РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (EС) 2015/296 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за определяне на процедурни условия за сътрудничество между държавите членки по отношение на електронната идентификация съгласно член 12, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО (1), и по-специално член 12, параграф 7 от него,
като има предвид, че:
(1)
Сътрудничеството между държавите членки по отношение на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация е от съществено значение, за да се осигури високо равнище на доверие и сигурност, отговарящи на степента на риск при такива схеми.
(2)
Съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014 от уведомяващата държава членка се изисква да предостави на останалите държави членки описание на схемата шест месеца предварително, за да могат държавите членки да си сътрудничат по начина, описан в член 12, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
(3)
Сътрудничеството между държавите членки изисква опростени процедури. Оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация не могат да се постигнат чрез процедури, провеждани на различни езици. Използването на английски език по време на сътрудничеството следва да улесни постигането на оперативна съвместимост и сигурност на схемите за електронна идентификация, като обаче преводът на вече съществуващи документи не следва да причини неприемлива тежест.
(4)
Различните елементи на схемите за електронна идентификация се управляват от различни власти или органи в държавите членки. С цел да се позволи ефективно сътрудничество и опростяване на административните процедури, е подходящо да се гарантира, че всяка държава членка има единна точка, чрез която да се осъществява връзка със съответните ѝ власти и органи.
(5)
Обменът на информация, опит и добри практики между държавите членки спомага за разработването на схеми за електронна идентификация и служи като средство за постигане на техническа оперативна съвместимост. Необходимостта от такова сътрудничество е особено обоснована в случаите, когато става въпрос за корекции на вече нотифицирани електронни схеми за идентификация, за промени на схемите за електронна идентификация, за които на държавите членки е била предоставена информация преди уведомяването, и когато настъпят важни събития или инциденти, които могат да засегнат оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация. Също така държавите членки следва да разполагат с необходимите средства, за да поискат такъв вид информация относно оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация от останалите държави членки.
(6)
Партньорската проверка на схемите за електронна идентификация следва да се разглежда като процес на взаимно обучение, който допринася за изграждането на доверие между държавите членки и гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация. Това изисква уведомяващите държави членки да предоставят достатъчно информация за своите схеми за електронна идентификация. Трябва обаче да бъде взета предвид необходимостта държавите членки да запазят определени данни поверителни, когато това е от решаващо значение за сигурността.
(7)
За да се гарантира, че процесът на партньорска оценка е ефективен по отношение на разходите и води до ясни и убедителни резултати, и за да се избегне излишната тежест за държавите членки, те следва да проведат една партньорска проверка заедно.
(8)
Държавите членки следва да вземат под внимание оценките на независима трета страна, ако има такива, когато си сътрудничат по въпросите, свързани със схемите за електронна идентификация, включително при извършването на партньорска проверка.
(9)
С цел да се улесни процедурният механизъм за постигане на целите в член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014, следва да бъде създадена мрежа за сътрудничество. Целта е да се осигури форум, който може да включва всички държави членки и да ги ангажира в официално сътрудничество по отношение на практическите аспекти на поддържането на рамката за оперативна съвместимост.
(10)
Мрежата за сътрудничество следва да разглежда проектите на формуляри за уведомяване, предоставени от държавите членки съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, и да предоставя становища с указания по отношение на съответствието на схемите, описани в тях, с изискванията на член 7, член 8, параграфи 1-2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и на акта за изпълнение, посочен в член 8, параграф 3 от същия регламент. В член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 се изисква уведомяващите държави членки да опишат как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014. По-специално, когато държавите членки подготвят изпълнението на задължението си съгласно член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 да опишат пред Комисията как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014, те следва да вземат предвид становищата на мрежата за сътрудничество.
(11)
Всички страни, участващи в уведомяването, следва да вземат под внимание становището на мрежата за сътрудничество като насоки за процесите на пълно сътрудничество, уведомяване и оперативна съвместимост.
(12)
С цел да се гарантира ефективността на процеса на партньорска оценка, провеждан съгласно настоящото решение, е целесъобразно мрежата за сътрудничество да осигури насоки за държавите членки.
(13)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, създаден по силата на член 48 от Регламент (ЕС) № 910/2014,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
Съгласно член 12, параграф 7 от регламента, с настоящето решение се определят процедурните условия за улесняване на сътрудничеството между държавите членки, което е необходимо, за да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация, за които държавите членки възнамеряват да уведомят или са уведомили Комисията. Условията засягат по-специално:
а)
обмена на информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация и анализ на значимите новости в сектора на електронната идентификация, както е определено в глава II;
б)
партньорска проверка на схемите за електронна идентификация, както е определено в глава III; както и
в)
сътрудничество чрез мрежата за сътрудничество, както е определено в глава IV.
Член 2
Език на сътрудничеството
1. Освен ако не е договорено друго между съответните държави членки, сътрудничеството се извършва на английски език.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, държавите членки не са длъжни да преведат придружаващите документи по член 10, параграф 2, когато това би създало прекомерна тежест.
Член 3
Единни точки за контакт
1. За целите на сътрудничеството между държавите членки съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 всяка държава членка определя единна точка за контакт.
2. Всяка държава членка съобщава на останалите държави членки и на Комисията информацията относно единната точка за контакт. Комисията публикува онлайн списък на единните точки за контакт.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ, ОПИТ И ДОБРИ ПРАКТИКИ
Член 4
Обмен на информация, опит и добри практики
1. Държавите членки обменят информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация с останалите държави членки.
2. Всяка държава членка съответно информира останалите държави членки, когато въведе която и да е от следните промени, подобрения или корекции, свързани с оперативната съвместимост и нивата на осигуреност на схемата:
а)
подобрения или корекции в своята вече нотифицирана схема за електронна идентификация, когато за тях не е нужно уведомяване съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
б)
промени, подобрения или корекции в описанието на своята схема за електронна идентификация, предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, когато те са се случили преди уведомяването.
3. Когато държава членка научи за важно развитие или инцидент, което/който няма връзка със нотифицираната ѝ схема за електронна идентификация, но би могло/могъл да засегне сигурността на други нотифицирани схеми за електронна идентификация, тя информира за това останалите държави членки.
Член 5
Искане на информация относно оперативната съвместимост и сигурността
1. Когато държава членка счита, че за да се гарантира оперативната съвместимост между схемите за електронна идентификация, се нуждае от повече информация относно схема за електронна идентификация, отколкото вече е била предоставена от съответната уведомяваща държава членка, тя може да поиска допълнителна информация от последната. Уведомяващата държава членка предоставя тази информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
2. С цел да се подобри сигурността на схемите за електронна идентификация, държава членка, която е загрижена по отношение на сигурността на схема, за която е направено уведомяване или тече процесът на уведомяване, може да поиска информация във връзка с елемента, пораждащ загрижеността. Запитаната държава членка предоставя на всички държави членки съответната необходима информация, за да се установи дали е възникнал пробив в сигурността по член 10 от Регламент (ЕС) № 910/2014 или дали е налице реален риск от възникването на такъв пробив, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 6
Обмен на информация чрез единните точки за контакт
Държавите членки обменят информация съгласно членове 4 и 5 посредством единните точки за контакт и предоставят съответната изискана информация без неоправдано забавяне.
ГЛАВА III
ПАРТНЬОРСКА ПРОВЕРКА
Член 7
Принципи
1. Партньорската проверка е механизъм за сътрудничество между държавите членки, чиято цел е да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация.
2. Участието на държавите членки в партньорски проверки е доброволно. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, не може да откаже участието на никоя друга държава членка в процеса на партньорска проверка.
3. Всяка държава членка, която участва в процеса на партньорска проверка, поема разходите, които е направила при участието си в този процес.
4. Всяка информация, получена в процеса на партньорска проверка, се използва единствено за тази цел. Представителите на държавите членки, които провеждат партньорската проверка, не разкриват пред трети страни никаква чувствителна или поверителна информация, получена по време на партньорската проверка.
5. Държавите членки, които провеждат партньорската проверка, разкриват всички възможни конфликти на интереси, които могат да имат представителите, посочени от тях за участие в дейностите по партньорската проверка.
Член 8
Започване на процес на партньорска проверка
1. Процесът на партньорска проверка може да бъде започнат по един от двата начина:
а)
Държава членка поисква партньорска проверка за своята схема за електронна идентификация.
б)
Държава членка или държави членки изразяват желание да направят партньорска проверка на схема за електронна идентификация на друга държава членка. В искането си те посочват причините за желанието си да проведат партньорска проверка и обясняват как партньорската проверка би допринесла за оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация на държавите членки.
2. Искане по параграф 1 се съобщава на мрежата за сътрудничество съгласно параграф 3. Всяка държава членка, която възнамерява да участва в партньорската проверка, информира мрежата за сътрудничество в срок от един месец.
3. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, предоставя на мрежата за сътрудничество следната информация:
а)
схемата за електронна идентификация, която ще бъде подложена на партньорска проверка;
б)
държавите членки, които ще проведат партньорската проверка;
в)
срокът, в който очакваните резултати ще бъдат предоставени на мрежата за сътрудничество; както и
г)
условията, при които ще се извършва партньорската проверка съгласно член 9, параграф 2.
4. Схема за електронна идентификация не подлежи на нова партньорска проверка в рамките на две години след завършването на предишната партньорска проверка, освен ако не е одобрено друго от мрежата за сътрудничество;
Член 9
Подготовка за партньорската проверка
1. Държавите членки, които ще проведат партньорската проверка, предоставят на държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, имената и данните за контакт на своите представители, които ще извършат партньорската проверка, в срок от 2 седмици, след като тези държави членки са уведомили за намерението си да участват в проверката съгласно член 8, параграф 2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, може да откаже участието на който и да е представител в случай на конфликт на интереси.
2. Като вземат предвид насоките, предоставени от мрежата за сътрудничество, държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, и участващите в проверката държави членки се договарят относно:
а)
обхвата и правилата на партньорската проверка въз основа на приложното поле на член 7, буква ж) или член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и интереса, изразен от участващите в проверката държави членки през началната фаза;
б)
графика на дейностите във връзка с проверката, като се определи краен срок, който не може да надхвърля 3 месеца, след като участващите в проверката държави членки са предоставили имената и данните за контакт на своите представители съгласно параграф 1;
в)
други организационни правила във връзка с процеса на партньорска проверка.
Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, информира мрежата за сътрудничество за договореното.
Член 10
Партньорска проверка
1. Участващите държави членки провеждат съвместно партньорската проверка. Представителите на държавите членки избират помежду си един представител, който координира партньорската проверка.
2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е обект на партньорска проверка, предоставя на участващите в проверката държави членки формуляра за уведомяване, изпратен до Комисията, или описание на схемата съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, ако за съответната схема за електронна идентификация все още не е било направено уведомяване. Предоставят се и всички придружаващи документи, както и допълнителна съответна информация.
3. Партньорската проверка може да включва, но не се ограничава до, една или повече от следните мерки:
а)
оценката на съответната документация;
б)
анализ на процесите;
в)
технически семинари; както и
г)
разглеждане на оценка на независима трета страна.
4. Участващите в проверката държави членки могат да изискат допълнителна документация, свързана с уведомяването. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е предмет на партньорска проверка, предоставя такава информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 11
Резултати от партньорската проверка
В срок от един месец след приключване на процеса на партньорска проверка участващите в проверката държави членки подготвят и представят доклад за мрежата за сътрудничество. Членовете на мрежата за сътрудничество могат да поискат допълнителна информация или пояснения от държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е била предмет на партньорска проверка, или от участващите в проверката държави членки.
ГЛАВА IV
МРЕЖА ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 12
Създаване и методи на работа
Създава се мрежа за насърчаване на сътрудничеството съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 („мрежата за сътрудничество“). Мрежата за сътрудничество осъществява дейността си чрез комбинация от заседания и писмена процедура.
Член 13
Проект на формуляр за уведомяване
Когато уведомяващата държава членка предоставя описанието на схемата си за електронна идентификация съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, тя предоставя на мрежата за сътрудничество надлежно попълнения проект на формуляр за уведомяване заедно с всички необходими придружаващи документи, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и в акта за изпълнение по член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
Член 14
Задачи
Мрежата за сътрудничество се упълномощава да:
а)
улеснява сътрудничеството между държавите членки по отношение на създаването и функционирането на рамката за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 чрез обмен на информация;
б)
създава методи за ефективен обмен на информация по всички въпроси, свързани с електронната идентификация;
в)
проучва важните новости в сектора на електронната идентификация, обсъжда и разработва добри практики в областта на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация;
г)
приема становища относно разработки във връзка с рамката за оперативна съвместимост по член 12, параграфи 2-4 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
д)
приема становища по разработки относно минималните технически спецификации, стандарти и процедури, свързани с нивата на осигуреност, определени в акта за изпълнение, приет съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 910/2014, и насоките, които придружават посочения акт за изпълнение;
е)
приема насоки относно обхвата на партньорската проверка и нейните условия;
ж)
разглежда резултатите от партньорските проверки съгласно член 11;
з)
разглежда попълнените проекти на формулярите за уведомяване;
и)
приема становища как схема за електронна идентификация с предстоящо уведомяване, чието описание е било предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, отговаря на изискванията на член 7, член 8, параграфи 1 и 2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и акта за изпълнение по член 8, параграф 3 от същия регламент.
Член 15
Членство
1. В мрежата за сътрудничество членуват държавите членки и страните от Европейското икономическо пространство.
2. Представителите на присъединяващи се държави се поканват от председателя за участие в заседанията на мрежата за сътрудничество като наблюдатели, считано от датата на подписване на договора за присъединяване.
3. Председателят може да покани външни експерти със специфична компетентност по въпрос от дневния ред, които да участват в работата на мрежата за сътрудничество или на подгрупа, създадена на ad hoc основа, след консултация с мрежата за сътрудничество. Освен това председателят може да даде статут на наблюдатели на физически лица и организации след консултация с мрежата за сътрудничество.
Член 16
Функциониране
1. Заседанията на мрежата за сътрудничество се председателстват от Комисията.
2. В съгласие с Комисията мрежата за сътрудничество може да създава подгрупи, които да разглеждат конкретни въпроси въз основа на мандат, определен от мрежата за сътрудничество. Тези подгрупи се разпускат веднага щом мандатът им бъде изпълнен.
3. Членовете на мрежата за сътрудничество, както и поканените експерти и наблюдатели, спазват задълженията за запазване на професионалната тайна, предвидени в Договорите и в правилата за прилагането им, а така също и правилата на Комисията относно сигурността, свързани със защитата на класифицираната информация на ЕС, предвидени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (2). При неспазване на тези задължения Комисията може да предприеме съответните мерки.
4. Мрежата за сътрудничество провежда заседанията си в сгради на Комисията. Комисията осигурява секретарските услуги.
5. Мрежата за сътрудничество публикува своите становища, приети съгласно член 14, буква и), на специален уебсайт. Когато такова становище съдържа поверителна информация, мрежата за сътрудничество приема неповерителна версия на същото становище за целите на това публикуване.
6. Мрежата за сътрудничество приема свой процедурен правилник чрез обикновено мнозинство на членовете си.
Член 17
Разходи за заседанията
1. Комисията не заплаща за услугите на лицата, които участват в дейностите на мрежата за сътрудничество.
2. Пътните разходи на участниците в заседанията на мрежата за сътрудничество могат да бъдат възстановени от Комисията. Възстановяването се извършва в съответствие с разпоредбите в сила за Комисията и според наличния бюджет, предоставен на службите на Комисията в рамките на годишната процедура за разпределение на средствата.
Член 18
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2015/296
av den 24 februari 2015
om inrättande av förfaranden för samarbete mellan medlemsstaterna om elektronisk identifiering i enlighet med artikel 12.7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av den 23 juli 2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv 1999/93/EG (1), särskilt artikel 12.7, och
av följande skäl:
(1)
Samarbete mellan medlemsstaterna om interoperabilitet och säkerhet för system för elektronisk identifiering är avgörande för att främja en hög nivå av förtroende och en säkerhetsnivå som är anpassad till risknivån i sådana system.
(2)
Artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014 kräver att den anmälande medlemsstaten förser andra medlemsstater med en beskrivning av detta system sex månader i förväg så att medlemsstaterna kan samarbeta på det sätt som anges i artikel 12.5 i förordning (EU) nr 910/2014.
(3)
Samarbete mellan medlemsstaterna kräver förenklade förfaranden. Interoperabilitet och säkerhet för system för elektronisk identifiering kan inte skapas genom förfaranden som genomförs på olika språk. Användningen av engelska under samarbetet kommer att göra det lättare att uppnå interoperabilitet och säkerhet i system för elektronisk identifiering. Översättningen av redan befintlig dokumentation bör emellertid inte ge upphov till orimliga bördor.
(4)
Olika delar av systemen för elektronisk identifiering förvaltas av olika myndigheter eller organ i medlemsstaterna. För att uppnå ett effektivt samarbete och förenkla de administrativa förfarandena är det lämpligt att säkerställa att varje medlemsstat har en gemensam kontaktpunkt genom vilken dess behöriga myndigheter och organ kan nås.
(5)
Utbyte av information, erfarenheter och god praxis mellan medlemsstaterna underlättar utvecklingen av system för elektronisk identifiering och fungerar som ett verktyg för att uppnå teknisk interoperabilitet. Behovet av ett sådant samarbete är särskilt motiverat när det gäller justeringar av redan anmälda system för elektronisk identifiering, ändringar av system för elektronisk identifiering på vilka information har lämnats till medlemsstaterna före anmälan, och då viktig utveckling äger rum eller viktiga händelser inträffar som kan påverka interoperabiliteten eller säkerheten i systemen för elektronisk identifiering. Medlemsstaterna bör också ha möjlighet att begära sådan information om interoperabilitet och säkerhet för system för elektronisk identifiering från andra medlemsstater.
(6)
Sakkunnighetsbedömning av system för elektronisk identifiering bör ses som en process för ömsesidigt lärande som bidrar till att bygga upp förtroende mellan medlemsstaterna och säkerställa interoperabilitet och säkerhet av anmälda system för elektronisk identifiering. Detta kräver att medlemsstater anmäls för att tillhandahålla tillräcklig information om sina system för elektronisk identifiering. Behovet för medlemsstaterna att hålla vissa uppgifter hemliga när detta är avgörande för säkerheten, måste dock också beaktas.
(7)
För att se till att sakkunnighetsbedömningsförfarandet är kostnadseffektivt och leder till klara och tydliga resultat, och för att undvika att lägga en onödig börda på medlemsstaterna, bör medlemsstaterna genomföra sakkunnighetsbedömningen gemensamt.
(8)
Medlemsstaterna bör beakta oberoende bedömningar av tredje man, i förekommande fall, när de samarbetar om frågor som rör system för elektronisk identifiering, bland annat då de genomför sakkunnighetsbedömningar.
(9)
För att underlätta förfaranden för att uppnå målen i artikel 12.5 och 12.6 i förordning (EU) nr 910/2014, bör ett Samarbetsnätverk skapas. Detta ska garantera att det finns ett forum som kan omfatta alla medlemsstater och engagera dem för att på ett formaliserat sätt samarbeta om de praktiska aspekterna vad gäller interoperabilitetsramverkets underhåll.
(10)
Samarbetsnätverket bör granska utkast till anmälningsformulär som medlemsstaterna lämnat enligt artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014 och avge yttranden som ger indikationer om efterlevnaden av de system som beskrivs av kraven i artiklarna 7, 8.1-8.2 och 12.1 i den förordningen och den genomförandeakt som avses i artikel 8.3 i den förordningen. Enligt artikel 9.1 e i förordning (EU) nr 910/2014 ska de anmälande medlemsstaterna beskriva hur det anmälda systemet för elektronisk identifiering uppfyller kraven för interoperabilitet i enlighet med artikel 12.1 i förordning (EU) nr 910/2014. I synnerhet bör yttranden i Samarbetsnätverket beaktas av medlemsstaterna då de förbereder sig för att uppfylla sin skyldighet enligt artikel 9.1 e i förordning (EU) nr 910/2014 att beskriva för kommissionen hur det anmälda systemet för elektronisk identifiering uppfyller kraven för interoperabilitet i enlighet med artikel 12.1 i förordning (EU) nr 910/2014.
(11)
Alla parter som är involverade i anmälan bör beakta yttrandet från Samarbetsnätverket som vägledning för förfarandena för fullständigt samarbete, anmälan och interoperabilitet.
(12)
För att säkerställa att förfarandet för sakkunnighetsbedömning som genomförs enligt detta beslut får avsedd effekt är det lämpligt att Samarbetsnätverket ger vägledning till medlemsstaterna.
(13)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 48 i förordning (EU) nr 910/2014.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Mål
I enlighet med artikel 12.7 i förordningen fastställs i detta beslut förfaranden för att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna, vilket är nödvändigt för att säkerställa interoperabiliteten och säkerheten i system för elektronisk identifiering som medlemsstaterna avser att anmäla eller har anmält till kommissionen. Förfarandena avser särskilt
a)
utbyte av information, erfarenheter och god praxis om system för elektronisk identifiering samt undersökning av den relevanta utvecklingen inom sektorn för elektronisk identifiering som anges i kapitel II,
b)
sakkunnighetsbedömning av system för elektronisk identifiering som anges i kapitel III, och
c)
samarbete genom Samarbetsnätverket som anges i kapitel IV.
Artikel 2
Samarbetsspråk
1. Om inte annat överenskommits med den berörda medlemsstaten, ska samarbetsspråket vara engelska.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 ska medlemsstaterna inte vara skyldiga att översätta de dokument som avses i artikel 10.2, om detta skulle medföra en orimlig börda.
Artikel 3
Gemensamma kontaktpunkter
1. För det samarbete mellan medlemsstaterna som avses i artikel 12.5 och 12.6 i förordning (EU) nr 910/2014 ska varje medlemsstat utse en gemensam kontaktpunkt.
2. Varje medlemsstat ska informera de andra medlemsstaterna och kommissionen om den gemensamma kontaktpunkten. Kommissionen ska offentliggöra en förteckning över de gemensamma kontaktpunkterna på internet.
KAPITEL II
UTBYTE AV INFORMATION, ERFARENHETER OCH GOD PRAXIS
Artikel 4
Utbyte av information, erfarenheter och god praxis
1. Medlemsstaterna ska dela med sig av information, erfarenheter och god praxis om system för elektronisk identifiering med andra medlemsstater.
2. Varje medlemsstat ska underrätta de andra medlemsstaterna när man inför någon av följande ändringar, utvecklingssteg eller anpassningar som sammanhänger med interoperabiliteten eller tillitsnivåerna i systemet:
a)
Utvecklingssteg eller anpassningar av dess redan anmälda system för elektronisk identifiering, såvida det inte kräver anmälan enligt artikel 9.1 i förordning (EU) nr 910/2014.
b)
Ändringar, utvecklingssteg eller anpassningar av beskrivningen av det system för elektronisk identifiering som tillhandahålls i enlighet med artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014, om de inträffade före anmälan.
3. Om en medlemsstat får kännedom om någon viktig utveckling eller incident som inte avser dess anmälda system för elektronisk identifiering men som kan påverka säkerheten i andra anmälda system för elektronisk identifiering, ska den underrätta de andra medlemsstaterna om detta.
Artikel 5
Begäran om information om interoperabilitet och säkerhet
1. När en medlemsstat anser att det för att säkerställa interoperabilitet mellan systemen för elektronisk identifiering är nödvändigt att ha mer information som inte redan har tillhandahållits av den medlemsstat som anmäler systemet för elektronisk identifiering får den begära sådan information från den sistnämnda. Den anmälande medlemsstaten ska lämna dessa uppgifter, om inte
a)
sådan information saknas, eller det skulle leda till en orimlig administrativ börda att ta fram den,
b)
informationen avser frågor av allmän säkerhet eller nationell säkerhet, eller
c)
informationen avser frågor om affärs-, yrkes- eller företagshemligheter.
2. I syfte att förbättra säkerheten i system för elektronisk identifiering får en medlemsstat som har ett säkerhetsproblem som påverkar ett system som har anmälts eller som håller på att anmälas begära information om säkerhetsproblemet. Den anmodade medlemsstaten ska därefter tillhandahålla alla medlemsstater den relevanta information som krävs för att fastställa om en säkerhetsincident som avses i artikel 10 i förordning (EU) nr 910/2014 har skett eller för att fastställa om det finns en reell risk för att en sådan incident kan äga rum, om inte
a)
sådan information saknas, eller det skulle leda till en orimlig administrativ börda att ta fram den,
b)
informationen avser frågor av allmän säkerhet eller nationell säkerhet, eller
c)
informationen avser frågor om affärs-, yrkes- eller företagshemligheter.
Artikel 6
Utbyte av information genom gemensamma kontaktpunkter
Medlemsstaterna ska utbyta information enligt artiklarna 4 och 5 genom de gemensamma kontaktpunkterna, och ska utan onödigt dröjsmål tillhandahålla relevant information som har begärts in.
KAPITEL III
SAKKUNNIGHETSBEDÖMNING
Artikel 7
Principer
1. Sakkunnighetsbedömning är en mekanism för samarbete mellan medlemsstaterna för att säkerställa interoperabilitet och säkerhet i de anmälda systemen för elektronisk identifiering.
2. Medlemsstaternas deltagande i sakkunnighetsbedömningen ska vara frivillig. Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering ska sakkunnighetsbedömas får inte neka deltagande av någon medlemsstat i sakkunnighetsbedömningsförfarandet.
3. Varje medlemsstat som ingår i sakkunnighetsbedömningsförfarandet ska bära de kostnader som den ådrar sig genom att delta i detta förfarande.
4. All information som inhämtas genom detta sakkunnighetsbedömningsförfarande får endast användas för detta ändamål. Företrädare för de medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen får inte till tredje man avslöja känslig eller konfidentiell information som erhålls under sakkunnighetsbedömningen.
5. Den sakkunnighetsbedömda medlemsstaten ska redogöra för eventuella intressekonflikter som företrädare utsedda av dem att delta i sakkunnighetsbedömningen kan ha.
Artikel 8
Initieringen av sakkunnighetsbedömningsförfarandet
1. Sakkunnighetsförfarandet kan initieras på ett av följande två sätt:
a)
En medlemsstat begär att dess system för elektronisk identifiering ska bli föremål för sakkunnighetsbedömning.
b)
En medlemsstat eller flera medlemsstater uttrycker en önskan om att sakkunnighetsbedöma en annan medlemsstats system för elektronisk identifiering. I sin begäran ska de ange skälen till detta och förklara hur den skulle bidra till interoperabiliteten eller säkerheten hos medlemsstaternas system för elektronisk identifiering.
2. En begäran enligt punkt 1 ska meddelas Samarbetsnätverket i enlighet med punkt 3. Alla medlemsstater som vill delta i sakkunnighetsbedömningen ska informera Samarbetsnätverket inom en månad.
3. Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering ska sakkunnighetsbedömas ska tillhandahålla Samarbetsnätverket följande information:
a)
Det system för elektronisk identifiering som ska sakkunnighetsbedömas.
b)
Den medlemsstat/de medlemsstater som ska sakkunnighetbedömas.
c)
Tidsplanen för det förväntade resultatet som kommer att läggas fram för Samarbetsnätverket.
d)
Formerna för hur sakkunnighetsbedömningen ska genomföras enligt artikel 9.2.
4. Ett system för elektronisk identifiering ska inte bli föremål för ytterligare sakkunnighetsbedömning inom två år från en genomförd sakkunnighetsbedömning, såvida Samarbetsnätverket inte har kommit överens om det.
Artikel 9
Förberedelse för sakkunnighetsbedömningen
1. De medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen ska tillhandahålla den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering genomgår en sakkunnighetsbedömning med namn och kontaktuppgifter för de företrädare som genomför bedömningen inom två veckor efter det att de medlemsstater som genomför bedömningen meddelat sin avsikt att delta i sakkunnighetsbedömningen enligt artikel 8.2. Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering ska sakkunnighetsbedömas får vid intressekonflikt neka deltagande av någon företrädare.
2. Med beaktande av den vägledning som tillhandahålls av Samarbetsnätverket ska den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering sakkunnighetsbedöms och de medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen enas om följande:
a)
Tillämpningsområdet och formerna för sakkunnighetsbedömningen på grundval av tillämpningsområdet för artikel 7 g eller artikel 9.1 i förordning (EU) nr 910/2014 och det intresse som uttryckts av medlemsstaterna i initieringsfasen.
b)
Tidpunkten för sakkunnighetsbedömningsaktiviteterna genom att fastställa en tidsfrist som inte får överstiga tre månader efter det att de medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen tillhandahållit namn och kontaktuppgifter för sina företrädare i enlighet med punkt 1.
c)
Andra organisatoriska arrangemang som avser sakkunnighetsbedömningsförfarandet.
Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering ska sakkunnighetsbedömas ska informera Samarbetsnätverket om överenskommelsen.
Artikel 10
Sakkunnighetsbedömning
1. De berörda medlemsstaterna ska gemensamt genomföra sakkunnighetsbedömningen. Medlemsstaternas företrädare ska sinsemellan välja en företrädare för att samordna sakkunnighetsbedömningen.
2. Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering genomgår en sakkunnighetsbedömning ska förse de medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen med den anmälan som lämnas till kommissionen eller en beskrivning av systemet i enlighet med artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014 om respektive system för elektronisk identifiering ännu inte har anmälts. Alla styrkande handlingar och annan relevant information ska också tillhandahållas.
3. Sakkunnighetsbedömning kan omfatta, men är inte begränsad till, en eller flera av följande arrangemang:
a)
Bedömning av relevant dokumentation.
b)
Undersökning av processer.
c)
Tekniska seminarier.
d)
Beaktande av oberoende tredje mans bedömning.
4. De medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen får begära ytterligare dokumentation om anmälan. Den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering genomgår sakkunnighetsbedömning ska tillhandahålla sådan information om inte
a)
sådan information saknas, eller det skulle leda till en orimlig administrativ börda att ta fram den,
b)
informationen avser frågor av allmän säkerhet eller nationell säkerhet, eller
c)
informationen avser frågor om affärs-, yrkes- eller företagshemligheter.
Artikel 11
Resultaten av sakkunnighetsbedömningen
De medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen ska utarbeta och inom en månad från utgången av sakkunnighetsbedömningsförfarandet lägga fram en rapport för Samarbetsnätverket. Medlemmarna i Samarbetsnätverket får begära in ytterligare information eller klarlägganden från den medlemsstat vars system för elektronisk identifiering har sakkunnighetsbedömts eller från de medlemsstater som genomför sakkunnighetsbedömningen.
KAPITEL IV
SAMARBETSNÄTVERKET
Artikel 12
Inrättande och arbetsmetoder
Ett nätverk för att främja samarbete enligt artikel 12.5-12.6 i förordning (EU) nr 910/2014 (Samarbetsnätverket) inrättas härmed. Samarbetsnätverket ska utföra sitt arbete genom en kombination av möten och skriftliga förfaranden.
Artikel 13
Utkast till anmälningsformulär
När den anmälande medlemsstaten tillhandahåller en beskrivning av sitt system för elektronisk identifiering i enlighet med artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014, ska den tillhandahålla Samarbetsnätverket det korrekt ifyllda utkastet till anmälningsformulär och alla nödvändiga åtföljande handlingar som anges i artikel 9.1 i förordning (EU) nr 910/2014 och i den genomförandeakt som avses i artikel 9.5 i förordning (EU) nr 910/2014.
Artikel 14
Uppgifter
Samarbetsnätverket ska få i uppdrag att
a)
underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna om inrättandet av och verksamheten för interoperabilitetsramverket i enlighet med artikel 12.5-12.6 i förordning (EU) nr 910/2014, genom utbyte av information,
b)
fastställa metoder för ett effektivt informationsutbyte om alla frågor som rör elektronisk identifiering,
c)
undersöka den relevanta utvecklingen inom sektorn för elektronisk identifiering och diskutera och utveckla god praxis i fråga om interoperabilitet och säkerhet för system för elektronisk identifiering,
d)
anta yttranden om utvecklingen avseende det interoperabilitetsramverk som avses i artikel 12.2-12.4 i förordning (EU) nr 910/2014,
e)
anta yttranden om utvecklingen när det gäller tekniska minimispecifikationer, standarder och förfaranden avseende tillitsnivåer som anges i den genomförandeakt som antagits i enlighet med artikel 8.3 i förordning (EU) nr 910/2014, och de riktlinjer som åtföljer den genomförandeakten,
f)
anta riktlinjer om omfattningen av sakkunnighetsbedömning och dess arrangemang,
g)
granska resultaten av sakkunnighetsbedömningarna i enlighet med artikel 11,
h)
granska utkastet till anmälningsformulär,
i)
anta yttranden om hur ett system för elektronisk identifiering som ska anmälas, vars beskrivning överlämnades i enlighet med artikel 7 g i förordning (EU) nr 910/2014, uppfyller kraven i artiklarna 7, 8.1-8.2 och 12.1 i den förordningen och den genomförandeakt som avses i artikel 8.3 i den förordningen.
Artikel 15
Medlemskap
1. Medlemsstaterna och länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet ska vara medlemmar i Samarbetsnätverket.
2. Företrädare för anslutande länder ska bjudas in av ordföranden för att delta som observatörer i Samarbetsnätverket från och med dagen för undertecknandet av anslutningsfördraget.
3. Ordföranden får bjuda in externa experter utanför Samarbetsnätverket med särskild kompetens i ett ämne på dagordningen att delta i Samarbetsnätverket eller arbetsgruppernas arbete på ad hoc-basis, efter samråd med Samarbetsnätverket. Dessutom får ordföranden ge observatörsstatus till enskilda personer och organisationer efter samråd med Samarbetsnätverket.
Artikel 16
Verksamhet
1. Mötena i Samarbetsnätverket ska ledas av kommissionen.
2. I samförstånd med kommissionen får Samarbetsnätverket inrätta undergrupper för att utreda särskilda frågor enligt direktiv från Samarbetsnätverket. Sådana undergrupper ska upplösas så snart de har fullgjort sina uppdrag.
3. Medlemmar i Samarbetsnätverket, liksom inbjudna experter och observatörer, ska ha tystnadsplikt enligt fördragen och deras genomförandebestämmelser samt följa kommissionens säkerhetsbestämmelser när det gäller skydd av sekretessbelagda EU-uppgifter enligt bilagan till kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom (2). Om de åsidosätter dessa skyldigheter får kommissionen vidta alla lämpliga åtgärder.
4. Samarbetsnätverket ska hålla sina möten i kommissionens lokaler. Kommissionen ska tillhandahålla sekretariatstjänster.
5. Samarbetsnätverket ska offentliggöra sina yttranden som antagits enligt artikel 14 i på en särskild webbplats. När ett sådant yttrande innehåller konfidentiella uppgifter ska Samarbetsnätverket anta en icke-konfidentiell version av yttrandet för offentliggörandet.
6. Samarbetsnätverket ska med enkel majoritet av sina ledamöter anta sin arbetsordning.
Artikel 17
Möteskostnader
1. Kommissionen ska inte ersätta dem som deltar i Samarbetsnätverkets verksamhet för sina tjänster.
2. Resekostnader för deltagare i Samarbetsnätverkets möten får ersättas av kommissionen. Ersättningen ska betalas ut i enlighet med gällande regler inom kommissionen och inom ramen för tillgängliga anslag som tilldelas kommissionen enligt det årliga förfarandet för resurstilldelning.
Artikel 18
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 24 februari 2015.