РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2015/253
av den 16 februari 2015
om regler om provtagningen och rapporteringen enligt rådets direktiv 1999/32/EG vad gäller svavelhalten i marina bränslen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 1999/32/EG av den 26 april 1999 om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen och om ändring av direktiv 93/12/EEG (1), särskilt artikel 6.1b och artikel 7.1a, och
av följande skäl:
(1)
Det är av hög prioritet att genomföra och tillämpa direktiv 1999/32/EG kostnadseffektivt och konsekvent för att uppnå de förväntade hälso- och miljövinsterna till följd av minskade svavelutsläpp, och därigenom främja rättvis konkurrens och ökad hållbarhet för sjöfarten.
(2)
För ett effektivt genomförande av artiklarna 3a, 4a och 4b i direktiv 1999/32/EG är det nödvändigt att medlemsstaterna säkerställer tillräckligt frekvent och exakt provtagning av marina bränslen som levereras till fartyg eller används ombord på fartyg, inbegripet inspektioner av fartygens loggböcker och leveranssedlar för bunkerbränsle.
(3)
Enligt artikel 6.1 i direktiv 1999/32/EG är medlemsstaterna skyldiga att vidta alla åtgärder som krävs för att genom stickprov kontrollera svavelhalten i det marina bränsle som används för förbränning ombord när fartygen befinner sig i berörda havsområden och hamnar. I detta sammanhang bör provtagning ges en vid tolkning så att det omfattar alla de metoder för kontroll av överensstämmelse som fastställs i artikel 6.1a a, b och c i det direktivet.
(4)
Fysisk provtagning av marina bränslen för att kontrollera överensstämmelsen bör ske antingen genom att ett bränslestickprov tas från fartygets bränslesystem och analyseras, eller genom analys av de relevanta förseglade stickprov med bunkerbränsle som finns ombord.
(5)
Provtagningsfrekvensen bör fastställas på grundval av antalet enskilda fartyg som anlöper en medlemsstat, kontrollen av fartygshandlingar, användningen av alternativ teknik för målinriktad provtagning i syfte att garantera en rättvis fördelning av bördan mellan medlemsstaterna och kostnadseffektivitet, samt den särskilda varningsrapporteringen om enskilda fartyg.
(6)
Provtagningen av marina bränslen i samband med leveransen till fartygen bör inriktas på leverantörer av marint bränsle som vid upprepade tillfällen visat sig inte iaktta specifikationerna på leveranssedeln för bunkerbränsle, varvid den volym marina bränslen som säljs av leverantören beaktas.
(7)
I syfte att genomföra direktiv 1999/32/EG på ett kostnadseffektivt sätt bör medlemsstaterna uppmuntras att uppfylla provtagningsfrekvensen genom att välja ut fartyg för överensstämmelsekontroll av bränslet på grundval av nationella riskbaserade mekanismer för målinriktad provtagning eller genom användning av innovativ teknik för överensstämmelsekontroll, och att dela de insamlade uppgifterna med andra medlemsstater.
(8)
Ett särskilt unionsinformationssystem som har utvecklats och drivs av Europeiska sjösäkerhetsbyrån och som är tillgängligt för medlemsstaterna från den 1 januari 2015 kommer att fungera som en plattform för registrering och utbyte av information om resultaten av enskilda överensstämmelsekontroller enligt direktiv 1999/32/EG. Medlemsstaterna bör uppmuntras att använda systemet som kan bidra väsentligt till att rationalisera och optimera bedömningen av efterlevnaden av kraven i det direktivet.
(9)
För att inte skapa en oproportionerligt stor administrativ börda för medlemsstater utan kustlinje, för fartyg som för deras flagg eller deras leverantörer av marint bränsle, bör vissa bestämmelser inte tillämpas på dessa medlemsstater.
(10)
För rapporteringen bör bästa utnyttjande av all tillgänglig och modern teknik tas i beaktande så att den administrativa bördan hålls till ett minimum, samtidigt som man tillåter flexibilitet för de medlemsstater som föredrar att rapportera på ett mer traditionellt sätt. Medlemsstaterna har därför möjlighet att använda unionens informationssystem för att fullgöra de relevanta årliga rapporteringsskyldigheterna enligt direktiv 1999/32/EG.
(11)
Tidigast den 1 januari 2016, och förutsatt att det finns gemensamma delade uppgifter om överensstämmelsekontroller vad gäller svavelhalt och om provtagning, får medlemsstaterna använda den riskbaserade målinriktningsmekanism som är integrerad i unionens informationssystem i syfte att prioritera en kostnadseffektiv kontroll av fartygsbränsle.
(12)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som har inrättats i enlighet med artikel 9.1 i direktiv 1999/32/EG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I detta beslut fastställs regler om provtagningsmetoder och provtagningsfrekvens samt rapportering enligt direktiv 1999/32/EG vad gäller svavelhalten i marina bränslen.
Artikel 2
Definitioner
I detta beslut gäller följande definitioner:
1. bränsletank : en behållare från vilken brännolja tas för att tillföras fartygsmaskinen nedströms,
2. bränslesystem : system som stöder distribution, filtrering, rening och bränsletillförsel från bränsletankarna till fartygsmaskinen,
3. fartygets företrädare : befälhavaren eller det befäl som ansvarar för de marina bränslen som används, för dokumentation och för överenskommelser om platsen för den alternativa bränsleprovtagningspunkten,
4. svavelinspektör : en person som vederbörligen godkänts av den behöriga myndigheten i en medlemsstat att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i direktiv 1999/32/EG,
5. unionens informationssystem : ett system som använder uppgifter om anlöpshamn för enskilda fartyg inom SafeSeaNet, det informationshanteringssystem som inrättas genom artikel 22a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG (2), för att registrera och utbyta information om resultaten av enskilda överensstämmelsekontroller enligt direktiv 1999/32/EG, och som drivs av Europeiska sjösäkerhetsbyrån. En riskbaserad unionsmekanism för målinriktad provtagning utvecklas på grundval av resultaten av enskilda överensstämmelsekontroller och därtill hörande resultat enligt direktiv 1999/32/EG.
Artikel 3
Provtagningsfrekvens för marina bränslen som används ombord på fartyg
1. Medlemsstaterna ska göra inspektioner av fartygens loggböcker och leveranssedlar för bunkerbränsle ombord på minst 10 % av det totala antalet enskilda fartyg som anlöper den aktuella medlemsstaten per år.
Det totala antalet enskilda fartyg som anlöper en medlemsstat ska svara mot det genomsnittliga antalet fartyg under de tre föregående åren som rapporteras via SafeSeaNet.
2. Från och med den 1 januari 2016 ska svavelhalten i det marina bränsle som används ombord även kontrolleras genom provtagning eller analys, eller båda, av minst nedanstående procentandel av de inspekterade fartygen som avses i punkt 1:
a)
40 % i medlemsstater som helt gränsar till kontrollområden för utsläpp av svaveloxider (nedan kallade svavelkontrollområden).
b)
30 % i medlemsstater som delvis gränsar till svavelkontrollområden.
c)
20 % i medlemsstater som inte gränsar till svavelkontrollområden.
Från och med den 1 januari 2020 ska, i medlemsstater som inte gränsar till svavelkontrollområden, svavelhalten i det marina bränsle som används ombord även kontrolleras genom provtagning eller analys, eller båda, av 30 % av de inspekterade fartygen som avses i punkt 1.
Medlemsstaterna kan uppfylla de provtagningsfrekvenser som anges i denna punkt genom att välja ut fartyg på grundval av nationella riskbaserade mekanismer för målinriktad provtagning och de särskilda varningar om enskilda fartyg som rapporterats i unionens informationssystem.
3. Antalet enskilda fartyg som beräknas enligt punkt 2 och som även ska kontrolleras genom provtagning och analys, eller båda, kan justeras, men inte minskas med mer än 50 %, antingen
a)
genom att man från detta antal subtraherar det antal enskilda fartyg som kontrolleras för eventuell bristande överensstämmelse med hjälp av fjärranalysteknik eller Quick Scan-metoder, eller
b)
genom att man fastställer ett lämpligt antal, när dokumentkontroller i enlighet med punkt 1 utförs ombord på minst 40 % av de enskilda fartyg som anlöper den berörda medlemsstaten per år.
Den justering som avses i leden a och b ska rapporteras i unionens informationssystem.
4. Från och med den 1 januari 2016 kan en medlemsstat, i stället för att uppfylla den årliga frekvens som anges i punkterna 1, 2 och 3, tillämpa en årlig provtagningsfrekvens grundad på unionens riskbaserade målinriktningsmekanism.
5. Denna artikel ska inte gälla för Tjeckien, Luxemburg, Ungern, Österrike och Slovakien.
Artikel 4
Provtagningsfrekvens för marina bränslen i samband med att de levereras till fartyg
1. I enlighet med artikel 6.1a b i direktiv 1999/32/EG och med beaktande av den volym marina bränslen som levererats, ska en medlemsstat utföra provtagning och analys av marina bränslen när de levereras till fartyg av de leverantörer av marina bränslen som är registrerade i den medlemsstaten och som minst tre gånger under ett och samma år har konstaterats leverera bränsle som inte överensstämmer med de specifikationer som anges på leveranssedeln för bunkerbränsle, grundat på rapporteringen i unionens informationssystem eller i den årsrapport som avses i artikel 7.
2. Denna artikel ska inte gälla för Tjeckien, Luxemburg, Ungern, Österrike och Slovakien.
Artikel 5
Provtagningsmetoder för kontroll av svavelhalten i det marina bränsle som används ombord
1. I enlighet med artikel 3 ska medlemsstaterna, vid kontroll av svavelhalten i marina bränslen som används ombord, tillämpa följande tillvägagångssätt vid provtagning och kontroll av överensstämmelsen med gränsvärdena för svavel:
a)
Kontroll av fartygs loggböcker och leveranssedlar för bunkerbränsle och
b)
en av eller, vid behov, båda nedanstående metoder för provtagning och analys:
i)
Analys av de förseglade bunkerbränsleprov som finns ombord på fartygen, vilka åtföljer leveranssedeln för bunkerbränsle och vilka har tagits i enlighet med regel 18 punkt 8.1 och 8.2 i bilaga VI till Marpol.
ii)
Stickprovtagning i enlighet med artikel 6 på de marina bränslen som används för förbränning ombord, åtföljd av analys.
2. Efter avslutad kontroll och analys av svavelhalten ska svavelinspektören registrera uppgifterna och resultaten från den bränslespecifika inspektionen, vilka ska överensstämma med den typ av information som begärs enligt artikel 7 a.
Artikel 6
Stickprovtagning ombord
1. Medlemsstaterna ska ta stickprovet på marint bränsle ombord genom ett eller flera stickprov från det ställe där en ventil har monterats för provtagning från bränslesystemet, enligt angivelser på fartygets rörsystem för bränsle eller på planen över dessa och enligt godkännandet från flaggstatens administration eller en erkänd organisation som företräder denna.
2. Om det inte finns ett sådant ställe som avses i punkt 1, ska provtagningspunkten vara den plats där en ventil monterats för provtagning och den ska uppfylla samtliga följande villkor:
a)
Vara lätt och säkert åtkomlig.
b)
Ta hänsyn till de olika bränslekvaliteter som används i förbränningsmotorn för brännolja.
c)
Befinna sig nedströms bränsletanken för det bränsle som används.
d)
Befinna sig så nära förbränningsmotorns bränsleinlopp som är praktiskt och säkerhetsmässigt möjligt med hänsyn till typen av bränslen, flödet, temperaturen samt trycket vid den valda provtagningspunkten.
e)
Föreslås av fartygets företrädare och godtas av svavelinspektören.
3. Medlemsstaterna kan ta ett stickprov på mer än en plats i bränslesystemet för att fastställa om det finns en eventuell korskontaminering mellan bränslen vid avsaknad av helt separerade bränslesystem, eller om ett system med flera bränsletankar tillämpas.
4. Medlemsstaterna ska se till att stickprovet samlas upp i en provbehållare från vilken minst tre provflaskor kan fyllas så att de representerar det marina bränsle som används.
5. Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att säkerställa följande:
a)
Att provflaskorna förseglas av svavelinspektören med en unik identifiering som anbringas i närvaro av fartygets företrädare.
b)
Att två provflaskor tas i land för analys.
c)
Att en provflaska behålls av fartygets företrädare under minst 12 månader från uppsamlingsdagen.
Artikel 7
Information som ska ingå i årsrapporten
Den årsrapport som medlemsstaterna ska lämna till kommissionen om efterlevnaden av gränsvärdena för svavel i marina bränslen, ska åtminstone innehålla följande information:
a)
Det totala årliga antalet fall och typer av bristande efterlevnad vad gäller uppmätt svavelhalt i det bränsle som undersökts, inbegripet omfattningen av enskild bristande efterlevnad respektive genomsnittlig bristande efterlevnad vad gäller svavelhalten, fastställd efter provtagning och analys.
b)
Det totala årliga antalet dokumentkontroller, inbegripet leveranssedlar för bunkerbränsle, plats för bränslebunkring, oljedagböcker, loggböcker, förfaranden för bränslebyte samt register.
c)
Förklaringar om att marina bränslen enligt vad som avses i artikel 4a.5b i direktiv 1999/32/EG inte funnits att tillgå, inbegripet fartygsuppgifter, uppgifter om bunkringshamn och medlemsstater där bränslet inte fanns att tillgå, antal förklaringar från samma fartyg och typ av ej tillgänglig bunkerolja.
d)
Anmälningar och skriftliga protester vad gäller svavelhalten i bränslen gentemot leverantörer av marint bränsle inom deras territorium.
e)
En förteckning med namn och adress över alla leverantörer av marint bränsle i den berörda medlemsstaten.
f)
En beskrivning av användningen av alternativa utsläppsminskningsmetoder, inbegripet försöksverksamhet och löpande utsläppsövervakning, eller alternativa bränslen samt överensstämmelseskontroller med avseende på ett kontinuerligt uppnående av minskade svaveldioxidutsläpp i enlighet med bilagorna I och II till direktiv 1999/32/EG för de fartyg som för medlemsstatens flagg.
g)
I tillämpliga fall en beskrivning av nationella riskbaserade målinriktningsmekanismer, inbegripet särskilda varningsrapporter, samt av användningen och resultaten av fjärranalys och annan tillgänglig teknik för prioritering av enskilda fartyg för överensstämmelsekontroll.
h)
Totalt antal och typ av överträdelseförfaranden som inletts eller sanktioner, eller båda, och de bötesbelopp som den behöriga myndigheten ålagt både fartygsoperatörer och leverantörer av marint bränsle att erlägga.
i)
För varje enskilt fartyg, efter inspektion av dess loggböcker och leveranssedlar för bunkerbränsle eller provtagning, eller båda:
i)
Fartygsuppgifter, inbegripet IMO-nummer, fartygstyp, ålder och tonnage.
ii)
Rapporter om provtagning och analys innehållande uppgifter om antal och typ av prover, provtagningsmetoder och provtagningsplatser, för överensstämmelsekontroll för fartygstypen.
iii)
Relevant information om leveranssedlar för bunkerbränsle, plats för bränslebunkring, oljedagböcker, loggböcker, förfaranden för bränslebyte samt register.
iv)
Verkställighetsåtgärder och rättsliga förfaranden som inletts på nationell nivå eller sanktioner, eller båda, gentemot det enskilda fartyget.
Artikel 8
Rapportformat
1. Medlemsstaterna får använda unionens informationssystem för att efter verifiering registrera alla relevanta bränslespecifika inspektionsuppgifter och -resultat, inbegripet provtagningsrelaterad information, direkt i systemet.
2. En medlemsstat som använder unionens informationssystem för att registrera, utbyta och dela uppgifter om överensstämmelsekontroll får använda den årliga aggregerade sammanställning av verkställighetsåtgärder som tillhandahålls av unionens informationssystem för att uppfylla sina rapporteringsskyldigheter enligt artikel 7 i direktiv 1999/32/EG.
3. Medlemsstater som inte använder unionens informationssystem ska antingen underlätta en anslutning mellan unionens informationssystem och det nationella systemet som åtminstone klarar att, i tillämpliga fall, registrera samma datafält som i unionens informationssystem eller rapportera elektroniskt om alla de punkter som avses i artikel 7.
Artikel 9
Ikraftträdande
Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Utfärdat i Bryssel den 16 februari 2015.