samordna och utbyta information mellan alla myndigheter som ansvarar för övervakning av de yttre gränserna på nationell nivå, samt med de andra nationella samordningscentralerna och med byrån. Varje medlemsstat ska meddela kommissionen när den har inrättat sin nationella samordningscentral, och denna ska vidarebefordra information om detta till de övriga medlemsstaterna och byrån.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17, och inom ramverket för Eurosur, ska den nationella samordningscentralen vara den enda kontaktpunkten för informationsutbytet och samarbetet med andra nationella samordningscentraler och med byrån.
3. Den nationella samordningscentralen ska
a)
garantera utbyte av information och samarbete i god tid mellan alla nationella myndigheter som har ansvar för yttre gränsövervakning samt med andra nationella samordningscentraler och byrån,
b)
garantera utbyte av information i god tid med räddningstjänsten, brottsbekämpande myndigheter samt asyl- och invandringsmyndigheter på nationell nivå,
c)
bidra till en effektiv och ändamålsenlig förvaltning av resurser och personal,
d)
skapa och upprätthålla den nationella situationsbilden i enlighet med artikel 9,
e)
ge stöd till planering och genomförande av nationell gränsövervakningsverksamhet,
f)
samordna det nationella gränsövervakningssystemet, i enlighet med nationell rätt,
g)
bidra till regelbunden mätning av effekterna av den nationella gränsövervakningsverksamheten vid tillämpning av denna förordning,
h)
samordna operativa åtgärder med andra medlemsstater, utan att detta påverkar byråns och medlemsstaternas befogenheter.
4. De nationella samordningscentralerna ska vara i drift dygnet runt alla dagar i veckan.
Artikel 6
Byrån
1. Byrån ska
a)
inrätta och upprätthålla kommunikationsnätverket för Eurosur i enlighet med artikel 7,
b)
skapa och upprätthålla den europeiska situationsbilden i enlighet med artikel 10,
c)
skapa och upprätthålla den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna i enlighet med artikel 11,
d)
samordna den gemensamma tillämpningen av övervakningsverktyg i enlighet med artikel 12.
2. För de syften som anges i punkt 1 ska byrån vara verksam dygnet runt alla dagar i veckan.
Artikel 7
Kommunikationsnätverk
1. Byrån ska inrätta och upprätthålla ett kommunikationsnätverk för att tillhandahålla verktyg för kommunikation och analys, samt möjliggöra ett utbyte, på ett säkert sätt och i nära realtid, av såväl säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som uppgifter som är känsliga men inte säkerhetsskyddsklassificerade, med och mellan de nationella samordningscentralerna. Kommunikationsnätverket ska vara i drift dygnet runt veckans alla dagar och ska medge
a)
bilateralt och multilateralt informationsutbyte i nära realtid,
b)
audio- och videokonferenser,
c)
säker hantering, lagring, överföring och behandling av uppgifter som är känsliga men inte säkerhetsskyddsklassificerade,
d)
säker hantering, lagring, överföring och behandling av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter upp till nivån RESTREINT UE/EU RESTRICTED eller motsvarade nationell nivå för säkerhetsskyddsklassificering, så att säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter hanteras, bevaras, överförs och behandlas i en separat och vederbörligen ackrediterad del av kommunikationsnätverket.
2. Byrån ska tillhandahålla tekniskt stöd och se till att kommunikationsnätverket är kompatibelt med alla andra relevanta kommunikations- och informationssystem som förvaltas av byrån.
3. Byrån ska utbyta, behandla och lagra säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och uppgifter som är känsliga men inte säkerhetsskyddsklassificerade i kommunikationsnätverket i enlighet med artikel 11d i förordning (EG) nr 2007/2004.
4. De nationella samordningscentralerna ska i kommunikationsnätverket utbyta, behandla och lagra säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och uppgifter som är känsliga men inte säkerhetsskyddsklassificerade, i enlighet med regler och normer som motsvarar dem som föreskrivs i kommissionens arbetsordning (15).
5. Medlemsstaternas myndigheter, byråer och andra organ som använder kommunikationsnätverket ska se till att säkerhetsbestämmelser och säkerhetsstandarder som motsvarar de som tillämpas av byrån följs vid hanteringen av sekretessbelagd information.
KAPITEL II
Situationsmedvetenhet
Artikel 8
Situationsbilder
1. De nationella situationsbilderna, den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna ska skapas genom insamling, utvärdering, sammanställning, analys, tolkning, generering, visualisering och spridning av information.
2. De situationsbilder som avses i punkt 1 ska bestå av följande tre skikt:
a)
Ett händelseskikt.
b)
Ett operativt skikt.
c)
Ett analysskikt.
Artikel 9
Nationell situationsbild
1. Den nationella samordningscentralen ska skapa och upprätthålla en nationell situationsbild för att i god tid kunna förse alla myndigheter som har ansvar för kontroll och särskild övervakning av yttre gränser på nationell nivå med ändamålsenlig och korrekt information.
2. Den nationella situationsbilden ska sättas samman av information som samlats in från följande källor:
a)
Nationella gränsövervakningssystem i enlighet med nationell rätt.
b)
Fasta och mobila sensorer som drivs av nationella myndigheter med ansvar för övervakning av yttre gräns.
c)
Gränspatrullering och andra övervakningsinsatser.
d)
Lokala, regionala och andra samordningscentraler.
e)
Andra relevanta nationella myndigheter och system, inbegripet sambandsmän, operativa centraler och kontaktpunkter.
f)
Byrån.
g)
Nationella samordningscentraler i andra medlemsstater.
h)
Myndigheter i tredjeländer på grundval av de bilaterala eller multilaterala avtal och regionala nätverk som avses i artikel 20.
i)
Fartygsrapporteringssystem i enlighet med deras respektive rättsliga grund.
j)
Andra relevanta europeiska och internationella organisationer.
k)
Andra källor.
3. Den nationella situationsbildens händelseskikt ska bestå av följande delskikt:
a)
Ett delskikt för obehörig gränspassage, inklusive information som är tillgänglig för den nationella samordningscentralen om händelser som är förknippade med en risk för migranters liv.
b)
Ett delskikt för gränsöverskridande brottslighet.
c)
Ett delskikt för krissituationer.
d)
Ett delskikt för övriga händelser, som innehåller information om oidentifierade och misstänkta fordon, fartyg och andra transportmedel och personer som befinner sig vid, längs eller i närheten av den berörda medlemsstatens yttre gränser, samt om alla andra händelser som i betydande grad kan påverka kontrollen av de yttre gränserna.
4. Den nationella samordningscentralen ska tilldela varje incident i den nationella situationsbildens händelseskikt en vägledande påverkansgrad, på skalan låg-medel-hög. Alla incidenter ska meddelas byrån.
5. Den nationella situationsbildens operativa skikt ska bestå av följande delskikt:
a)
Ett delskikt för egna resurser, inbegripet militära resurser som bistår brottsbekämpningsuppdrag och insatsområden, som innehåller information om positionen, statusen och typen av egna resurser och om vilka myndigheter som är involverade. När det gäller militära resurser som bistår brottsbekämpningsuppdrag kan den nationella samordningscentralen vid begäran från den nationella myndighet som ansvarar för sådana resurser besluta att begränsa tillgång till sådan information på grundval av principen om behovsenlig behörighet.
b)
Ett delskikt för miljöinformation, som innehåller eller ger tillträde till information om terräng- och väderförhållanden vid den berörda medlemsstatens yttre gränser.
6. Informationen om egna resurser i det operativa skiktet ska säkerhetsskyddsklassificeras i kategorin RESTREINT EU/EU RESTRICTED.
7. Den nationella situationsbildens analysskikt ska bestå av följande delskikt:
a)
Ett delskikt för information, som innehåller information om den huvudsakliga utvecklingen och om indikatorer som är relevanta med avseende på tillämpningen av denna förordning.
b)
Ett delskikt för analys, som innehåller analytiska rapporter, risknivåtrender, regionala övervakningar och informationsblad som är relevanta med avseende på tillämpningen av denna förordning.
c)
Ett delskikt för underrättelser, som innehåller analyserad information som är relevant med avseende på tillämpningen av denna förordning, särskilt tilldelningen av påverkansgrader för de yttre gränsavsnitten.
d)
Ett delskikt för bilder och geodata, som innehåller referensbilder, bakgrundskartor, validering av analyserad information och förändringsanalys (jordobservationsbilder) samt förändringsdetektering, georefererade uppgifter och kartor över yttre gränsers genomtränglighet.
8. Informationen i analysskiktet och miljöinformationen i det operativa skiktet i den nationella situationsbilden kan grundas på den information som tillhandahålls i den europeiska situationsbilden och i den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
9. De nationella samordningscentralerna i angränsande medlemsstater ska direkt och i nära realtid dela situationsbilden av angränsande yttre gränsavsnitt, vad gäller
a)
incidenter och andra signifikanta händelser i händelseskiktet,
b)
taktiska riskanalysrapporter som finns i analysskiktet.
10. De nationella samordningscentralerna i angränsande medlemsstater får direkt och i nära realtid dela situationsbilden av angränsande yttre gränsavsnitt, vad gäller positioner, status och typ av egna resurser i angränsande yttre gränsavsnitt som finns i det operativa skiktet.
Artikel 10
Europeisk situationsbild
1. Byrån ska skapa och upprätthålla en europeisk situationsbild för att i god tid kunna förse de nationella samordningscentralerna med ändamålsenlig och korrekt information och analys.
2. Den europeiska situationsbilden ska sättas samman av information som samlats in från följande källor:
a)
Nationella situationsbilder i den mån som krävs i denna artikel.
b)
Byrån.
c)
Strategisk information från kommissionen om gränskontroll, inbegripet brister vid genomförandet av kontroller vid yttre gränser.
d)
Unionens delegationer och kontor.
e)
Andra relevanta unionsorgan och -byråer samt internationella organisationer enligt artikel 18.
f)
Andra källor.
3. Den europeiska situationsbildens händelseskikt ska innehålla information om följande:
a)
Incidenter och andra händelser som finns med i den nationella situationsbildens händelselager.
b)
Incidenter och andra händelser som finns med i den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
c)
Incidenter i insatsområdet för gemensamma insatser, pilotprojekt eller snabba insatser som samordnas av byrån.
4. I den europeiska situationsbilden ska byrån beakta den påverkansgrad som den nationella samordningscentralen har tilldelat den specifika incidenten i den nationella situationsbilden.
5. Den europeiska situationsbildens operativa skikt ska bestå av följande delskikt:
a)
Ett delskikt för egna resurser, som innehåller information om position, tid, status och typ av resurser som deltar i byråns gemensamma insatser, pilotprojekt eller snabba insatser, eller som byrån förfogar över, samt insatsplanen, inbegripet insatsområde, patrulleringsscheman och kommunikationskoder.
b)
Ett delskikt för insatser, som innehåller information om de gemensamma insatser, pilotprojekt och snabba insatser som samordnas av byrån, inbegripet uppdragsbeskrivning, lokalisering, status, varaktighet, information om de medlemsstater och andra aktörer som är involverade, dagliga och veckovisa situationsrapporter, statistiska uppgifter och informationspaket till medierna.
c)
Ett delskikt för miljöinformation, som innehåller information om terräng- och väderförhållanden vid de yttre gränserna.
6. Informationen om egna resurser i den europeiska situationsbildens operativa skikt ska säkerhetsskyddsklassificeras i kategorin RESTREINT EU/EU RESTRICTED.
7. Den europeiska situationsbildens analysskikt ska ha samma struktur som motsvarande skikt i den nationella situationsbilden som anges i artikel 9.7.
Artikel 11
Gemensam underrättelsebild av situationen före gränserna
1. Byrån ska skapa och upprätthålla den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna för att i god tid kunna ge de nationella samordningscentralerna ändamålsenliga och korrekta uppgifter och analyser om området före gränsen.
2. Den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna ska sättas samman av information som samlats in från följande källor:
a)
Nationella samordningscentraler, inklusive information och rapporter som mottagits från medlemsstaternas sambandsmän via de behöriga nationella myndigheterna.
b)
Unionens delegationer och kontor.
c)
Byrån, inklusive information och rapporter från dess sambandsmän.
d)
Andra relevanta unionsorgan och -byråer samt internationella organisationer som avses i artikel 18.
e)
Myndigheter i tredjeländer på grundval av de bilaterala eller multilaterala avtal och regionala nätverk som avses i artikel 20, via de nationella samordningscentralerna.
f)
Andra källor.
3. Den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna får innehålla information som är relevant för luftgränsövervakning och kontroller vid gränsövergångar vid yttre gränser.
4. Händelseskiktet, det operativa skiktet och analysskiktet i den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna ska ha samma struktur som de motsvarande skikten i den europeiska situationsbilden som anges i artikel 10.
5. Byrån ska tilldela varje incident i händelseskiktet i den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna en vägledande påverkansgrad. Byrån ska meddela de nationella samordningscentralerna alla incidenter i området före gränserna.
Artikel 12
Gemensam tillämpning av övervakningsverktyg
1. Byrån ska samordna den gemensamma tillämpningen av övervakningsverktyg, i syfte att förse de nationella samordningscentralerna och byrån själv med övervakningsinformation om de yttre gränserna och om området före gränserna på ett regelbundet, pålitligt och kostnadseffektivt sätt.
2. Byrån ska vid en nationell samordningscentrals begäran förse den med information om den begärande medlemsstatens yttre gränser och om området före gränserna, som kan härröra från
a)
selektiv övervakning av utpekade tredjeländers hamnar och kuststräckor som genom riskanalys och information har identifierats som embarkerings- eller transitpunkter för fartyg eller andra transportmedel som används vid olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet,
b)
spårning av fartyg eller andra transportmedel på det fria havet som används eller misstänks användas för olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet,
c)
övervakning av utpekade områden inom sjöområdet för att upptäcka, identifiera och spåra fartyg och andra transportmedel som används eller misstänks användas för olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet,
d)
miljöbedömning av utpekade områden inom sjöområdet och vid den yttre landgränsen för att optimera övervaknings- och patrulleringsinsatserna,
e)
selektiv övervakning av vissa områden före de yttre gränserna, som genom riskanalys och information har identifierats som potentiella avrese- eller transitområden för olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet.
3. Byrån ska tillhandahålla den information som avses i punkt 1 genom att sammanställa och analysera uppgifter som kan samlas in från följande system, sensorer och plattformar:
a)
Fartygsrapporteringssystem i enlighet med deras respektive rättsliga grunder.
b)
Satellitövervakning.
c)
Sensorer monterade på olika fordon, fartyg eller andra transportmedel.
4. Byrån får avvisa en begäran från en nationell samordningscentral av tekniska, finansiella eller operativa skäl. Byrån ska informera den nationella samordningscentralen i god tid om orsakerna för en sådan vägran.
5. Byrån får på eget initiativ använda de övervakningsverktyg som avses i punkt 2 för att samla information som är relevant för den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
Artikel 13
Behandling av personuppgifter
1. Om den nationella situationsbilden används för behandling av personuppgifter ska de uppgifterna behandlas i enlighet med direktiv 95/46/EG, rambeslut 2008/977/RIF och relevanta nationella bestämmelser om skydd av personuppgifter.
2. Den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna får användas enbart för att behandla sådana personuppgifter som rör identifieringsnummer för fartyg.
De uppgifterna ska behandlas i enlighet med artikel 11ca i förordning (EG) nr 2007/2004. De ska behandlas enbart i syfte att upptäcka, identifiera och spåra fartyg liksom för de syften som avses i artikel 11c.3 i den förordningen. De ska raderas automatiskt inom sju dagar från det att byrån mottagit dem eller, om ytterligare tid behövs för att spåra ett fartyg, inom två månader från det att byrån har mottagit dem.
KAPITEL III
Reaktionsförmåga
Artikel 14
Fastställande av yttre gränsavsnitt
Vid tillämpning av denna förordning ska varje medlemsstat dela upp sina yttre land- och sjögränser i gränsavsnitt och ska meddela dem till byrån.
Artikel 15
Tilldelning av de yttre gränsavsnittens påverkansgrader
1. På grundval av byråns riskanalyser och i överenskommelse med den berörda medlemsstaten ska byrån tilldela varje yttre gränsavsnitt längs medlemsstaternas yttre land- och sjögränser någon av följande påverkansgrader eller ändra dessa nivåer:
a)
Påverkansgrad låg om incidenter i samband med olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet som inträffar vid det relevanta gränsavsnittet har en obetydlig påverkan på säkerheten vid gränserna.
b)
Påverkansgrad medel om incidenter i samband med olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet som inträffar vid det relevanta gränsavsnittet har en måttlig påverkan på säkerheten vid gränserna.
c)
Påverkansgrad hög om incidenter i samband med olaglig invandring eller gränsöverskridande brottslighet som inträffar vid det relevanta gränsavsnittet har en betydande påverkan på säkerheten vid gränserna.
2. Den nationella samordningscentralen ska regelbundet bedöma om det finns ett behov av att ändra påverkansgraden för något gränsavsnitt genom att beakta informationen i den nationella situationsbilden.
3. Byrån ska visualisera de påverkansgrader som tilldelats de yttre gränserna i den europeiska situationsbilden.
Artikel 16
Reaktioner motsvarande påverkansgraderna
1. Medlemsstaterna ska se till att de övervakningsinsatser som genomförs vid de yttre gränsavsnitten motsvarar den tilldelade påverkansgraden enligt följande:
a)
Om ett yttre gränsavsnitt har tilldelats påverkansgraden låg, ska de nationella myndigheterna med ansvar för övervakningen av yttre gräns organisera regelbunden övervakning på grundval av riskanalys och se till att tillräckliga resurser och personal hålls i beredskap vid gränsområdet för spårning, identifiering och ingripande.
b)
Om ett yttre gränsavsnitt har tilldelats påverkansgraden medel ska de nationella myndigheterna med ett ansvar för övervakning av yttre gräns utöver de åtgärder som vidtas i enlighet med led a se till att lämpliga övervakningsåtgärder genomförs vid det gränsavsnittet. När sådana övervakningsåtgärder vidtas ska den nationella samordningscentralen informeras om detta. Den nationella samordningscentralen ska samordna eventuellt stöd i enlighet med artikel 5.3.
c)
Om ett yttre gränsavsnitt har tilldelats påverkansgraden hög ska den berörda medlemsstaten utöver de åtgärder som vidtas i enlighet med led b genom den nationella samordningscentralen säkerställa att de nationella myndigheter som är verksamma vid det gränsavsnittet får allt nödvändigt stöd och att förstärkta övervakningsåtgärder vidtas. Medlemsstaten i fråga kan begära stöd från byrån på de villkor för inledande av gemensamma insatser eller snabba insatser som fastställs i förordning (EG) nr 2007/2004.
2. Den nationella samordningscentralen ska regelbundet informera byrån om de åtgärder som vidtas på nationell nivå i enlighet med punkt 1 c.
3. Om man tilldelat påverkansgraderna medel eller hög till ett yttre gränsavsnitt som ansluter till en annan medlemsstats gränsavsnitt eller till ett gränsavsnitt i ett land med vilket det har ingåtts avtal eller inrättats regionala nätverk som avses i artiklarna 19 och 20, ska den nationella samordningscentralen kontakta den angränsande medlemsstatens nationella samordningscentral eller det angränsande landets behöriga myndighet och sträva efter att samordna de nödvändiga gränsöverskridande åtgärderna.
4. Om en medlemsstat lämnar en begäran i enlighet med punkt 1 c får byrån när den svarar på begäran stödja medlemsstaten särskilt genom att
a)
ge den företräde i samband med den gemensamma tillämpningen av övervakningsverktyg,
b)
samordna utplaceringen av europeiska gränskontrollenheter i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 2007/2004,
c)
se till att den tekniska utrustning som byrån förfogar över placeras ut i enlighet med förordning (EG) nr 2007/2004,
d)
samordna eventuellt ytterligare stöd som erbjuds av andra medlemsstater.
5. Byrån ska, tillsammans med de berörda medlemsstaterna, i sina riskanalysrapporter utvärdera tilldelningen av påverkansgrader och motsvarande åtgärder som vidtagits på nationell nivå och unionsnivå.
AVDELNING III
SÄRSKILDA OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 17
Tilldelning av uppgifter till andra myndigheter i medlemsstaterna
1. Regionala, lokala, funktionella eller andra myndigheter som kan fatta operativa beslut, kan av medlemsstaterna få i uppdrag att säkerställa situationsmedvetenheten och reaktionsförmågan inom sina respektive behörighetsområden, inbegripet de uppgifter och behörigheter som avses i artikel 5.3 c, e och f.
2. De beslut av medlemsstaterna om att tilldela uppgifter i enlighet med punkt 1 får inte påverka den nationella samordningscentralens förmåga att samarbeta och utbyta information med andra nationella samordningscentraler och byrån.
3. I fall som på förhand fastställts på nationell nivå kan den nationella samordningscentralen ge en sådan myndighet som avses i punkt 1 tillstånd att förmedla och utbyta information med de regionala myndigheterna eller den nationella samordningscentralen i en annan medlemsstat eller de behöriga myndigheterna i ett tredjeland, under förutsättning att denna myndighet regelbundet informerar sin egen nationella samordningscentral om sådan kommunikation och sådant informationsutbyte.
Artikel 18
Byråns samarbete med tredje part
1. Byrån ska använda information, kapacitet och system som finns hos andra unionsinstitutioner, -organ och -byråer samt internationella organisationer, inom deras respektive rättsliga ramverk.
2. I enlighet med punkt 1 ska byrån särskilt samarbeta med följande unionsinstitutioner, -organ och -byråer samt internationella organisationer:
a)
Europeiska polisbyrån (Europol) för att utbyta information om gränsöverskridande brottslighet som ska inkluderas i den europeiska situationsbilden.
b)
Europeiska unionens satellitcentrum, Europeiska sjösäkerhetsbyrån och Europeiska fiskerikontrollbyrån vid den gemensamma tillämpningen av övervakningsverktyg.
c)
Kommissionen, Europeiska utrikestjänsten samt unionsorgan och -byråer, inbegripet Europeiska stödkontoret för asylfrågor som kan förse byrån med information som är relevant för att upprätthålla den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
d)
Internationella organisationer som kan förse byrån med information som är relevant för att upprätthålla den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
3. I enlighet med punkt 1 kan byrån samarbeta med centrumet för analys av maritim underrättelseverksamhet beträffande narkotika (MAOC-N) och samordningscentralen för kampen mot narkotika i Medelhavsområdet (CeCLAD-M) för att utbyta information om gränsöverskridande brottslighet som ska inkluderas i den europeiska situationsbilden.
4. Informationsutbytet mellan byrån och de unionsorgan och -byråer samt internationella organisationer som avses i punkterna 2 och 3 ska ske via det kommunikationsnätverk som avses i artikel 7 eller andra kommunikationsnätverk som uppfyller kriterierna om tillgänglighet, sekretess och integritet.
5. Samarbetet mellan byrån och de unionsorgan och -byråer samt internationella organisationer som avses i punkterna 2 och 3 ska regleras som en del av samarbetsavtal i enlighet med förordning (EG) nr 2007/2004 och berörda unionsorgans eller -byråers eller internationella organisationers respektive rättsliga grund. Beträffande hanteringen av säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter ska de samarbetsavtalen innehålla bestämmelser om att berörda unionsorgan eller -byråer eller internationella organisationer ska uppfylla säkerhetsbestämmelser och standarder som är likvärdiga med de som tillämpas av byrån.
6. De unionsorgan och -byråer samt internationella organisationer som avses i punkterna 2 och 3 ska använda den information de erhållit genom Eurosur endast inom sina rättsliga ramar och i överensstämmelse med de grundläggande rättigheterna, inbegripet kraven på skydd av personuppgifter.
Artikel 19
Samarbete med Irland och Förenade kungariket
1. Med avseende på tillämpning av denna förordning får utbytet av information och samarbetet med Irland och Förenade kungariket äga rum på grundval av bilaterala eller multilaterala avtal mellan respektive Irland eller Förenade kungariket och en eller flera av de angränsande medlemsstaterna eller genom regionala nätverk som grundar sig på de avtalen. Medlemsstaternas nationella samordningscentraler ska vara kontaktpunkter för informationsutbytet med de motsvarande myndigheterna i Irland och Förenade kungariket inom Eurosur. Kommissionen ska meddelas när de avtalen har ingåtts.
2. De avtal som avses i punkt 1 ska begränsas till följande informationsutbyte mellan en medlemsstats nationella samordningscentral och motsvarande myndighet i Irland eller Förenade kungariket:
a)
Information som ingår i en medlemsstats nationella situationsbild i den omfattning som den överförts till byrån i fråga om den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
b)
Information som samlats in av Irland och Förenade kungariket och som är relevant för den europeiska situationsbilden och den gemensamma underrättelsebilden av situationen före gränserna.
c)
Information som avses i artikel 9.9.
3. Information som tillhandahållits av byrån eller av en medlemsstat som inte är part i ett avtal som avses i punkt 1 inom ramverket för Eurosur ska inte delas med Irland eller Förenade kungariket utan ett förhandsgodkännande från byrån eller den medlemsstaten. Medlemsstaterna och byrån ska vara bundna av en vägran att dela den informationen med Irland eller Förenade kungariket.
4. Att föra vidare eller på annat sätt förmedla information som utbytts i enlighet med denna artikel till tredjeländer eller andra tredje parter ska vara förbjudet.
5. De avtal som avses i punkt 1 ska innehålla bestämmelser om de finansiella kostnader som uppkommer genom att Irland och Förenade kungariket deltar i genomförandet av de avtalen.
Artikel 20
Samarbete med angränsande tredjeländer
1. Vid tillämpningen av denna förordning får medlemsstaterna utbyta information och samarbeta med ett eller flera angränsande tredjeländer. Sådant informationsutbyte och sådant samarbete ska ske på grundval av bilaterala eller multilaterala avtal eller genom regionala nätverk som inrättats på grundval av dessa avtal. Medlemsstaternas nationella samordningscentraler ska vara kontaktpunkter för informationsutbytet med angränsande tredjeländer.
2. Innan medlemsstaterna ingår ett sådant avtal som avses i punkt 1 ska de berörda medlemsstaterna meddela kommissionen om avtalet, och kommissionen ska kontrollera att de bestämmelser som är av betydelse för Eurosur är förenliga med denna förordning. När avtalet har ingåtts ska den berörda medlemsstaten meddela kommissionen, som sedan ska vidarebefordra information om detta till Europaparlamentet, rådet och byrån.
3. De avtal som avses i punkt 1 ska överensstämma med relevant unionsrätt och internationell rätt i fråga om de grundläggande rättigheterna och om internationellt skydd, inbegripet Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och Genèvekonventionen angående flyktingars rättsliga ställning, i synnerhet principen om non-refoulement.
4. Utbyte av personuppgifter med tredjeländer inom ramverket för Eurosur ska begränsas till vad som är strikt nödvändigt för tillämpningen av denna förordning. Utbytet ska ske i enlighet med direktiv 95/46/EG, rambeslut 2008/977/RIF och relevanta nationella bestämmelser om skydd av personuppgifter.
5. Härmed förbjuds allt sådant informationsutbyte enligt punkt 1 som ger ett tredjeland information som kan användas för att identifiera personer eller grupper av personer vars begäran om internationellt skydd håller på att behandlas eller personer eller grupper av personer som löper en allvarlig risk att utsättas för tortyr eller andra former av omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning eller någon annan kränkning av de grundläggande rättigheterna.
6. Allt informationsutbyte enligt punkt 1 ska överensstämma med villkoren i de bilaterala och multilaterala avtal som ingåtts med de angränsande tredjeländerna.
7. Information som tillhandahållits av byrån eller av en medlemsstat som inte är part i ett avtal som avses i punkt 1 inom ramverket för Eurosur ska inte delas med ett tredje land enligt det avtalet utan ett förhandsgodkännande från byrån eller den medlemsstaten. Medlemsstaterna och byrån ska vara bundna av en vägran att dela den informationen med det berörda tredjelandet.
8. Det ska vara förbjudet att föra vidare eller på annat sätt förmedla information som utbytts i enlighet med denna artikel till andra tredjeländer eller tredje parter.
9. Allt utbyte med tredjeländer av information som erhållits genom den gemensamma tillämpningen av övervakningsverktyg ska omfattas av de lagar och regler som styr dessa verktyg samt de relevanta bestämmelserna i direktiv 95/46/EG, förordning (EG) nr 45/2001 och rambeslut 2008/977/RIF.
Artikel 21
Handbok
1. Kommissionen ska i nära samarbete med medlemsstaterna, byrån och andra relevanta unionsorgan eller -byråer tillhandahålla en handbok för genomförande och förvaltning av Eurosur i praktiken (nedan kallad handboken). Handboken ska tillhandahålla tekniska och operativa riktlinjer, rekommendationer och goda exempel, inbegripet i fråga om samarbete med tredjeländer. Kommissionen ska anta handboken i form av en rekommendation.
2. Kommissionen får efter samråd med medlemsstaterna och byrån besluta att säkerhetsskyddsklassificera delar av handboken i kategorin RESTREINT EU/EU RESTRICTED i enlighet med bestämmelserna i kommissionens arbetsordning.
Artikel 22
Övervakning och utvärdering
1. Byrån och medlemsstaterna ska vid tillämpningen av denna förordning se till att det finns förfaranden för att övervaka hur Eurosur fungerar tekniskt och operativt i förhållande till målen att uppnå adekvat situationsmedvetenhet och reaktionsförmåga vid de yttre gränserna och respekten för de grundläggande rättigheterna, inbegripet principen om non-refoulement.
2. Byrån ska lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur Eurosur fungerar senast den 1 december 2015 och därefter vartannat år.
3. Kommissionen ska till Europaparlamentet och rådet lämna en övergripande utvärdering av Eurosur senast den 1 december 2016 och därefter vart fjärde år. Den utvärderingen ska inbegripa en bedömning av de uppnådda resultaten i förhållande till målen, av huruvida de underliggande skälen för förordningen kvarstår, av hur förordningen tillämpas i medlemsstaterna och av byrån samt av huruvida de grundläggande rättigheterna respekteras och påverkas. Den ska även innehålla en kostnads-nyttoanalys. Utvärderingen ska vid behov åtföljas av lämpliga förslag på ändringar av denna förordning.
4. Medlemsstaterna ska förse byrån med den information som krävs för att upprätta den rapport som avses i punkt 2.
Byrån ska förse kommissionen med den information som krävs för att framställa den utvärdering som avses i punkt 3.
Artikel 23
Ändringar av förordning (EG) nr 2007/2004
Förordning (EG) nr 2007/2004 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 2.1 i ska ersättas med följande:
”i)
Tillhandahålla nödvändigt bistånd för att utveckla och driva ett europeiskt gränsövervakningssystem och, när så är lämpligt, för att utveckla ett gemensamt gränssnitt för informationsutbyte och systemens kompatibilitet, särskilt genom att inrätta, upprätthålla och samordna Eurosur-ramverket i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1052/2013 (16)
2.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 11ca
Behandling av personuppgifter inom ramverket för Eurosur
Byrån får behandla personuppgifter i enlighet med artikel 13.2 i förordning (EU) nr 1052/2013, som ska tillämpas i enlighet med de bestämmelser som avses i artikel 11a i denna förordning. Vid behandlingen av sådana uppgifter ska särskilt nödvändighetsprincipen och proportionalitetsprincipen följas, och det ska vara förbjudet att vidarebefordra eller på annat sätt överföra sådana personuppgifter som behandlas av byrån till tredjeländer.”
Artikel 24
Ikraftträdande och tillämplighet
1. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Denna förordning ska tillämpas från och med den 2 december 2013.
3. Bulgarien, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Kroatien, Italien, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien och Finland ska inrätta en nationell samordningscentral i enlighet med artikel 5 från och med den 2 december 2013.
De övriga medlemsstaterna ska inrätta en nationell samordningscentral i enlighet med artikel 5 från och med den 1 december 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Strasbourg den 22 oktober 2013.