РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1382/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
за създаване на програма „Правосъдие“ за периода 2014-2020 година
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграфи 1 и 2, член 82, параграф 1 и член 84 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда създаване на пространство на свобода, сигурност и правосъдие, в което хората се движат свободно. За тази цел Съюзът може да приема мерки за развитие на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси и за насърчаване и подкрепа на действията на държавите-членки в областта на превенцията на престъпността. При по-нататъшното развитие на европейското пространство на правосъдие следва се гарантира зачитането на основните права, както и на общите принципи като недискриминация, равенство между половете, ефективен достъп до правосъдие за всички, правова държава и добре функционираща независима съдебна система.
(2)
В Стокхолмската програма (4) Европейският съвет потвърди приоритета за развитие на пространство на свобода, сигурност и правосъдие и посочи като политически приоритет изграждането на Европа на правото и правосъдието. Финансирането беше определено като един от важните инструменти за успешното изпълнение на политическите приоритети на Стокхолмската програма. Амбициозните цели, определени в Договорите и в Стокхолмската програма, следва да бъдат постигнати, inter alia, посредством създаване, за периода 2014 - 2020 г., на гъвкава и ефективна програма „Правосъдие“ („Програмата“), която следва да улесни планирането и изпълнението. Общите и конкретните цели на Програмата следва да се тълкуват в духа на съответните стратегически насоки, определени от Европейския съвет.
(3)
В съобщението на Комисията от 3 март 2010 г. относно стратегията „Европа 2020“ се установява стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж. Като ключов елемент за подкрепа на конкретните цели и водещите инициативи на стратегията „Европа 2020“ и с цел улесняване на механизмите за стимулиране на растежа, следва да се изгради добре функциониращо пространство на правосъдие, в което са премахнати пречките пред презграничните съдебни производства и пред достъпа до правосъдие при презгранични случаи.
(4)
За целите на настоящия регламент терминът „магистрати и съдебни служители“ следва да се разбира като обхващащ съдии, прокурори и съдебни служители, както и други практикуващи юристи, свързани със съдебната система, като адвокати, нотариуси, съдебни изпълнители, пробационни служители, медиатори и съдебни устни преводачи.
(5)
Съдебното обучение има централна роля за изграждането на взаимно доверие и подобрява сътрудничеството между съдебните органи и практикуващите юристи в различните държави-членки. Съдебното обучение следва да се разглежда като основен елемент при утвърждаването на истинска европейска съдебна култура в контекста на съобщението на Комисията от 13 септември 2011 г., озаглавено „Изграждане на доверие в правосъдието в целия ЕС. Ново измерение на европейското съдебно обучение“, на резолюцията на Съвета относно обучението на съдии, прокурори и съдебни служители в Европейския съюз (5), заключенията на Съвета от 27-28 октомври 2011 г. относно европейското съдебно обучение и резолюцията на Европейския парламент от 14 март 2012 г. относно съдебното обучение.
(6)
Съдебното обучение може да включва различни участници като правните, съдебните и административните органи на държавите-членки, академични институции, национални органи, които отговарят за съдебното обучение, организации или мрежи, занимаващи се с обучение на европейско равнище, както и мрежи от съдебни координатори за правото на Съюза. Структурите и образуванията, преследващи цели от общоевропейски интерес в областта на съдебното обучение като Европейската мрежа за съдебно обучение, (EJTN) Академията по европейско право (ERA), Европейската мрежа на висшите съдебни съвети (ENCJ), Асоциацията на държавните съвети и върховните административни юрисдикции на Европейския съюз (ACA-Europe), мрежата на председателите на върховните съдилища в Европейския съюз (RPCSJUE) и Европейският институт за публична администрация (EIPA) следва да продължат да играят роля за утвърждаването на програми за обучение с действително европейско измерение за магистратите и съдебните служители и следователно биха могли да получат подходяща финансова подкрепа в съответствие с процедурите и критериите, набелязани в годишните работни програми, приети от Комисията съгласно настоящия регламент.
(7)
Съюзът следва да улеснява учебните дейности, свързани с прилагането на правото на Съюза, като признава заплатите на участващите магистрати и съдебни служители, заплащани от органи на държавите-членки, за допустими разходи или реално съфинансиране, в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6) („Финансовия регламент“).
(8)
Достъпът до правосъдие следва да включва по-специално достъп до съдилища, до алтернативни методи за уреждане на спорове, както и до лица, заемащи публични длъжности, които имат правно задължение да предоставят на страните независим и безпристрастен правен съвет.
(9)
През декември 2012 г. Съветът прие Стратегия на ЕС за борба с наркотиците за периода 2013- 2020 г. (7), чиято цел е възприемането на балансиран подход, основан на едновременното намаляване на търсенето и на предлагането на наркотици, с което се признава, че намаляването на търсенето и на предлагането на наркотици са два взаимно допълващи се елемента на политиката за борба със забранените наркотични вещества. Една от основните цели на тази стратегия е да допринесе за измеримо намаляване на търсенето на наркотици, на зависимостта от наркотични вещества и на здравните и социалните рискове и вреди, свързани с употребата на наркотици. Докато правното основание на програма „Превенция на наркотиците и информация за тях“, създадена с Решение 1150/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) имаше като правно основание общественото здраве и обхващаше тези аспекти, Програмата има друго правно основание и следва да бъде насочена към по-нататъшно развитие на европейско пространство на правосъдие, основано на взаимно признаване и взаимно доверие, по-специално чрез насърчаване на съдебното сътрудничество. По този начин, като се отговаря на нуждата от опростяване и в съответствие с правното основание на всяка програма, по линия на програма „Здраве за растеж“ могат да бъдат подкрепяни мерки, които да допълват действията на държавите-членки за постигане на целта за намаляване на вредите за здравето, произтичащи от употреба на наркотици, включително превенция и предоставяне на информация.
(10)
Друг важен елемент от Стратегията на ЕС за борба с наркотиците за периода 2013-2020 г. е намаляването на предлагането на наркотици. Докато с Инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“ следва да се подкрепят действия, насочени към превенция и борба с трафика на наркотици и други видове престъпления и по-специално мерки, насочени към производството, изработването, извличането, продажбата, транспорта, вноса и износа на забранени наркотични вещества, включително притежаването и покупката на такива с цел участие в дейности по трафик на наркотици, програма „Правосъдие“ следва да обхване тези аспекти на политиката в областта на наркотиците, които остават извън обхвата на Инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“ или на програмата „Здраве за растеж“ и са тясно свързани с нейната обща цел.
(11)
Във всички случаи следва да се гарантира, че финансирането на приоритетите по програмен период 2007-2013, които бяха запазени като цели на новата Стратегия на ЕС за борба с наркотиците за периода 2013-2020 г., ще продължи и следователно следва да бъдат осигурени средства по линия на програма „Здраве за растеж, Инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност““ и Програмата съгласно съответните им приоритети и правни основания, като се избягва дублиране на финансирането.
(12)
Съгласно член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“) и Конвенцията на ООН за правата на детето от 1989 г., Програмата следва да подпомага защитата на правата на детето, включително правото на справедлив съдебен процес, правото да разбира производството, правото на зачитане на личния и семейния живот и правото на неприкосновеност и достойнство. По-специално Програмата следва да бъде насочена към предоставянето на засилена защита на децата в рамките на съдебните системи и към осигуряване на по-голям достъп до правосъдие за децата, както и да интегрира утвърждаването на правата на детето в изпълнението на всички набелязани в нея действия.
(13)
Съгласно членове 8 и 10 от ДФЕС включването на целите за равенство между жените и мъжете и за борба с дискриминацията следва да се подкрепя във всички дейности по Програмата. Следва да се осъществява редовно наблюдение и оценяване, за да се направи оценка на начина, по който аспектите на равенството между половете и недискриминацията са включени в действията по Програмата.
(14)
Опитът от действията на равнището на Съюза показва, че за постигането на целите на Програмата на практика е необходимо съчетание от инструменти, включително правни актове, политически инициативи и финансиране. Финансирането е важен инструмент, който допълва законодателните мерки.
(15)
В заключенията си от 22 и 23 септември 2011 г. относно подобряването на ефективността на бъдещите програми на Съюза за финансиране в подкрепа на съдебното сътрудничество Съветът подчерта важната роля, която финансовите програми на Съюза играят за ефективното прилагане на достиженията на правото на Съюза, и отново изтъкна необходимостта от по-прозрачен, гъвкав, съгласуван и рационализиран достъп до тези програми.
(16)
В съобщението на Комисията от 29 юни 2011 г., озаглавено „Бюджет за стратегията „Европа 2020““, се подчертава необходимостта от рационализирането и опростяването на финансирането по линия на Съюза. Особено с оглед на настоящата икономическа криза от изключителна важност е средствата на Съюза да бъдат структурирани и да се управляват по най-усърдния начин. Съществено опростяване и ефикасно управление на финансирането може да се постигне чрез намаляване на броя на програмите и чрез рационализиране, опростяване и хармонизиране на правилата и процедурите за финансиране.
(17)
В отговор на необходимостта от опростяване, ефикасно управление и по-лесен достъп до финансиране Програмата следва да продължи и развитие дейностите, провеждани по-рано въз основа на три програми, създадени с Решение 2007/126/ПВР на Съвета (9), Решение № 1149/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) и Решение № 1150/2007/ЕО Средносрочната оценка на тези програми включва препоръки, насочени към подобряване на изпълнението на тези програми. Финансирането на тези средносрочни оценки, както и резултатите от съответните последващи оценки трябва да бъдат отчетени при изпълнението на Програмата.
(18)
В съобщението на Комисията от 19 октомври 2010 г., озаглавено „Преглед на бюджета на ЕС“ и в съобщението на Комисията от 29 юни 2011 г., озаглавено „Бюджет за стратегията „Европа 2020““ се подчертава значението на целенасоченото финансиране на дейности с ясна европейска добавена стойност, т.е. когато намесата на Съюза може да придаде допълнителна стойност в сравнение със самостоятелните действия на държавите-членки. Действията, обхванати от настоящия регламент, следва да допринасят за създаването на европейско пространство на правосъдие чрез насърчаване на принципа за взаимно признаване, изграждане на взаимно доверие между държавите-членки, засилване на презграничното сътрудничество, изграждане на мрежи от контакти и чрез постигане на правилно, съгласувано и последователно прилагане на правото на Съюза. Дейностите за финансиране следва да допринесат и за постигане на действително и по-добро познаване на правото и политиките на Съюза от всички заинтересовани страни и следва да предоставят солидна аналитична основа за подкрепа и развитие на правото и политиките на Съюза, като по този начин допринасят за тяхното прилагане и добро изпълнение. Намесата на Съюза позволява тези дейности да бъдат осъществявани съгласувано в рамките на Съюза и допринася за значителни икономии. Освен това Съюзът е в по-добра позиция от държавите-членки от гледна точка на намирането на решения на презгранични ситуации и на предоставянето на европейска платформа за взаимно обучение.
(19)
При подбора на действията, които да бъдат финансирани по Програмата, Комисията следва да оценява предложенията въз основа на предварително установени критерии. Сред критериите трябва да бъде включена и оценка на европейската добавена стойност на предлаганите действия. Националните и малките проекти също могат да имат европейска добавена стойност.
(20)
Структурите и образуванията, които имат достъп до Програмата, следва да включват национални, регионални и местни органи.
(21)
С настоящия регламент се определя финансов пакет за целия срок на действие на Програмата, който да съставлява основната референтна сума - по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (11) - за Европейския парламент и за Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
(22)
С цел осигуряване достатъчна гъвкавост на Програмата да отговори на променящите се нужди и съответстващите цели на политиката през срока й на действие, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС във връзка с изменение на процентите, посочени в приложението към настоящия регламент за всяка конкретна цел, която би надвишила тези проценти с повече от 5 процентни пункта. За да се прецени необходимостта от такъв делегиран акт, тези проценти следва да бъдат изчислени въз основа на финансовия пакет за Програмата за целия й срок на действие, а не въз основа на годишните кредити. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(23)
Настоящият регламент следва да се прилага в пълно съответствие с Финансовия регламент. По-специално по отношение на условията за допустимост на данъка върху добавената стойност (ДДС), заплащан от бенефициери на безвъзмездно отпуснати средства, допустимостта на ДДС не следва да зависи от правния статут на бенефициерите за дейности, които могат да бъдат извършвани от частни и публични структури и образувания при еднакви правни условия. Като се отчита специфичният характер на целите и дейностите, обхванати от настоящия регламент, в поканите за представяне на предложения следва да се поясни, че за дейности, които могат да бъдат извършвани както от публични, така и от частни структури и образувания, неподлежащата на приспадане част от ДДС, начислен на публични структури и образувания, е допустима, доколкото тя се заплаща за изпълнение на дейности като обучение или повишаване на осведомеността, които не могат да се считат за упражняване на публична власт. Освен това настоящият регламент следва да използва инструментите за опростяване, въведени с Финансовия регламент. Освен това критериите за определяне на действията, които да бъдат подкрепени, следва да бъдат насочени към заделяне на наличните финансови средства за действия, с които се оказва възможно най-голямо въздействие по отношение на преследваната цел на политиката.
(24)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на приемането на годишните работни програми. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (12).
(25)
Годишните работни програми, приети от Комисията съгласно настоящия регламент, следва да осигурят подходящо разпределение на финансирането между безвъзмездните средства и договорите за обществени поръчки. Програмата следва на първо място да разпредели финансиране за безвъзмездни средства, като същевременно запази достатъчно финансови средства за обществени поръчки. Минималният процентен дял на годишните разходи, разпределени за безвъзмездни средства, следва да бъде определен в годишните работни програми и следва да бъде не по-малко от 65 %. За улесняване на планирането и съфинансирането на проектите от заинтересованите страни, Комисията следва да изготви ясен график за поканите за представяне на предложения, подбора и възлагането на проекти.
(26)
С цел да се гарантира ефикасното разпределение на средства от общия бюджет на Съюза, следва да се търсят съгласуваност, взаимно допълване и единодействия между програмите за финансиране, подпомагащи тясно свързани помежду си области на политиката, по-специално между Програмата и програмана „Права, равенство и гражданство“, създадена с Регламент (ЕС) № 1381/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13), Инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“, програмата „Здраве за растеж“, програмата „Еразъм+“, създадена с Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14), рамкова програма „Хоризонт 2020“, създадена с Регламент (ЕС) № 1291/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15), и Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II).
(27)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани посредством пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, разкриване и разследване на нередностите, възстановяване на изгубени, погрешно платени или неправилно използвани средства, а когато е подходящо, чрез налагане на административни и финансови санкции в съответствие с Финансовия регламент.
(28)
С цел прилагане на принципа на добро финансово управление в настоящия регламент следва да се предвидят подходящи инструменти за оценка на резултатите от него. За тази цел следва да се определят общи и конкретни цели. С цел измерване на степента на постигане на тези конкретни цели следва да бъде установен набор от конкретни и количествено измерими показатели, които да останат валидни за цялата продължителност на Програмата. Комисията следва да представя ежегодно на Европейския парламент и на Съвета доклад за наблюдението, който следва да се базира, inter alia, на показателите, посочени в настоящия регламент и който следва да предоставя информация за използването на наличните финансови средства.
(29)
Програмата следва да се изпълнява ефективно, при зачитане на принципите на доброто финансово управление, като същевременно се дава възможност на потенциални кандидати за ефективен достъп до Програмата. С цел да се подкрепи ефективният достъп до Програмата, Комисията следва да положи максимални усилия за опростяване и хармонизиране на процедурите и документите за кандидатстване, административните формалности и изискванията за финансовото управление, да премахне административните тежести и да насърчава исканията за предоставяне на безвъзмездна помощ от образувания, които се намират и в държави-членки, които не са представени в достатъчна степен по Програмата. Комисията следва да публикува на специално създаден за целта уебсайт информация за Програмата, нейните цели, различните покани за представяне на предложения и графиците им. Основните документи и насоките, отнасящи се до поканите за представяне на предложения, следва да бъдат достъпни на всички официални езици на институциите на Съюза.
(30)
В съответствие с член 180, параграф 1, буква л) от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (16) („правилата за прилагане“), споразуменията за безвъзмездни средства следва да съдържат разпоредби, уреждащи видимостта на финансовата помощ от Съюза, освен в надлежно обосновани случаи, когато публичното оповестяване не е възможно или подходящо.
(31)
В съответствие с член 35, параграфи 2 и 3 от Финансовия регламент и член 21 от Правилата за прилагане, Комисията следва своевременно и по подходящ начин да предоставя информация за получателите, както и за естеството и целта на мерките, финансирани от общия бюджет на Съюза. Тази информация следва да се предоставя при надлежно спазване на изискванията за поверителност и сигурност, и по-специално за защита на личните данни.
(32)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно да се допринесе за по-нататъшното развитие на европейско пространство на правосъдие, основано на взаимно признаване и взаимно доверие, по-специално чрез насърчаване на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, а поради мащаба и последиците на действието, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в посочения член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(33)
В съответствие с член 3 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Ирландия е нотифицирала желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(34)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към ДФЕС, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, Обединеното кралство не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(35)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(36)
За да се осигури непрекъснатост на дейностите за финансиране, осъществявани преди въз основа на Решение 2007/126/ПВР, Решение № 1149/2007/ЕО и Решение № 1150/2007/ЕО, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня след публикуването му,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Създаване и продължителност на Програмата
1. С настоящия регламент се създава програма „Правосъдие“ („Програмата“).
2. Програмата обхваща периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Член 2
Европейска добавена стойност
1. По линия на Програмата се финансират дейности с европейска добавена стойност, които допринасят за по-нататъшното развитие на европейско пространство на правосъдие. За тази цел Комисията гарантира, че избраните за финансиране действия имат за цел да дадат резултати с европейска добавена стойност.
2. Европейската добавена стойност на действия, включително на действия с малък мащаб и национални действия, се оценява с оглед на критерии като приноса им за последователното и съгласувано прилагане на правото на Съюза и за широката обществена осведоменост относно произтичащите от него права, потенциала им за изграждане на взаимно доверие между държавите-членки и за подобряване на презграничното сътрудничество, трансграничното им въздействие, приноса им за разработване и разпространение на най-добри практики или потенциала им да създадат практически средства и решения за справяне с презгранични или общи за Съюза предизвикателства.
Член 3
Обща цел
Общата цел на Програмата е да допринесе за по-нататъшното развитие на европейско пространство на правосъдие, основано на взаимно признаване и взаимно доверие, по-специално чрез насърчаване на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси.
Член 4
Конкретни цели
1. За постигане на общата цел, определена в член 3, в Програмата са заложени следните конкретни цели:
а)
улесняване и подкрепа на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси;
б)
подкрепа и насърчаване на съдебното обучение, включително на езиково обучение по правна терминология, с оглед на формирането на обща правна и съдебна култура;
в)
улесняване на ефективен достъп до правосъдие за всички, включително с цел утвърждаване и подкрепа на правата на жертвите на престъпления, като същевременно се зачитат правата на защитата;
г)
подкрепа за инициативи в областта на политиката по отношение на наркотиците, свързани с аспекти на съдебното сътрудничество и превенцията на престъпността, които са тясно свързани с общата цел на Програмата, доколкото не попадат в обхвата на Инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“ или на програма „Здраве за растеж“;
2. Конкретните цели на Програмата се постигат чрез, по-специално:
а)
повишаване на осведомеността и познанията на обществеността за правото и политиките на Съюза;
б)
разширяване на познанията за правото на Съюза, включително за материалното и процесуалното право, за инструментите за съдебно сътрудничество и за относимата практика на Съда на Европейския съюз, и за сравнителното право, с цел да се гарантира ефикасно съдебно сътрудничество по гражданскоправни и наказателноправни въпроси;
в)
подкрепа за ефективното, всеобхватно и последователно въвеждане и прилагане на инструментите на Съюза в държавите-членки и за тяхното наблюдение и оценка;
г)
насърчаване на презграничното сътрудничество, подобряване на взаимното познаване и разбиране на гражданското и наказателното право и правните и съдебните системи на държавите-членки и укрепване на взаимното доверие;
д)
подобряване на познанията и разбирането на потенциалните пречки пред гладкото функциониране на европейското пространство на правосъдие;
е)
подобряване на ефикасността на съдебните системи и сътрудничеството между тях с помощта на информационните и комуникационните технологии, включително чрез презгранична оперативна съвместимост на системите и приложенията.
Член 5
Интегриране
При изпълнението на всички действия по Програмата се цели утвърждаване на равенството между жените и мъжете и на правата на детето, inter alia, чрез правосъдие, съобразено с интересите на децата. Програмата се придържа и към забраната за дискриминация на някое от основанията, посочени в член 21 от Хартата, в съответствие с член 51 от Хартата и в рамките, определени в член 51 от Хартата.
Член 6
Видове действия
1. По Програмата се финансират, inter aliа, следните видове действия:
а)
аналитични дейности, като събиране на данни и статистическа информация; разработване на общи методологии и, когато е подходящо, показатели или критерии; проучвания, изследвания, анализи и анкети; оценки; съставяне и публикуване на наръчници, доклади и образователен материал; работни срещи, семинари, заседания на експерти и конференции;
б)
дейности с цел обучение, например обмен на служители, работни срещи, семинари, мероприятия за обучение на обучаващи, включително езиково обучение по правна терминология, както и развитие на инструменти за онлайн обучение или други модули за обучение на магистрати и съдебни служители;
в)
взаимно учене, сътрудничество, дейности за повишаване на осведомеността и разпространяване на информация, например набелязване и обмен на добри практики, иновативни подходи и опит; организация на партньорски проверки и взаимно обучение; организация на конференции, семинари, информационни кампании включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото са свързани с целите на Програмата; компилация и публикуване на материали за разпространяване на информация за Програмата и резултатите от нея; разработване, действие и поддръжка на системи и инструменти, чрез използването на информационни и комуникационни технологии, включително по-нататъшно развитие на европейския портал за електронно правосъдие, като механизъм за подобряване на достъпа на гражданите до правосъдие;
г)
подкрепа за основните участници, чиито дейности допринасят за изпълнението на целите на Програмата, като подкрепа за държавите-членки при прилагане на правото и политиките на Съюза, подкрепа за ключови европейски участници и мрежи на европейско равнище, включително в областта на съдебното обучение и подкрепа за дейности за създаване на контакти на европейско равнище между специализирани структури и образувания, както и национални, регионални и местни органи и неправителствени организации.
2. Европейската мрежа за съдебно обучение получава оперативни безвъзмездни средства за съфинансиране на разходите, свързани с постоянната ѝ работна програма.
Член 7
Участие
1. В Програмата могат да участват всички структури и образувания, които са законно установени в:
а)
държавите-членки;
б)
държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), които са страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, в съответствие с това споразумение;
в)
страните кандидатки, потенциалните кандидатки и присъединяващите се държави в съответствие с общите принципи и общите условия, определени за участието на тези страни в програмите на Съюза, установени в съответните рамкови споразумения и решения на Съвета за асоцииране или подобни споразумения.
2. Структури и образувания със стопанска цел имат достъп до Програмата само при сътрудничество с организации с нестопанска цел или публични организации.
3. Структури и образувания, които са законно установени в трети държави, различни от участващите в Програмата в съответствие с параграф 1, букви б) и в), по-специално държави, спрямо които се прилага Европейската политика за съседство, могат да бъдат асоциирани към дейностите по Програмата като сами поемат разходите си, ако това отговаря на целта на тези дейности.
4. Комисията може да сътрудничи с международни организации съгласно условията, определени в съответната годишна работна програма. Достъп до Програмата имат международните организации, работещи в обхванати от Програмата области, в съответствие с Финансовия регламент и съответните годишни работни програми.
Член 8
Бюджет
1. Финансовият пакет за изпълнение на Програмата за периода 2014 г.-2020 г. е в размер на 377 604 000 EUR.
2. Заделените по Програмата средства могат да покриват и разходи, свързани с дейности за подготовка, наблюдение, контрол, одит и оценка, които са необходими за управлението на Програмата и за оценка на постигането на нейните цели. С отпуснатите средства могат да се покриват разходи, свързани с необходимите проучвания, заседания на експерти, информационни и комуникационни дейности, институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото са свързани с общите цели на Програмата, както и разходи, свързани с информационно-технологичните мрежи, занимаващи се с обработка и обмен на информация, и с друг вид техническа и административна помощ, необходима във връзка с управлението на Програмата от Комисията.
3. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейският парламент и Съвета в границите на многогодишната финансова рамка, установена с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013. (17)
4. В рамките на финансовия пакет за Програмата се разпределят суми за всяка конкретна цел в съответствие с процентните дялове, определени в приложението.
5. Комисията не се отклонява от определените процентни дялове във финансовия пакет, посочени в приложението, с повече от 5 процентни пункта за всяка конкретна цел. Ако се наложи да се превиши това ограничение, Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове в съответствие с член 9 за изменение на всеки от показателите в приложението с повече от 5 и до 10 процентни пункта.
Член 9
Упражняване на делегация
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема на делегирани актове, посочено в член 8, параграф 5, се предоставя на Комисията за срока на изпълнение на Програмата.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 8, параграф 5, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 8, параграф 5, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 10
Мерки за изпълнение
1. Комисията изпълнява Програмата в съответствие с Финансовия регламент.
2. С оглед на изпълнението на Програмата Комисията приема годишни работни програми под формата на актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 11, параграф 2.
3. Всяка годишна работна програма изпълнява целите на програмата, като определя следното:
а)
действията, които да бъдат предприети в съответствие с общите и конкретните цели, определени в член 3 и член 4, параграф 1, включително условното разпределение на финансовите ресурси;
б)
съществените критерии за допустимост, подбор и възлагане, които се използват за подбор на предложенията, които ще получат финансово подпомагане в съответствие с член 84 от Финансовия регламент и член 94 от Правилата за неговото прилагане;
в)
минималния процент от годишните разходи, който се заделя за предоставяне на безвъзмездни средства.
4. Осигурява се подходящо и справедливо разпределение на финансовото подпомагане между различните области, обхванати от настоящия регламент. Когато взема решение за предоставяне на средства за тези области в годишните работни програми, Комисията отчита необходимостта да се поддържат достатъчни равнища на финансиране едновременно за гражданско и наказателно правосъдие, както и за съдебно обучение и инициативи в областта на политиката за борба с наркотиците, попадащи в обхвата на Програмата.
5. Поканите за представяне на предложения се публикуват ежегодно.
6. С цел улесняване на дейностите за съдебно обучение разходите, свързани с участието на магистрати и съдебни служители в тези дейности и заплатени от органи на държавите-членки, се вземат предвид в съответствие с Финансовия регламент, когато се предоставя съответното финансиране.
Член 11
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 12
Взаимно допълване
1. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, осигурява цялостна съгласуваност, взаимно допълване и единодействие с други инструменти на Съюза, включително, inter alia, програмата „Права, равенство и гражданство“, инструмента за финансова подкрепа за полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи като част от фонд „Вътрешна сигурност“, програмата „Здраве за растеж“, програмата „Еразъм +“, рамковата програма „Хоризонт 2020“ и Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II).
2. Комисията осигурява също цялостна съгласуваност, взаимно допълване и единодействие с дейността на органите, службите и агенциите на Съюза, работещи в области, обхванати от целите на Програмата като Евроюст, създадена с Решение 2002/187/ПВР на Съвета (18) и Европейския център за мониторинг на наркотици и наркомании (ЕЦМНН), създаден с Регламент (ЕО) № 1920/2006 на Европейския парламент и на Съвета (19).
3. Програмата може да ползва общи ресурси с други инструменти на Съюза, по-специално с програма „Права, равенство и гражданство“, за изпълнение на дейности, които отговарят на целите и на двете програми. Действие, за което е отпуснато финансиране по Програмата, може да получи и финансиране по програма „Права, равенство и гражданство“, при условие че финансирането не покрива едни и същи разходи.
Член 13
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани съгласно Програмата, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагане на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки, и ако се установят нередности - чрез събиране на погрешно платените суми, а при необходимост - чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по Програмата.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки на място и инспекции, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (20) и в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (21), с цел да се установи дали е налице измама, корупция или друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза, във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, финансирани по Програмата.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства, решенията за отпускане на безвъзмездни средства и договорите, произтичащи от изпълнението на настоящата Програма, съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се оправомощават да провеждат одитите и разследванията, посочени в тези параграфи в съответствие с тяхната компетентност.
Член 14
Наблюдение и оценка
1. Комисията извършва ежегодно наблюдение на Програмата, за да следи за изпълнението на провежданите по нея действия и постигането на конкретните цели, посочени в член 4. Наблюдението служи и като средство за оценка на начина, по който действията по Програмата третират въпросите на равенството между половете и недискриминацията.
2. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета:
а)
годишен доклад за наблюдение, основан на показателите, установени в член 15, параграф 2 и на използването на наличните финансови средства;
б)
междинен доклад за оценка най-късно до 30 юни 2018 г.;
в)
последващ доклад за оценка до 31 декември 2021 г.
3. В междинния доклад за оценка се оценява постигането на целите на Програмата, ефикасността на използването на средствата и европейската добавена стойност на Програмата с цел да се определи дали финансирането в областите, обхванати от Програмата, следва да бъде подновено, променено или спряно след 2020 г. В него се разглежда и възможността за опростяване на Програмата, нейната вътрешна и външна съгласуваност, както и актуалността на всички цели и действия. В доклада се отчитат резултатите от последващите оценки на предишните програми за периода 2007-2013 г., създадени с решенията, посочени в член 16.
4. В последващия доклад за оценка се оценява дългосрочното въздействие на Програмата и устойчивостта на последиците от нея, с оглед това да допринесе за вземане на решение относно следваща програма.
5. При оценките се преценява и начинът, по който действията по Програмата третират въпросите на равенството между половете и недискриминацията.
Член 15
Показатели
1. Съгласно член 14 следните показателите, посочени в параграф 2 от настоящия член, служат за основа на наблюдението и оценката на това доколко е постигната всяка от конкретните цели, посочени в член 4, посредством предвидените в член 6 действия. Те се измерват спрямо предварително определени базови равнища, които отразяват положението преди прилагането на Програмата. Където е целесъобразно, се прави разбивка на показателите, inter alia, по пол, възраст и увреждане.
2. Показателите, посочени в параграф 1 включват, inter aliа, следното:
а)
броя и процента на лицата в целева група, до които са достигнали финансираните по Програмата дейности за повишаване на осведомеността;
б)
броя и процента на магистратите и съдебните служители в целева група, които са участвали в обучителни дейности, обмен на служители, учебни посещения, работни срещи и семинари, финансирани от програмата;
в)
повишаване на познаването на правото и политиките на Съюза сред групите, участващи във финансираните по Програмата дейности в сравнение с цялата целева група;
г)
брой на случаите, дейностите и резултатите в областта на презграничното сътрудничество, включително чрез използване на средства и процедури, свързани с информационни технологии, установени на равнището на Съюза;
д)
оценка на участниците за дейностите, в които са участвали, и за тяхната (очаквана) устойчивост;
е)
географско покритие на финансираните по Програмата дейности.
3. В допълнение на посочените в параграф 2 показатели междинният и окончателният доклад за оценка на Програмата оценяват, inter alia, и:
а)
очакваното въздействие на Програмата върху достъпа до правосъдие, въз основа на качествени и количествени данни, събрани на европейско равнище;
б)
броя и качеството на инструментите и средства, разработени чрез финансирани по Програмата дейности;
в)
европейската добавена стойност на Програмата, включително оценката на дейностите по Програмата от гледна точка на подобни инициативи, разработвани на национално или европейско равнище, които не се подпомагат с финансиране от Съюза, и техните (очаквани) резултати, както и предимствата и/или недостатъците на финансирането от Съюза в сравнение с националното финансиране на този вид дейност;
г)
равнището на финансиране спрямо постигнатите резултати (ефикасност);
д)
евентуалните административни, организационни и/или структурни пречки за по-гладко, по-ефективно и по-ефикасно изпълнение на Програмата (възможности за опростяване).
Член 16
Преходни мерки
Действията, започнати въз основа на Решение 2007/126/ПВР, Решение 1149/2007/ЕО или Решение 1150/2007/ЕО, продължават да се уреждат от разпоредбите на посочените решения до тяхното приключване. По отношение на тези действия позоваването на комитетите, предвидени в член 9 от Решение 2007/126/ПВР, в членове 10 и 11 от Решение 1149/2007/ЕО и в член 10 от Решение 1150/2007/ЕО, се тълкува като позоваване на комитета, предвиден в член 11, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1382/2013
av den 17 december 2013
om inrättande av ett program Rättsliga frågor för perioden 2014-2020
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 81.1, 81.2, 82.1 och 84,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
I fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) finns bestämmelser om inrättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där personer kan röra sig fritt. För detta ändamål kan unionen anta åtgärder för att utveckla det civilrättsliga och det straffrättsliga samarbetet och stödja medlemsstaternas brottsförebyggande åtgärder. Respekten för grundläggande rättigheter och för gemensamma principer som icke-diskriminering, jämställdhet mellan könen, faktisk tillgång till rättslig prövning för alla, rättsstatlighet och ett välfungerande oberoende rättsväsen bör säkerställas när ett europeiskt område med rättvisa vidareutvecklas.
(2)
I Stockholmsprogrammet (4) bekräftade Europeiska rådet prioriteringen att utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa och fastställde att uppnåendet av ett Europa som bygger på rättigheter är en politisk prioritering. Finansiering angavs som ett av de viktigaste verktygen för ett lyckat genomförande av Stockholmsprogrammets politiska prioriteringar. De ambitiösa målen i fördragen och Stockholmsprogrammet bör bland annat uppnås genom inrättandet av ett flexibelt och effektivt program Rättsliga frågor (nedan kallat programmet), vilket bör underlätta planering och genomförande. De allmänna och specifika målen för programmet bör tolkas i överensstämmelse med de relevanta strategiska riktlinjer som Europeiska rådet har fastställt.
(3)
I kommissionens meddelande av den 3 mars 2010 om Europa 2020-strategin presenteras en strategi för en smart och hållbar tillväxt för alla. Ett väl fungerande område med rättvisa, där hindren för gränsöverskridande rättsliga förfaranden och för tillgång till rättvisa i gränsöverskridande situationer har avskaffats, bör utvecklas och utgöra ett viktigt inslag för att stödja de särskilda målen och flaggskeppsinitiativen i Europa 2020-strategin och bana vägen för mekanismer som utformats för att främja tillväxt.
(4)
I denna förordning avses med domare och övrig personal inom rättväsendet bland annat domare, åklagare och domstolstjänstemän samt andra rättstillämpare som är knutna till domstolsväsendet, till exempel advokater, notarier, stämningsmän, övervakare, medlare och rättstolkar.
(5)
Rättslig utbildning har central betydelse för uppbyggnaden av ömsesidigt förtroende och förbättrar samarbetet mellan rättsliga myndigheter och rättstillämpare i de olika medlemsstaterna. Rättslig utbildning bör ses som ett helt nödvändigt inslag i främjandet av en verklig europeisk rättskultur mot bakgrund av kommissionens meddelande av den 13 september 2011 med titeln Skapa förtroende för en EU-övergripande rättvisa - en ny dimension för den europeiska rättsliga utbildningen, rådets resolution om utbildning av domare, åklagare och övrig personal inom rättsväsendet i Europeiska unionen (5), rådets slutsatser av den 27 och 28 oktober 2011 om europeisk rättslig utbildning och Europaparlamentets resolution av den 14 mars 2012 om rättslig utbildning.
(6)
Rättslig utbildning kan omfatta olika aktörer, såsom medlemsstaternas rättsliga och administrativa myndigheter, akademiska institutioner, nationella organ med ansvar för rättslig utbildning, utbildningsorganisationer eller -nätverk på europeisk nivå eller nätverk för samordnare av unionsrätten vid domstolar. Organ eller enheter som arbetar med mål av allmänt europeiskt intresse på området utbildning inom rättsväsendet, såsom det europeiska nätverket för rättslig utbildning, Europeiska rättsakademin, det europeiska nätverket för domstolsadministrationer (ENCJ), sammanslutningen av de högsta förvaltningsdomstolarna i Europeiska unionen, nätverket för ordförande vid högsta domstolarna i Europeiska unionen och Europeiska institutet för offentlig administration, bör fortsätta att spela sin roll när det gäller att främja fortbildningsprogram med en verklig europeisk dimension för domare och övrig personal inom rättsväsendet, och kan därför ges adekvat ekonomiskt stöd i enlighet med de förfarande och kriterier som anges i årliga arbetsprogram som kommissionen antar i enlighet med denna förordning.
(7)
Unionen bör främja utbildningsverksamhet som rör genomförandet av unionsrätten genom att betrakta de lönekostnader medlemsstaternas myndigheter har haft för de deltagande domarna och övrig personal inom rättsväsendet som stödberättigande kostnader eller kostnader som samfinansiering i natura i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (6) (nedan kallad budgetförordningen).
(8)
Tillgång till rättslig prövning bör särskilt omfatta tillgång till domstolar, till alternativa tvistlösningsmetoder och till offentliga ämbetsmän som enligt lag är skyldiga att förse parterna med oberoende och opartisk juridisk rådgivning.
(9)
I december 2012 godkände rådet EU:s narkotikastrategi (2013-2020) (7) med syftet att anlägga en välavvägd strategi baserad på samtidig minskning av efterfrågan på respektive tillgången till narkotika och i medvetande om att insatser för att minska efterfrågan på narkotika och insatser för att minska tillgången till narkotika är aspekter som stärker varandra inom policyn avseende olaglig narkotika. Ett av de främsta målen med denna strategi är att bidra till en mätbar minskning av efterfrågan på narkotika, av narkotikaberoende och av narkotikarelaterade risker och skador när det gäller hälsa och socialt liv. Medan den rättsliga grunden för programmet Förebyggande av och information om narkotikamissbruk, inrättat genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1150/2007/EG (8), rör folkhälsa och täcker dessa aspekter har programmet en annan rättslig grund och bör syfta till vidareutvecklingen av ett europeiskt område med rättvisa baserat på ömsesidigt erkännande och ömsesidigt förtroende, i synnerhet genom att främja rättsligt samarbete. Således kan programmet Hälsa för tillväxt, genom att åtgärda behovet av förenkling och i enlighet med den rättsliga grunden för respektive program, stödja åtgärder för att komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador, inklusive upplysning och förebyggande verksamhet.
(10)
En annat viktig del i EU:s narkotikastrategi (2013-2020) är insatser för att minska narkotikatillgången. Eftersom instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, bör stödja insatser som syftar till att förebygga och bekämpa narkotikahandel och andra typer av brott, och särskilt åtgärder som riktar sig mot produktion, framställning, utvinning, försäljning, transport, import och export av olaglig narkotika, inbegripet innehav och inköp i syfte att bedriva narkotikahandel, bör programmet omfatta sådana aspekter av narkotikapolicyn som inte täcks av instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, fonden för inre säkerhet eller av programmet Hälsa för tillväxt och som är nära förbundna med dess allmänna mål.
(11)
Den fortsatta finansieringen av de prioriterade frågorna under programperioden 2007-2013 som har behållits som mål i EU:s nya narkotikastrategi (2013-2020) bör under alla omständigheter säkerställas, och medel bör därför vara tillgängliga från programmet Hälsa för tillväxt, instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, och programmet i enlighet med deras respektive prioriteringar och rättsliga grunder samtidigt som dubbel finansiering undviks.
(12)
Enligt artikel 3.3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), artikel 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och 1989 års FN-konvention om barnets rättigheter bör programmet stödja skyddet av barnets rättigheter, inbegripet rätten till korrekt rättsförfarande, rätten att förstå förfarandena, rätten till respekt för privatlivet och familjelivet samt rätten till integritet och värdighet. Programmet bör framför allt syfta till att öka skyddet av barn inom rättsväsendena samt barns tillgång till rättslig prövning, och bör integrera främjandet av barnets rättigheter i all sin verksamhet.
(13)
Enligt artiklarna 8 och 10 i EUF-fördraget bör programmet stödja integreringen av målen jämställdhet och icke-diskriminering i alla sin verksamhet. Programmet bör därför övervakas och utvärderas regelbundet för att det ska gå att bedöma hur jämställdhets- och diskrimineringsfrågor beaktas inom programmets verksamhet.
(14)
Erfarenheterna från insatser på unionsnivå har visat att man för att uppnå programmets mål måste använda en kombination av instrument, däribland rättsakter, politiska initiativ och finansiering. Finansiering är ett viktigt verktyg för att komplettera lagstiftningsåtgärder.
(15)
I sina slutsatser av den 22 och 23 september 2011 om förbättring av effektiviteten i unionens framtida finansieringsprogram till stöd för rättsligt samarbete betonade rådet att Europeiska unionens finansieringsprogram spelar en betydande roll för ett effektivt genomförande av EU:s regelverk och upprepade behovet av mer transparent, flexibel, konsekvent och förenklad tillgång till programmen.
(16)
I kommissionens meddelande av den 29 juni 2011 med titeln En budget för Europa 2020 framhålls behovet av att rationalisera och förenkla den finansiering som utgår från EU. Framför allt mot bakgrund av dagens ekonomiska kris är det ytterst viktigt att unionsfinansieringen struktureras och förvaltas med största omsorg. Meningsfull förenkling och effektiv förvaltning av finansieringen kan uppnås genom en minskning av antalet program och genom rationalisering, förenkling och harmonisering av finansieringsbestämmelser och finansieringsförfaranden.
(17)
Som ett svar på behovet av förenkling, effektiv förvaltning och lättare tillgång till finansiering bör programmet fortsätta och vidareutveckla den verksamhet som tidigare genomförts inom ramen för tre program som skapats enligt rådets beslut 2007/126/RIF (9), Europaparlamentets och rådets beslut nr 1149/2007/EG (10) och Europaparlamentets och rådets beslut nr 1150/2007/EG. Halvtidsöversynen av dessa program omfattar rekommendationer för att förbättra genomförandet av programmen. Resultaten av dessa halvtidsöversyner liksom resultaten av efterhandsutvärderingar måste beaktas vid genomförandet av programmet.
(18)
I kommissionens meddelande av den 19 oktober 2010 med titeln En översyn av EU:s budget och kommissionens meddelande av den 29 juni 2011 med titeln En budget för Europa 2020 betonas vikten av att inrikta finansieringen på verksamhet med ett tydligt europeiskt mervärde, dvs. där insatser på unionsnivå kan tillföra ett mervärde jämfört med om medlemsstaterna vidtar åtgärder på egen hand. Åtgärder som omfattas av denna förordning bör bidra till att skapa ett europeiskt område med rättvisa genom att främja principen om ömsesidigt erkännande, utveckla ett ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna, öka det gränsöverskridande samarbetet och samarbetet i nätverk samt bidra till att uppnå en korrekt och konsekvent tillämpning av unionsrätten. Finansieringen bör också bidra till att alla berörda får en ändamålsenlig och bättre kunskap om unionsrätten och unionspolitiken samt bör skapa en sund analytisk grund för stöd till och utveckling av unionsrätt och unionspolitik och på så vis medverka till verkställandet och ett korrekt genomförande av dessa. Insatser på unionsnivå innebär att dessa verksamheter kan genomföras konsekvent i hela unionen och ger dessutom stordriftsfördelar. Vidare är unionen i en bättre position än medlemsstaterna att hantera gränsöverskridande situationer och tillhandahålla en europeisk plattform för ömsesidigt lärande.
(19)
När kommissionen väljer ut åtgärder för finansiering från programmet, bör den bedöma förslagen mot på förhand fastställda kriterier. Dessa kriterier bör inbegripa en bedömning av de föreslagna åtgärdernas europeiska mervärde. Även nationella projekt och småskaliga projekt kan ha ett europeiskt mervärde.
(20)
Nationella, regionala och lokala myndigheter bör ingå bland de organ och enheter som har tillträde till programmet.
(21)
I denna förordning fastställs en finansieringsram för hela programmets löptid som ska utgöra det särskilda referensbeloppet, i den mening som avses i punkt 17 i det interinstitutionella avtalet av den 2 december 2013 2013 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin, samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning (11), för Europaparlamentet och rådet under det årliga budgetförfarandet.
(22)
I syfte att säkerställa att programmet är tillräckligt flexibelt för att svara till ändrade behov och relevanta policyändringar under dess löptid, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av de procentsatser som anges i bilagan till denna förordning för varje särskilt mål och som skulle överstiga dessa procentsatser med fem procentenheter. För att bedöma behovet av en sådan delegerad akt bör dessa procentsatser beräknas på grundval av finansieringsramen för programmet för dess hela löptid, och inte på grundval av årliga anslag. Det är av särskilt betydelse av kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds på lämpligt sätt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(23)
Denna förordning bör genomföras i full överensstämmelse med budgetförordningen. Särskilt när det gäller villkoren för stödberättigande för mervärdesskatt som betalas av stödmottagare bör momsutgifters stödberättigande inte vara beroende av stödmottagarnas juridiska ställning för verksamheter som kan genomföras av privata och offentliga enheter enligt samma rättsliga villkor. Med hänsyn till den särskilda karaktären hos de mål och verksamheter som omfattas av denna förordning bör det klargöras i förslagsinfordringarna att för verksamheter som kan genomföras av både privata och offentliga organ och enheter ska icke-avdragsgill mervärdesskatt som betalats av offentliga organ och enheter vara stödberättigande, i den utsträckning som den betalats för genomförandet av verksamhet, t.ex. utbildning eller ökad medvetenhet, som inte kan betraktas som myndighetsutövning. Denna förordning bör också dra nytta av de förenklingsverktyg som införs genom budgetförordningen. Vidare bör kriterierna för identifiering av åtgärder som ska stödjas vara inriktade på att fördela tillgängliga finansiella resurser på de åtgärder som har störst effekt med hänsyn till det politiska mål som eftersträvas.
(24)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter för att anta de årliga arbetsprogrammen. Dessa genomförandebefogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (12).
(25)
Genom de årliga arbetsprogrammen som antas av kommissionen i enlighet med denna förordning bör medlen på lämpligt sätt fördelas mellan bidrag och avtal om offentlig upphandling. Programmet bör i första hand anslå medel till bidrag, men samtidigt upprätthålla en tillräcklig finansieringsnivå för upphandling. Den lägsta procentandel av de årliga utgifterna som ska anslås till bidrag bör fastställas i de årliga arbetsprogrammen och bör inte understiga 65 %. För att underlätta projektplanering och medfinansiering från intressenter bör kommissionen fastställa en tydlig tidsplan för förslagsinfordringar, val av projekt och beslut om tilldelning.
(26)
För att säkerställa en effektiv tilldelning av anslag ur unionens allmänna budget är det viktigt att eftersträva konsekvens, komplementaritet och synergier mellan finansieringsprogram som stödjer politikområden med nära anknytning till varandra, särskilt mellan detta program och programmet Rättigheter, jämlikhet och medborgarskap, som inrättas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1381/2013 (13), instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, programmet Hälsa för tillväxt, programmet Erasmus+ som inrättas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1288/2013 (14), ramprogrammet Horisont 2020, som inrättas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1291/2013 (15) och instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II).
(27)
Europeiska unionens ekonomiska intressen bör skyddas genom proportionella åtgärder över hela utgiftscykeln, inbegripet åtgärder för att förebygga, upptäcka och utreda oegentligheter, driva in belopp som gått förlorade, betalats ut på felaktiga grunder eller använts felaktigt, och eventuellt fastställande av administrativa och ekonomiska sanktioner i enlighet med budgetförordningen.
(28)
För att genomföra principen om sund ekonomisk förvaltning bör denna förordning innehålla bestämmelser om lämpliga verktyg för att utvärdera hur förordningen fungerar. Förordningen bör för detta ändamål fastställa allmänna och särskilda mål. I syfte att mäta i vilken utsträckning de särskilda målen har uppnåtts bör det införas en uppsättning konkreta och kvantifierbara indikatorer som bör gälla under hela programperioden. Kommissionen bör till Europaparlamentet och rådet årligen överlämna en övervakningsrapport som bland annat bör baseras på de indikatorer som anges i denna förordning och som bör ge information om användningen av tillgängliga fonder.
(29)
Programmet bör genomföras på ett effektivt sätt, med iakttagande av principen om sund ekonomisk förvaltning, samtidigt som potentiella sökande ges en möjlighet att faktiskt delta i programmet. För att stödja faktiskt deltagande i programmet bör kommissionen göra sitt yttersta för att förenkla och harmonisera ansökningsförfarandena och ansökningshandlingarna, de administrativa formaliteterna och kraven avseende den ekonomiska förvaltningen, för att minska den administrativa bördan och uppmuntra enheter i medlemsstater som är underrepresenterade i programmet att ansöka om bidrag. Kommissionen bör på en särskild webbplats offentliggöra information om programmet, dess mål, de olika förslagsinfordringarna samt tidsramarna som angivits för dessa. Grundläggande handlingar och riktlinjer som avser förslagsinfordringar bör vara tillgängliga på unionsinstitutionernas samtliga officiella språk.
(30)
I enlighet med artikel 180.1 l i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 (16) (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna) bör det i bidragsöverenskommelserna anges bestämmelser om att det ska visas offentligt att unionen har gett ett finansiellt bidrag, utom i de vederbörligen motiverade fall där detta inte är möjligt eller lämpligt.
(31)
I enlighet med artikel 35.2 och 35.3 i budgetförordningen och artikel i 21 i tillämpningsföreskrifterna bör kommissionen, på lämpligt sätt och i lämplig tid, ge tillgång till uppgifter om mottagare av medel och om arten och ändamålet när det gäller de åtgärder som finansieras ur unionens allmänna budget. Dessa uppgifter bör göras tillgängliga med vederbörligt iakttagande av kraven på sekretess och säkerhet, särskilt skyddet av personuppgifter.
(32)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att bidra till vidareutvecklingen ett europeiskt område med rättvisa baserat på ömsesidigt förtroende och tillit, särskilt genom att främja det civilrättsliga och det straffrättsliga samarbetet, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av dess omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(33)
I enlighet med artikel 3 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, har Irland meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.
(34)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar Förenade kungariket inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket.
(35)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark.
(36)
I syfte att säkerställa kontinuitet i finansiering av verksamheter som tidigare genomförts i enlighet med i beslut nr 2007/126/RIF. beslut nr 1149/2007/EG och beslut nr 1150/2007/EG, bör denna förordning träda i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE
Artikel 1
Programmets inrättande och varaktighet
1. Genom denna förordning inrättas ett program Rättsliga frågor (nedan kallat programmet).
2. Programmet ska omfatta perioden 1 januari 2014-31 december 2020.
Artikel 2
Europeiskt mervärde
1. Programmet ska finansiera åtgärder med ett europeiskt mervärde som bidrar till vidareutvecklingen av ett europeiskt område med rättvisa. Därför ska kommissionen se till att de åtgärder som väljs ut för finansiering har till syfte att leverera resultat med ett europeiskt mervärde.
2. Det europeiska mervärdet av åtgärderna, däribland småskaliga och nationella åtgärder, ska bedömas utifrån sådana kriterier som deras bidrag till konsekvent och enhetlig tillämpning av unionsrätten och till omfattande medvetenhet hos allmänheten om de rättigheter som följer av den, deras potential för att skapa ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna och öka det gränsöverskridande samarbetet, deras gränsöverskridande inverkan, deras bidrag till framtagande och spridning av bästa praxis eller deras potential för att skapa praktiska verktyg och lösningar för att komma till rätta med utmaningar som är gränsöverskridande eller gemensamma för hela unionen.
Artikel 3
Allmänt mål
Programmets allmänna mål ska vara att bidra till vidareutvecklingen av ett europeiskt område med rättvisa som bygger på ömsesidigt erkännande och ömsesidigt förtroende, i synnerhet genom att främja civilrättsligt och straffrättsligt samarbete.
Artikel 4
Särskilda mål
1. För att uppnå det allmänna målet i artikel 3 ska programmet ha följande särskilda mål:
a)
Underlätta och stödja civilrättligt och straffrättsligt samarbete.
b)
Stödja och främja rättslig fortbildning, inbegripet språklig fortbildning på området för juridisk terminologi, i syfte att främja en gemensam rättslig kultur.
c)
Underlätta den faktiska tillgången till rättslig prövning för alla, inbegripet främjande och stödjande av brottsoffers rättigheter, samtidigt som rätten till försvar respekteras.
d)
Stödja initiativ på området för narkotikapolitik avseende rättsligt samarbete och brottsförebyggande aspekter som är nära kopplade till det allmänna målet för programmet, i den mån de inte omfattas av instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, fonden för intern säkerhet eller av programmet Hälsa för tillväxt.
2. Programmets särskilda mål ska uppnås genom i synnerhet följande:
a)
Förbättra medvetandet och kunskaperna hos allmänheten om unionsrätten och unionens politik.
b)
Förbättra kunskaperna om unionsrätten, inklusive materiell rätt och processrätt, instrument för rättsligt samarbete och relevanta delar av rättspraxis från Europeiska unionens domstol, samt komparativ rätt i syfte att säkerställa ett effektivt civilrättsligt och straffrättsligt samarbete.
c)
Stödja ett effektivt, omfattande och konsekvent genomförande och motsvarande tillämpning av unionsinstrument i medlemsstaterna samt övervakningen och utvärderingen av dessa.
d)
Främja gränsöverskridande samarbete, förbättra ömsesidig kunskap och förståelse av medlemsstaternas civilrättsliga och straffrättsliga lagstiftning och nationella rättssystem samt främja ömsesidigt förtroende.
e)
Förbättra kunskaperna om och förståelsen av potentiella hinder för ett väl fungerande europeiskt område med rättvisa.
f)
Effektivisera rättssystemen och samarbetet dem emellan med hjälp av informations- och kommunikationsteknik, däribland genom gränsöverskridande driftskompatibilitet för system och tillämpningar.
Artikel 5
Integrering
Vid genomförandet av samtliga åtgärder ska programmet sträva efter att främja jämställdhet mellan kvinnor och män samt främja barnets rättigheter, bland annat genom barnvänligt rättsväsende. Det ska också överensstämma med förbudet mot diskriminering på någon av de grunder som anges i artikel 21 i stadgan, i enlighet med och inom de gränser som anges i artikel 51 i stadgan.
Artikel 6
Typer av åtgärder
1. Genom programmet ska bland annat följande typer av åtgärder finansieras:
a)
Analysverksamhet, såsom insamling av data och statistik; utveckling av gemensamma metoder och i förekommande fall indikatorer eller riktmärken; undersökningar, forskning, analyser och enkäter; utvärderingar; utarbetande och offentliggörande av handledningar, rapporter och utbildningsmaterial; workshoppar, seminarier, expertmöten och konferenser.
b)
Utbildningsverksamhet för domare och övrig personal inom rättväsendet, till exempel personalutbyten, workshoppar, seminarier, utbildning för utbildare, inbegripet språklig fortbildning på området för juridisk terminologi, och utformning av verktyg utbildning online eller andra utbildningsmoduler.
c)
Ömsesidigt lärande, samarbete, insatser för att öka medvetenheten samt spridning, såsom identifiering och utbyte av god praxis, nyskapande lösningar och erfarenheter; organisation av inbördes utvärdering och ömsesidigt lärande; organisation av konferenser, seminarier, informationskampanjer inklusive institutionell kommunikation om unionens politiska prioriteringar i den mån dessa har samband med målen för programmet; sammanställning och publicering av material för att sprida information om programmet och dess resultat; utveckling, drift och underhåll av IKT-system och IKT-verktyg, inbegripet ytterligare utveckling av den europeiska e-juridikportalen som ett verktyg för att förbättra medborgarnas tillgång till rättslig prövning.
d)
Stöd till viktiga aktörer vilkas insatser bidrar till att förverkliga programmets mål, till exempel stöd till medlemsstater vid genomförandet av unionsrätten och unionspolitik, stöd till europeiska nyckelaktörer och nätverk på europeisk nivå, bland annat inom rättslig utbildning, samt stöd till nätverksarbete på europeisk nivå mellan specialiserade organ och enheter samt nationella, regionala och lokala myndigheter och icke-statliga organisationer.
2. Det europeiska nätverket för rättslig utbildning ska erhålla ett administrationsbidrag för att medfinansiera utgifter i samband med det ständiga arbetsprogrammet.
Artikel 7
Deltagande
1. Programmet ska vara öppet för alla organisationer och enheter som är lagligt etablerade i
a)
medlemsstater,
b)
länder i Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta) som är parter i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, i enlighet med det avtalet,
c)
kandidatländer, potentiella kandidater och länder som ansluter sig till unionen, i enlighet med de allmänna principerna och villkoren för dessa länders deltagande i unionsprogram och som fastställts i respektive ramavtal, beslut av associeringsråd, eller liknande avtal.
2. Organ och enheter med vinstsyfte ska få tillträde till programmet endast i samverkan med ideella eller statliga organisationer.
3. Organ och enheter som är lagligt etablerade i andra tredjeländer än de som deltar i programmet i enlighet med punkt 1 b och c, särskilt länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken, får associeras till åtgärder inom programmet på egen bekostnad, om detta skulle främja syftet med dessa åtgärder.
4. Kommissionen får samarbeta med internationella organisationer på de villkor som fastställs i de relevanta årliga arbetsprogrammen. Programmet ska vara öppet för internationella organisationer med verksamhet på de områden som omfattas av programmet, i enlighet med budgetförordningen och de relevanta årliga arbetsprogrammen.
Artikel 8
Budget
1. Finansieringsramen för genomförandet av programmet för perioden 2014-2020 fastställs till 377 604 000 EUR.
2. Det finansiella anslaget för programmet får också täcka sådana utgifter för förberedande insatser, övervakning, tillsyn, revision och utvärdering som är nödvändiga för att förvalta programmet och bedöma uppfyllandet av dess mål. Det finansiella anslaget får täcka utgifter för nödvändiga undersökningar, expertmöten, informations- och kommunikationsåtgärder, inklusive institutionell kommunikation om unionens politiska prioriteringar, i den mån de har samband med de allmänna målen för denna förordning, och utgifter i samband med informationsteknologinätverk för utbyte och behandling av information samt annat tekniskt och administrativt stöd som behövs i samband med kommissionens förvaltning av programmet.
3. De årliga anslagen ska godkännas av Europaparlamentet och rådet inom gränserna för den fleråriga budgetramen som fastställs genom rådets förordning (EU, Euratom) nr 1311/2013 (17).
4. Inom programmets finansieringsram ska belopp anslås för varje specifikt mål i enlighet med de procentsatser som anges i bilagan.
5. Kommissionen får inte avvika från de anslagna procentsatserna i finansieringsramen, såsom de anges i bilagan, med mer än fem procentenheter för varje särskilt mål. Om det visar sig nödvändigt att överskrida denna gräns ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 9 för att ändra vart och ett av talen i bilagan med mer än fem och upp till tio procentenheter.
Artikel 9
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 8.5 ska ges till kommissionen för hela programperioden.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artikel 8.5 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt artikel 8.5 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 10
Genomförandeåtgärder
1. Kommissionen ska genomföra programmet i enlighet med budgetförordningen.
2. För att genomföra programmet ska kommissionen anta årliga arbetsprogram i form av genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2.
3. Inom ramen för varje årligt arbetsprogram ska programmålen genomföras genom att nedanstående fastställs:
a)
Åtgärder som ska vidtas, i enlighet med de allmänna och särskilda mål som anges i artiklarna 3 och 4.1, inklusive den vägledande fördelningen av finansiella medel.
b)
De viktigaste kriterierna för stödberättigande, urval och tilldelning som ska tillämpas vid valet av förslag som ska beviljas ekonomiskt bidrag, i enlighet med artikel 84 i budgetförordningen och artikel 94 i tillämpningsföreskrifterna.
c)
Den lägsta procentandel av de årliga utgifterna som ska anslås till bidrag.
4. En adekvat och rättvis fördelning av det finansiella stödet mellan de olika områden som omfattas av denna förordning ska säkerställas. Vid beslut om finansieringsanslag till dessa områden i de årliga arbetsprogrammen, ska kommissionen ta hänsyn till behovet av att bibehålla tillräckliga finansieringsnivåer för såväl civilrätt och straffrätt som rättslig utbildning och initiativ på området för narkotikapolitik inom ramen för programmet.
5. Förslagsinfordringar ska offentliggöras årligen.
6. I syfte att underlätta rättsliga utbildningsverksamhet ska de kostnader som medlemsstaternas myndigheter har haft för de deltagande domarna och övrig personal inom rättsväsendet beaktas i enlighet med budgetförordningen när motsvarande finansiering tillhandahålls.
Artikel 11
Kommittéförfarande
1. Kommissionen ska biträdas av en kommitté. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
Artikel 12
Komplementaritet
1. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna säkerställa övergripande konsekvens, komplementaritet och synergier med andra unionsinstrument, inklusive bland annat med programmet Rättigheter, jämlikhet och medborgarskap, instrumentet för ekonomiskt stöd till polissamarbete, förebyggande och bekämpande av brottslighet samt krishantering, som en del av fonden för inre säkerhet, instrumentet för finansiellt stöd till polissamarbete, brottsförebyggande åtgärder och kampen mot gränsövers, programmet Hälsa för tillväxt, programmet Erasmus+, ramprogrammet Horisont 2020 och instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II).
2. Kommissionen ska också säkerställa övergripande konsekvens, komplementaritet och synergier med det arbete som utförs av de av unionens organ, kontor och byråer som är verksamma inom de områden som omfattas av målen för programmet, såsom Eurojust, inrättat genom rådets beslut 2002/187/RIF (18) och Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1920/2006 (19).
3. Programmet får dela resurser med andra unionsinstrument, särskilt programmet Rättigheter, jämlikhet och medborgarskap, vid genomförandet av åtgärder som överensstämmer med målen i båda programmen. En åtgärd som beviljats stöd från programmet kan också få stöd från programmet Rättigheter och medborgarskap, förutsatt att finansieringen inte täcker samma kostnader.
Artikel 13
Skydd av unionens ekonomiska intressen
1. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att unionens ekonomiska intressen skyddas i samband med genomförandet av åtgärder som finansieras enligt detta program, genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och all annan olaglig verksamhet, genom effektiva kontroller samt, om oegentligheter upptäcks, genom återkrav av belopp som betalats ut felaktigt och i förekommande fall genom effektiva, proportionella och avskräckande administrativa och ekonomiska sanktioner.
2. Kommissionen eller dess företrädare samt revisionsrätten ska ges befogenhet att både på grundval av handlingar och genom kontroller på plats granska alla bidragsmottagare, uppdragstagare och underleverantörer som har tagit emot medel från unionen inom ramen för programmet.
3. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) får, i enlighet med bestämmelserna och förfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 883/2013 (20) och i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (21) genomföra utredningar, inbegripet kontroller och inspektioner på plats, i syfte att fastställa om det har förekommit bedrägeri, korruption eller någon annan olaglig verksamhet som påverkar unionens ekonomiska intressen i samband med ett bidragsavtal, ett beslut om bidrag eller ett avtal som finansieras genom programmet.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska samarbetsavtal med tredjeländer och med internationella organisationer, bidragsavtal, beslut om bidrag och avtal som följer av genomförandet av programmet innehålla bestämmelser som uttryckligen ger kommissionen, revisionsrätten och Olaf befogenhet att genomföra sådana revisioner och utredningar som avses i de punkterna, i enlighet med sina respektive behörigheter.
Artikel 14
Övervakning och utvärdering
1. Kommissionen ska årligen övervaka programmet för att kontrollera genomförandet av programåtgärder och uppfyllandet av de särskilda mål som anges i artikel 4. Övervakningen ska också göra det möjligt att bedöma hur frågor som rör jämställdhet och icke-diskriminering har behandlats i programverksamheten överlag.
2. Kommissionen ska till Europaparlamentet och rådet överlämna följande:
a)
En årlig övervakningsrapport, baserad på de indikatorer som fastställs i artikel 15.2 och på användningen av tillgängliga medel.
b)
En preliminär utvärderingsrapport, senast den 30 juni 2018.
c)
En efterhandsutvärdering, senast den 31 december 2021.
3. Den preliminära utvärderingsrapporten ska bedöma i vilken grad programmets mål har uppnåtts, effektiviteten i resursanvändningen och programmets europeiska mervärde, i syfte att avgöra om finansieringen på områden som omfattas av programmet bör fortsätta, anpassas eller upphöra efter 2020. Den ska också behandla utrymmet för eventuella förenklingar av programmet, dess samstämmighet med andra åtgärder internt och externt samt målens och åtgärdernas fortsatta relevans. Den ska ta hänsyn till resultaten av efterhandsutvärderingarna av de föregående program för perioden 2007-2013 som inrättats genom de beslut som avses i artikel 16.
4. Efterhandsutvärderingen ska bedöma programmets långsiktiga verkningar och hur hållbara dessa verkningar är, för att ge underlag för ett beslut om ett efterföljande program.
5. Utvärderingarna ska också bedöma hur jämställdhets- och diskrimineringsfrågor har behandlats i programverksamheten överlag.
Artikel 15
Indikatorer
1. I enlighet med artikel 14 ska de indikatorer som anges i punkt 2 i den här artikeln tjäna som grund för övervakning och utvärdering av i vilken mån de olika särskilda programmål som anges i artikel 4 har uppnåtts genom de åtgärder som föreskrivs i artikel 6. De ska mätas mot i förväg fastställda utgångsscenarier som återspeglar situationen före genomförandet. Om lämpligt ska indikatorerna delas upp efter, bland annat, kön, ålder och funktionshinder.
2. De indikatorer som avses i punkt 1 ska inkludera bland annat följande:
a)
Antal och procentandel personer i målgruppen som har nåtts av informationsverksamhet som finansierats genom programmet.
b)
Antal och procentandel domare och övrig personal inom rättsväsendet i en målgrupp som har deltagit i utbildningsverksamhet, personalutbyte, studiebesök, workshoppar och seminarier som finansierats genom programmet.
c)
Ökningen av kunskaperna om unionsrätten och unionens politik hos grupper som har deltagit i verksamhet som har finansierats genom programmet jämfört med hela målgruppen.
d)
Antal fall, verksamheter och resultat när det gäller gränsöverskridande samarbete, bland annat samarbete genom användning av informationsteknologiverktyg och förfaranden som fastställts på unionsnivå.
e)
Deltagarnas bedömning av den verksamhet som de deltagit i och av den (förväntade) hållbarheten hos denna.
f)
Den geografiska täckningen för den verksamhet som finansierats genom programmet.
3. Utöver de indikatorer som anges i punkt 2 ska även bland annat följande bedömas i den preliminära utvärderingsrapporten och efterhandsutvärderingen av programmet:
a)
Hur programmets inverkan på tillgång till rättslig prövning uppfattas, utifrån kvalitativa och kvantitativa uppgifter som samlats in på europeisk nivå.
b)
Antal instrument och verktyg som utarbetas genom åtgärder som finansieras via programmet och deras kvalitet.
c)
Programmets europeiska mervärde, inbegripet en utvärdering av programmets verksamhet mot bakgrund av liknande initiativ som har tagits fram på nationell eller europeisk nivå utan finansieringsstöd från unionen och deras (förväntade) resultat samt fördelar och/eller nackdelar med unionsfinansiering jämfört med nationell finansiering för typen av verksamhet i fråga.
d)
Finansieringsnivån i förhållande till de uppnådda resultaten (verkningsfullhet).
e)
Eventuella administrativa, organisatoriska och/eller strukturella hinder för ett smidigare, effektivare och verkningsfullare genomförande av programmet (utrymme för förenkling).
Artikel 16
Övergångsbestämmelser
Åtgärder som inletts på grundval av beslut 2007/126/RIF, beslut 1149/2007/EG eller beslut 1150/2007/EG ska också i fortsättningen omfattas av bestämmelserna i dessa beslut till dess att åtgärderna har slutförts. När det gäller dessa åtgärder ska hänvisningar till de kommittéer som anges i artikel 9 i beslut 2007/126/RIF, artiklarna 10 och 11 i beslut 1149/2007/EG och artikel 10 i beslut 1150/2007/EG tolkas som hänvisningar till den kommitté som anges i artikel 11.1 i denna förordning.
Artikel 17
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Bryssel den 17 december 2013.