РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1262/2012 НА СЪВЕТА
от 20 декември 2012 година
за определяне на възможностите за риболов за 2013 и 2014 година на някои запаси от дълбоководна риба за корабите на ЕС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
Член 43, параграф 3 от Договора предвижда, че Съветът, по предложение на Комисията, приема мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов.
(2)
Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (1) изисква да бъдат установи мерки, уреждащи достъпа до водите и ресурсите и устойчивото осъществяване на риболовните дейности, като се вземат предвид наличните научни, технически и икономически становища, и по-специално докладите, изготвени от Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР), както и с оглед на всеки съвет, получен от регионални консултативни съвети.
(3)
Съветът има задължение да приеме мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов по риболовни дейности или група риболовни дейности, включително на някои функционално свързани с тях условия, според случая. Възможностите за риболов следва да се разпределят между държавите членки по такъв начин, че да осигуряват на всяка държава членка относителна стабилност на риболовните дейности за всеки запас или риболовна дейност, като се отчитат надлежно целите на общата политика в областта на рибарството, определени с Регламент (ЕО) № 2371/2002.
(4)
Общият допустим улов (ОДУ) следва да се определи въз основа на наличните научни становища, като се отчитат биологичните и социално-икономическите аспекти и същевременно се гарантира справедливо третиране на различните сектори на рибарството, както и предвид становищата, изразени по време на консултацията със заинтересованите страни, и по-специално на срещите с Консултативния комитет по рибарство и аквакултури и съответните регионални консултативни съвети.
(5)
Възможностите за риболов следва да бъдат в съответствие с международните споразумения и принципи, като Споразумението на Организацията на обединените нации от 1995 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси (2), и с подробните принципи на управление, изложени в Международните насоки за управление на дълбоководния риболов в открито море на Организацията на ООН за прехрана и земеделие от 2008 г., съгласно които по-специално регулаторът трябва да е по-предпазлив, когато данните са несигурни, ненадеждни или недостатъчни. Липсата на адекватна научна информация не следва да се използва като основание за отлагането или невземането на мерки за опазване и управление.
(6)
Най-новите научни становища на Международния съвет за изследване на морето (ICES) и на НТИКР показват, че уловът на по-голямата част от дълбоководните запаси не се извършва по устойчив начин и че за да се осигури тяхната устойчивост, възможностите за риболов на споменатите запаси следва да бъдат намалени до появата на положителна тенденция в развитието на размера на запасите. Освен това ICES препоръча да не се разрешава целеви риболов на атлантически големоглав във всички зони, както и на някои запаси от синя молва и северен пагел.
(7)
По отношение на дълбоководните акули основните търговски видове се смятат за крайно намалели и поради това следва да не се извършва целеви риболов.
(8)
Възможностите за риболов на дълбоководните видове, определени в член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 2347/2002 на Съвета от 16 декември 2002 г. за определяне на специалните условия за достъп до риболовните полета на дълбоководни запаси и за определяне на съответните изисквания (3), се определят на всеки две години. При все това се прави изключение за запасите от атлантическа аргентина и за основния риболов на синя молва, за които възможностите за риболов зависят от изхода на годишните преговори с Норвегия. Възможностите за риболов за тези запаси следва да бъдат установени в друг релевантен годишен регламент за определяне на възможностите за риболов.
(9)
С цел опростяване автономно взетото от Съюза решение относно ОДУ на синя молва следва да бъде регламентирано в същия правен акт. Следователно ОДУ на синя молва в международни води от зони II, III и IV и ОДУ на синя молва в международни води от зона ХII следва да бъдат включени в регламента за определяне на възможностите за риболов, налични за корабите на ЕС, на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, които не са обект на международни преговори или споразумения.
(10)
Съгласно Регламент (ЕО) № 847/96 на Съвета от 6 май 1996 г. относно определяне на допълнителните условия за годишното управление на допустимите количества улов и на квотите (4) запасите, които са предмет на различните мерки, посочени в него, следва да бъдат идентифицирани. Предпазен ОДУ следва да се прилага за запасите, за които не съществува никаква конкретна научна оценка по отношение възможностите за риболов за текущата година, за която трябва да бъде определен общият допустим улов; във всички останали случаи следва да се прилага аналитичният общ допустим улов. С оглед на становищата на ICES и НТИКР относно дълбоководните морски запаси, по отношение на онези от тях, за които няма научнообоснована оценка на съответните възможности за риболов, в настоящия регламент се предвижда предпазен ОДУ.
(11)
В контекста на научните становища биологичното разпределение на някои запаси гренадир не съответства непременно на зоните за ОДУ в настоящия регламент. С цел осигуряване на устойчивото използване на тези запаси е целесъобразно да бъде предвидена по-голяма гъвкавост между зоните на ОДУ Vb, VI и VII, от една страна, и зоните на ОДУ VIII, IX, X, XII и XIV - от друга.
(12)
С цел да се избегне прекъсване на риболовните дейности и за да се осигури поминъкът на рибарите от Съюза, настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2013 г. По причини за спешност настоящият регламент следва да влезе в сила незабавно след публикуването му,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя годишните възможности за риболов за 2013 и 2014 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове за корабите на ЕС във водите на ЕС и в определени води извън ЕС, които подлежат на ограничения на улова.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„кораб на ЕС“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка и регистриран в Съюза;
б)
„води на ЕС“ са водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите членки, с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора;
в)
„общ допустим улов“ (ОДУ) означава количеството от всеки рибен запас, което може да се улови и разтовари на суша в рамките на една година;
г)
„квота“ означава част от ОДУ, предоставена на Съюза, на държава членка или на трета държава;
д)
„международни води“ означава водите извън суверенитета или юрисдикцията на която и да е държава.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения на зоните:
а)
зони на ICES (Международен съвет за изследване на морето) са географските зони, определени в приложение III към Регламент (ЕО) № 218/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5);
б)
зони на CECAF (Комитет по риболова в централната източна част на Атлантическия океан) са географските зони, определени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6).
Член 3
ОДУ и разпределения
ОДУ за дълбоководните видове, които се ловят от корабите на ЕС във водите на ЕС или в определени води извън ЕС, разпределението на тези ОДУ между държавите-членки и функционално свързаните с тях условия, според случая, са определени в приложението към настоящия регламент.
Член 4
Специални разпоредби относно разпределенията на възможностите за риболов
1. Определеното в настоящия регламент разпределение на възможностите за риболов между държавите-членки се извършва, без да се засягат:
а)
размените, извършени съгласно член 20, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002;
б)
приспаданията и преразпределенията, извършени съгласно член 37 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (7) или съгласно член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1006/2008 на Съвета (8);
в)
допълнителните разтоварвания на сушата, разрешени съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 847/96;
г)
количествата, удържани съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 847/96;
д)
приспаданията, извършени съгласно членове105, 106 и 107 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
2. Член 3 от Регламент (ЕО) № 847/96 се прилага за запасите, по отношение на които се прилага предпазен ОДУ, а член 3, параграфи 2 и 3 и член 4 от посочения регламент - за запасите, по отношение на които се прилага аналитичен ОДУ, освен когато в приложението към настоящия регламент е посочено друго.
Член 5
Условия за разтоварване на улов и прилов на сушата
Риба от запаси, за които е установен ОДУ, се задържа на борда или се разтоварва само ако уловът е извършен от кораби, плаващи под знамето на държава-членка, която има квота, и тази квота не е изчерпана.
Член 6
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2012 година.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1262/2012
av den 20 december 2012
om fastställande av fiskemöjligheterna för EU-fartyg med avseende på vissa djuphavsbestånd för 2013 och 2014
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.3,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artikel 43.3 i fördraget ska rådet på förslag av kommissionen besluta om åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter.
(2)
Enligt rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (1) krävs det att bestämmelser införs för tillträde till vatten och resurser och för hållbar fiskeverksamhet med beaktande av tillgängliga vetenskapliga, tekniska och ekonomiska utlåtanden, särskilt de rapporter som utarbetats av vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF), samt mot bakgrund av eventuell information från regionala rådgivande nämnder.
(3)
Det åligger rådet att anta åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter för varje fiske eller grupp av fisken, inbegripet, i tillämpliga fall, vissa villkor som är funktionellt knutna till dem. Fiskemöjligheterna bör fördelas bland medlemsstaterna på ett sådant sätt att varje medlemsstat garanteras relativ stabilitet i fiskeverksamheten för varje bestånd eller fiske samt med beaktande av målen för den gemensamma fiskeripolitiken enligt förordning (EG) nr 2371/2002.
(4)
De totala tillåtna fångstmängderna (TAC:er) bör fastställas på grundval av tillgängliga vetenskapliga utlåtanden, med beaktande av biologiska och socioekonomiska aspekter, samtidigt som de olika fiskerinäringarna säkerställs en rättvis behandling, samt mot bakgrund av de synpunkter som framkommit vid samråden med berörda parter, framför allt under möten med rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk och berörda regionala rådgivande nämnder.
(5)
Fiskemöjligheter bör stå i överensstämmelse med internationella avtal och principer, till exempel Förenta nationernas avtal om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (2) från 1995, och de detaljerade förvaltningsprinciper som fastställts i Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisations internationella riktlinjer för förvaltning av djuphavsfiske i det fria havet från 2008, enligt vilka ett regleringsorgan bör vara försiktigare framför allt när informationen är osäker, otillförlitlig eller otillräcklig. Att det saknas adekvat vetenskaplig information bör inte användas som förevändning för att skjuta upp eller underlåta att vidta bevarande- och förvaltningsåtgärder.
(6)
Enligt de senaste vetenskapliga utlåtandena från Internationella havsforskningsrådet (Ices) och från STECF fångas de flesta djuphavsbestånden på ett ohållbart sätt. Enligt dessa utlåtanden bör dessutom fiskemöjligheterna för dessa bestånd, för att de ska vara hållbara, minskas till dess att beståndens storleksutveckling uppvisar en positiv trend. Ices har vidare rekommenderat att riktat fiske inte bör tillåtas i något område vad avser atlantisk soldatfisk och vissa bestånd av birkelånga och fläckpagell.
(7)
De huvudsakliga kommersiella arterna av djuphavshaj betraktas som utfiskade och bör därför inte vara föremål för något riktat fiske.
(8)
Fiskemöjligheterna för djuphavsarter enligt definitionen i artikel 2 a till rådets förordning (EG) nr 2347/2002 av den 16 december 2002 om särskilda tillträdeskrav och därmed förbundna villkor vid fiske efter djuphavsbestånd (3) fastställs vartannat år. Ett undantag görs dock för bestånden av guldlax och det huvudsakliga fisket av birkelånga, för vilka fiskemöjligheterna beror på resultatet av de årliga förhandlingarna med Norge. Fiskemöjligheterna för de bestånden bör därför fastställas i en annan relevant årlig förordning om fastställande av fiskemöjligheter.
(9)
Av förenklingsskäl bör TAC:er för birkelånga som unionen själv beslutat om regleras i samma rättsliga instrument. Därför bör TAC:er för birkelånga i internationella vatten i II, III och IV, liksom TAC:n för birkelånga i internationella vatten i XII, tas med i förordningen om fastställande av de fiskemöjligheter som är tillgängliga för EU-fartyg med avseende på vissa fiskebestånd och grupper av fiskebestånd som inte omfattas av internationella förhandlingar eller avtal.
(10)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 847/96 av den 6 maj 1996 om att införa ytterligare villkor för förvaltning av totala tillåtna fångstmängder (TAC:er) och kvoter med fördelning mellan åren (4), bör de bestånd som omfattas av olika åtgärder som anges i den förordningen identifieras. Försiktighets-TAC:er bör tillämpas för bestånd för vilka det saknas en vetenskapligt grundad utvärdering av fiskemöjligheterna som särskilt avser det år för vilket TAC:erna bör fastställas, medan analytiska TAC:er bör tillämpas i annat fall. Mot bakgrund av Ices och STECF:s utlåtanden om djuphavsbestånd bör de djuphavsbestånd för vilka det saknas en vetenskaplig utvärdering av de aktuella fiskemöjligheterna omfattas av försiktighets-TAC:er i den här förordningen.
(11)
Om man beaktar de vetenskapliga utlåtandena överensstämmer inte nödvändigtvis den biologiska utbredningen av vissa skolästbestånd med TAC-områdena i denna förordning. För att underlätta ett hållbart utnyttjande av dessa bestånd bör det tillåtas större flexibilitet mellan å ena sidan TAC-områdena Vb, VI och VII och å andra sidan TAC-områdena VIII, IX, X, XII och XIV.
(12)
För undvika avbrott i fiskeverksamheten och trygga försörjningen för unionens fiskare bör denna förordning tillämpas från den 1 januari 2013. Av brådskande skäl bör denna förordning träda i kraft omedelbart efter att den har offentliggjorts.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs för 2013 och 2014 de årliga fiskemöjligheterna för EU-fartyg med avseende på fiskbestånd av vissa djuphavsarter i EU-vatten och i vissa andra vatten än EU-vatten där det krävs fångstbegränsningar.
Artikel 2
Definitioner
1. I denna förordning gäller följande definitioner:
a) EU-fartyg: ett fiskefartyg som för en medlemsstats flagg och är registrerat i unionen.
b) EU-vatten: de vatten som omfattas av medlemsstaternas överhöghet eller jurisdiktion, med undantag för vatten som gränsar till de territorier som anges i bilaga II till fördraget.
c) total tillåten fångstmängd (TAC): den kvantitet ur varje bestånd som får fångas och landas varje år.
d) kvot: en andel av den TAC som tilldelas unionen, en medlemsstat eller ett tredjeland.
e) internationella vatten: vatten som inte står under någon stats överhöghet eller jurisdiktion.
2. I denna förordning gäller följande definitioner avseende områden:
a) Ices-områden (Ices = Internationella havsforskningsrådet): de geografiska områden som definieras i bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 218/2009 (5).
b) Cecaf-områden (Cecaf = Fiskerikommittén för östra Centralatlanten): de geografiska områden som definieras i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2009 (6).
Artikel 3
TAC:er och fördelning
TAC:er för djuphavsarter som fångas av EU-fartyg i EU-vatten eller i vissa andra vatten än EU-vatten, fördelningen mellan medlemsstaterna av sådana TAC:er samt, i tillämpliga fall, de villkor som är funktionellt knutna till dessa fastställs i bilagan till denna förordning.
Artikel 4
Särskilda bestämmelser om fördelningen av fiskemöjligheter
1. Fördelningen av fiskemöjligheter mellan medlemsstaterna enligt denna förordning ska göras utan att det påverkar
a)
byten enligt artikel 20.5 i förordning (EG) nr 2371/2002,
b)
reduceringar och omfördelningar som görs enligt artikel 37 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 (7) eller artikel 10.4 i rådets förordning (EG) nr 1006/2008 (8),
c)
ytterligare landningar enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 847/96,
d)
kvantiteter som hålls inne enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 847/96,
e)
avdrag enligt artiklarna 105, 106 och 107 i förordning (EG) nr 1224/2009.
2. Artikel 3 i förordning (EG) nr 847/96 ska tillämpas på bestånd som omfattas av försiktighets-TAC medan artikel 3.2 och 3.3 samt artikel 4 i den förordningen ska tillämpas på bestånd som omfattas av analytisk TAC, om inte annat föreskrivs i bilagan till den här förordningen.
Artikel 5
Villkor för landning av fångster och bifångster
Fisk från bestånd för vilka TAC:er har fastställts får behållas ombord eller landas endast om fångsterna har gjorts av fiskefartyg som för en medlemsstats flagg och den medlemsstaten har en kvot som inte har uttömts.
Artikel 6
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2013.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 20 december 2012.