РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 628/2013 НА КОМИСИЯТА
от 28 юни 2013 година
относно работните методи на Европейската агенция за авиационна безопасност за провеждане на стандартизационни инспекции и контрол на прилагането на правилата, определени в Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 736/2006 на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (1), и по-специално член 24, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 24, параграф 1 и член 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008 се изисква Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) да подпомага Комисията, като контролира прилагането на разпоредбите и правилата за прилагане на посочения регламент от компетентните органи на държавите членки чрез провеждане на стандартизационни инспекции.
(2)
В член 54, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 216/2008 се постановява, че когато инспекция на компетентен орган от дадена държава членка налага инспекция на предприятие или група от предприятия, Агенцията следва да спазва разпоредбите на член 55.
(3)
В Регламент (ЕО) № 736/2006 на Комисията (2) се установяват работните методи на Агенцията за извършване на стандартизационни инспекции (наричани по-долу „настоящите работни методи“).
(4)
Изминаха шест години от приемането на настоящите работни методи. Бяха приети значителни промени в общите правила, бяха сключени също редица международни споразумения, а освен това Агенцията и държавите членки събраха ценен опит, който трябва да бъде взет предвид.
(5)
Когато Регламент (ЕО) № 736/2006 беше приет, общите правила в областта на гражданското въздухоплаване бяха ограничени до първоначалната летателна годност и нейното поддържане. С Регламент (ЕО) № 1702/2003 на Комисията (3) бяха определени правила за прилагане на сертифицирането на летателната годност и по отношение на опазването на околната среда за въздухоплавателните средства и свързаните с тях продукти, части и устройства, както и за сертифицирането на проектантски и производствени организации. С Регламент (ЕО) № 2042/2003 на Комисията (4) бяха установени правила за прилагане относно поддържането на летателната годност на въздухоплавателните средства и аеронавигационните продукти, части и устройства, както и за одобряване на организациите и персонала, изпълняващ тези задачи.
(6)
Оттогава насам Регламент (ЕО) № 216/2008 замени Регламент (ЕО) № 1592/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2002 г. относно общите правила в областта на гражданското въздухоплаване и създаването на Европейска агенция за авиационна безопасност (5), а наборът от общи правила беше разширяван два пъти: първия път, за да включи въздушния екипаж, въздушните операции и наземните инспекции; втория път, за да включи управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване (УВД/АНО), както и безопасността на летищата, вследствие на което Комисията прие редица правила за прилагане в съответните нови области на компетентност, като Регламент (ЕС) № 805/2011 на Комисията от 10 август 2011 г. относно определянето на подробни правила за свидетелствата за правоспособност на ръководителите на полети и за някои свидетелства и сертификати (6), Регламент за изпълнение (ЕС) № 1034/2011 на Комисията (7) относно надзора на безопасността при управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011 на Комисията от 17 октомври 2011 г. за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (8), Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията от 29 юли 2010 г. за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (9), Регламент (ЕИО) № 3922/91 на Съвета от 16 декември 1991 г. относно хармонизирането на техническите изисквания и административните процедури в областта на гражданското въздухоплаване (10), изменен с Регламент (ЕО) № 859/2008 на Комисията (11), Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно безопасността на въздухоплавателни средства на трети страни, които използват летища на Общността (12), изменена с Директива 2008/49/ЕО на Комисията от16 април 2008 г. за изменение на приложение II към Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на критериите за провеждане на наземни инспекции на въздухоплавателни средства, които използват летища на Общността (13), Регламент (ЕС) № 965/2012 на Комисията от 5 октомври 2012 г. за определяне на технически изисквания и административни процедури във връзка с въздушните операции (14) и Регламент (ЕС) № 1178/2011 на Комисията от 3 ноември 2011 г. за определяне на технически изисквания и административни процедури във връзка с екипажите на въздухоплавателни средства в гражданското въздухоплаване (15).
(7)
С Регламент (ЕО) № 216/2008 също бяха въведени редица нови разпоредби, които трябва да бъдат отразени в работните методи на Агенцията за провеждане на стандартизационни инспекции. По-специално в член 11 са определени условията за взаимно признаване на сертификатите, издадени от компетентните органи на държавите членки, както и условията за временно прекратяване на това признаване, при което стандартизационните инспекции представляват важен инструмент за вземането на такива решения. С член 15 се създава информационна мрежа, която осигурява полезна информация, която трябва да бъде взета предвид при стандартизационни инспекции, като същевременно може да възникне необходимост определени резултати от подобни стандартизационни инспекции да се предоставят незабавно на тази информационна мрежа. В член 27, параграф 3 се посочва, че Агенцията следва да подкрепя държавите членки при изпълнение на задълженията им към ИКАО.
(8)
Независимо от други промени на общите правила, установени с Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, Агенцията следва да подпомага Комисията при контрола на прилагането на други изисквания за авиационна безопасност, например тези, които произтичат от законодателството за Единното европейско небе или законодателството относно разследването или докладването на произшествия.
(9)
От 2006 г. насам европейската външна политика в областта на въздухоплаването също претърпя значителни промени както по отношение на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), така и по отношение на държавите в съседство с Европейския съюз и някои ключови партньори на световно равнище.
(10)
Беше подписан меморандум за сътрудничество с Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) през 2010 г. (16), който създава рамка за структурирано сътрудничество между страните, по-специално по отношение на обмена на информация, свързана с безопасността, с цел да се избегне дублиране на задачите, когато това е възможно, в резултат на което програмата на Агенцията за стандартизационни инспекции и Всеобщата програма на ИКАО за одит на надзора на безопасността (USOAP) следва да бъдат обвързани по-тясно една с друга. В работните методи за инспекциите следва да се вземе предвид също така ICAO DOC 9735 - ръководството за непрекъснат контрол на USOAP.
(11)
По отношение на държавите, които са част от политиката на ЕС за съседство и политиката на разширяване, включително по-специално държавите, които са страни по Споразумението за общо европейско авиационно пространство, стандартизационните инспекции следва да бъдат организирани в съответствие със същите работни методи и същите стандарти като за държавите членки, като за целта следва да бъдат сключени съответните споразумения или работни договорености.
(12)
По отношение на държавите, които са подписали двустранни споразумения за авиационна безопасност, предвиждащи взаимното приемане на някои констатации по сертифицирането и одобрения, стандартизационните инспекции следва да подпомогнат контрола на изпълнението на споразумението, а техните резултати да се докладват на съответния двустранен надзорен съвет с оглед на възможни корекции. Инспекциите на онези държави членки, чиито констатации по сертифицирането и одобрения се приемат в рамките на двустранни срещи, следва да включват допълнителни проверки, за да се гарантира, че компетентните власти изпълняват правилно задълженията си, произтичащи от двустранните споразумения.
(13)
С цел да се осъществява ефикасен контрол на прилагането на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, както и на други правила за авиационна безопасност, произтичащи от съществуващите регламенти и споразумения, е необходимо да се преразгледат настоящите работни методи, по-специално за да се гарантира, че те ще придобият по-системна ориентация, ще следват подход за по-последователен контрол, който е съсредоточен в по-голяма степен върху безопасността, ще осигурят по-ефективно използване на ресурсите, за да не възниква ненужна тежест за компетентните органи, и ще включват механизъм за обратна връзка относно дейностите на Агенцията, свързани с изготвянето на правила. Следва да бъдат създадени инспекционни екипи с адекватно обучен и квалифициран персонал, като Агенцията се стреми да балансира участието на упълномощените служители от различни държави членки.
(14)
Работните методи следва да отразяват определенията и принципите за одит, посочени в стандарта ISO 19011.
(15)
Освен в областта на инспекциите работни методи следва да бъдат разработени в областите на контрола на равнище системи и на равнище констатации.
(16)
Работните методи следва да осигурят по-голяма гъвкавост за Агенцията при предприемането на действия в области, където това съответства на нейните технически компетенции, като в същото време следва да се запази правната сигурност относно тези методи.
(17)
Поради това Регламент (ЕО) № 736/2006 следва да бъде съответно изменен.
(18)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 65 от Регламент (ЕО) № 216/2008,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се установяват работни методи за:
а)
контрол на прилагането от страна на компетентните органи на държавите членки на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане в областите, обхванати от член 1, параграф 1 от посочения регламент;
б)
провеждане на стандартизационни инспекции от компетентните органи на държавите членки;
в)
проверка дали компетентните органи на държавите членки издават сертификати и упражняват надзор над тях в съответствие с Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане;
г)
участие в оценката на въздействието на изпълнението на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане от компетентните органи на държавите членки.
2. Работните методи, установени в настоящия регламент, се прилагат също, доколкото това е практически възможно, когато Агенцията е натоварена със задачата да извършва контрол относно прилагането на изискванията за авиационна безопасност, произтичащи от друго законодателство на ЕС, споразумения, сключени от ЕС, или работни договорености, сключени от Агенцията.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„инспекция“ означава стандартизационната инспекция, посочена в член 24, параграф 1 и член 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008, включително инспекцията на предприятие или група от предприятия, посочена в член 54, параграф 4 и член 55 от посочения регламент, която се извършва от Агенцията;
2.
„компетентен орган“ означава органа, определен от държавата членка като компетентен за прилагането на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане;
3.
„упълномощен персонал“ означава лицата, упълномощени от Агенцията да извършват инспекции, включително командировани служители;
4.
„командирован персонал“ означава служители, предоставени от компетентните органи на държавите членки, Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), други международни организации в областта на въздухоплаването или от компетентните органи на трети държави, които имат споразумения със Съюза или работни договорености с Агенцията, които са определени от тези органи да съдействат на Агенцията при провеждане на инспекциите;
5.
„доказателство“ означава документация, изложение на факти или друга информация, която е от значение в конкретния случай и може да бъде проверена;
6.
„констатация“ означава резултата от сравнението между наличните доказателства и приложимите изисквания;
7.
„корекция“ означава действие за отстраняване на констатирани несъответствия с приложимите изисквания;
8.
„коригиращо действие“ означава действие за отстраняване на причината на констатирано несъответствие с приложимите изисквания, с цел да се предотврати повторно възникване на несъответствието;
9.
„непосредствена заплаха за безопасността“ означава ситуация, при която съществуват доказателства, че даден продукт, услуга, система, съставен елемент, оборудване или съоръжение е в състояние, в което е вероятно да възникнат вреди за хората, или се експлоатира, доставя или поддържа технически по такъв начин, че е вероятно възникването на такива вреди, ако не бъдат извършени незабавно корекции в ситуацията.
Член 3
Принципи, приложими към контрола
1. Агенцията извършва контрол на прилагането от страна на компетентните органи на изискванията, посочени в член 1, както и тяхното еднакво прилагане в съответствие с методологията, изложена в настоящия регламент, и докладва за това.
2. Контролът е непрекъснат и съобразен с риска, въз основа на информацията, която е на разположение на Агенцията. Той включва оценка на способността на компетентните органи да изпълняват своите задължения по надзора, като извършват инспекции, когато е необходимо, и предприемат действия, произтичащи от констатациите, направени при инспекции, с цел да се гарантира своевременното предприемане на подходящи корекции и коригиращи действия.
3. В рамките на контрола се използва системен подход. Той обхваща всички области и критични елементи на системата за надзор на безопасността, както е определено от ИКАО. Особено внимание се отделя на връзките между отделните области.
4. Контролът се извършва по прозрачен, ефикасен, ефективен, хармонизиран и последователен начин.
5. Агенцията анализира резултатите от своите дейности по контрола, за да установи дали съществува необходимост от регулаторни подобрения.
Член 4
Принципи, приложими към инспекциите и констатациите
1. При инспекциите на компетентните органи се вземат под внимание резултатите от предишни инспекции и се разглеждат по-конкретно промени в регулаторните изисквания и във възможностите на компетентния орган да упражнява надзор на безопасността. Те са пропорционални на размера и сложността на промишления сектор под надзора на компетентните органи, като техен приоритет е да гарантират високо и еднакво равнище на безопасност за търговския въздушен транспорт.
2. Инспекциите могат да включват инспекции на предприятия или групи от предприятия, които се намират под надзора на проверявания компетентен орган.
3. Инспекциите могат да включват, когато това е договорено между засегнатите страни, инспекции на военни съоръжения, отворени за обществено ползване, или на услуги, предоставяни от военен персонал на обществеността, с цел да се провери дали изискванията на член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 216/2008 са спазени.
4. Инспекциите се провеждат от екип, съставен от упълномощен от Агенцията персонал, който е квалифициран и обучен в своите съответни области на дейност. Упълномощеният персонал спазва принципите на независимост, почтеност, етично поведение, надлежна проверка, коректно представяне и поверителност.
5. Когато Агенцията установи, че един или повече сертификати не отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, констатираното несъответствие се докладва на съответния компетентен орган. Когато дадено констатирано несъответствие не бъде коригирано своевременно, Агенцията прави препоръки съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 с цел да даде възможност за вземане на решение за взаимно признаване на посочените сертификати.
6. Агенцията класифицира и следи несъответствията, констатирани по време на инспекциите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, в зависимост от тяхното въздействие, като констатациите, засягащи сигурността и безопасността, се ползват с приоритет. Агенцията също така информира незабавно компетентните органи на държавите членки, когато към корекцията на дадена непосредствена заплаха за безопасността не е подходено по задоволителен начин.
7. Настоящият регламент се прилага, без да се накърняват разпоредбите на членове 15 и 58 от Регламент (ЕО) № 216/2008, на Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (17), на Регламент (ЕО) № 2111/2005 на Европейския парламент и на Съвета (18) и Регламент (ЕО) № 473/2006 на Комисията (19)
Член 5
Обмен на информация
1. Компетентните органи на държавите членки предоставят на Агенцията цялата необходима информация, свързана с извършвания от тях надзор на безопасността, в която са разгледани всички критични елементи на тяхната система за надзор на безопасността, включително предприятията или групите от предприятия под техен надзор. Информацията се предоставя във форма и по начин, определени от Агенцията, като се взема под внимание информацията, предоставяна на ИКАО.
2. Агенцията може също да изисква ad-hoc информация от компетентните органи на държавите членки. Когато отправя такова искане за информация, Агенцията посочва своето правно основание и цел, уточнява каква информация се изисква и определя сроковете, в които тя трябва да бъде предоставена.
3. Агенцията предоставя на компетентните органи на държавите членки съответна информация с цел да подкрепи еднаквото прилагане на приложимите изисквания.
Член 6
Национален координатор по стандартизация
1. Държавите членки определят национален координатор по стандартизация, който действа като тяхна основна точка за контакт за всички дейности по стандартизация, и по-специално за координирането на обмена на информация, предвиден в член 5, параграф 1. Националният координатор по стандартизация има задължението да:
а)
поддържа и актуализира текущата информация, която се предоставя на Агенцията, включително информацията, поискана в съответствие с членове 3, 4 и 5, корекциите и плановете за коригиращи действия, както и доказателствата за изпълнението на договорените коригиращи действия;
б)
подпомага Агенцията във всички фази на дадена инспекция и да гарантира, че инспекционният екип се придружава по време на инспекциите на място.
2. Компетентните органи гарантират, че са налице ясни канали за комуникация между определения национален координатор по стандартизация и тяхната вътрешна организация, за да може този координатор да изпълнява своите задължения правилно.
Член 7
Непрекъснат контрол
1. Непрекъснатият контрол, посочен в член 3, съдържа следното:
а)
събиране и анализ на данните и информацията, предоставени от компетентните органи на държавите членки, Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), Комисията или от други съответни източници;
б)
оценка на способността на даден компетентен орган да изпълнява своите задължения по надзора на безопасността;
в)
в зависимост от оценката, посочена в буква б) - определяне на приоритети, планиране и определяне на обхвата на инспекциите;
г)
провеждане на такива инспекции, включително свързаното с това докладване;
д)
последващи действия и приключване на констатациите за несъответствия, произтичащи от инспекциите.
2. За оценката, посочена в параграф 1, буква б), Агенцията създава, разработва и поддържа единен модел, в който се вземат предвид поне следните елементи:
а)
размер и сложност на авиационната промишленост;
б)
сериозни произшествия, злополуки, злополуки с фатален изход и свързаните с тях смъртни случаи;
в)
резултати от наземните инспекции;
г)
резултати от предходните инспекции;
д)
способност на компетентните органи да прилагат ефективно корекции и коригиращи действия;
е)
резултати от одитите, проведени съгласно международни конвенции или държавни програми за оценка на безопасността;
ж)
съществуващи мерки съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 или член 258 от Договора.
3. Резултатите от прилагането на модела, определен в параграф 2, както и входящите данни и резултатите от оценката се предоставят на националния координатор по стандартизация на съответната държава членка.
4. Агенцията следва да адаптира програмата за инспекции с оглед на извършвания от нея непрекъснат контрол, като отразява както случаите на подобряване, така и случаите на влошаване на равнището на безопасност. Агенцията предприема подходящи действия, когато има доказателства, че равнището на безопасност се влошава.
Член 8
Програма за инспекциите
1. Агенцията създава в сътрудничество с Комисията многогодишна програма, включваща инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, буква а), както и годишна програма, включваща инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, букви а) и б).
2. В програмите за инспекция се посочват засегнатите държави членки, видът на инспекцията, областите, които трябва да бъдат проверени, и предвиденият график за провеждане на фазата на място, съобразно модела, посочен в член 7.
3. Контролните програми могат да бъдат адаптирани от Агенцията, за да бъдат взети предвид нововъзникващите рискове, установени при непрекъснатия контрол, посочен в член 7.
4. Годишната програма се предоставя на Комисията, на членовете на управителния съвет на Агенцията като част от работната програма на Агенцията в съответствие с член 33, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 216/2008, както и на националния координатор по стандартизация на съответната държава членка.
Член 9
Области на инспекциите
1. Агенцията извършва инспекции във всяка от областите, определени в глава II от Регламент (ЕО) № 216/2008. Тези области включват:
а)
летателната годност съгласно член 5 и опазването на околната среда съгласно член 6 от посочения регламент;
б)
летателните екипажи съгласно членове 7 и 8 от посочения регламент;
в)
въздушните операции съгласно членове 8 и 9 от посочения регламент;
г)
наземните инспекции съгласно член 10 от посочения регламент;
д)
летищата съгласно член 8а от посочения регламент;
е)
УВД/АНО и ръководителите на полети съгласно членове 8б и 8в от посочения регламент.
Допълнителни области могат да бъдат определени в зависимост от по-нататъшното развитие на Регламент (ЕО) № 216/2008 или по искане на Комисията.
2. Агенцията гарантира, че нейните ресурси са разпределени по подходящ начин за осъществяването на контрол и инспекции на различните области в зависимост от резултатите от непрекъснатия контрол, посочен в член 7.
Член 10
Видове инспекции
1. Агенцията провежда:
а)
комплексни инспекции с цел проверка на една или повече области; тези инспекции се извършват на интервали, определени въз основа на резултатите от непрекъснатия контрол;
б)
целенасочени инспекции с цел проверка на конкретни сектори в рамките на една или повече области и/или с цел оценяване на степента на изпълнение на договорените корекции и коригиращи действия;
в)
аd-hoc инспекции с цел проверка на конкретни проблеми, установени в рамките на непрекъснатия контрол на Агенцията, или по искане на Комисията.
2. Независимо от инспекциите, посочени в параграф 1, Агенцията може да прави констатации, които не се основават на проверки на място, когато има достатъчно доказателства за несъответствие.
Член 11
Критерии в областта на обучението, квалификацията и упълномощаването на инспекционните екипи
1. Агенцията установява критерии по отношение на квалификацията на персонала, който участва в инспекционните екипи.
2. Тези критерии включват:
а)
познаване на институционалната и регулаторната рамка, по-конкретно на настоящия регламент, както и на съответните международни споразумения;
б)
познаване на одитните техники и практически опит с тях;
в)
техническа компетентност и практически опит в съответните области, посочени в член 9.
3. Ръководителите на екипи са персонал, назначен от Агенцията. Критериите относно тяхната квалификация включват, в допълнение към посоченото в параграф 2, умения за ръководене на екип и умения за комуникация в международна среда и в деликатни ситуации.
4. Членовете на екипите са персонал, назначен от Агенцията, или командировани лица.
5. Както ръководителите, така и членовете на екипи са обучени относно приложимите изисквания и процедурите на Агенцията. Агенцията гарантира, че ръководителите и членовете на екипи винаги разполагат с компетентността, позволяваща те да бъдат упълномощени да участват в инспекции. За тази цел Агенцията създава подходящи програми за непрекъснато обучение.
6. Лица от персонала, които отговарят на критериите по отношение на квалификацията и са получили подходящо обучение, могат да бъдат упълномощени от Агенцията да участват в инспекционните екипи.
Член 12
Съставяне на екипи за инспекции
1. Инспекциите се извършват от екипи, съставени от Агенцията, които включват упълномощен персонал съгласно член 11.
2. Агенцията определя състава на екипа с оглед постигане на минималния състав, необходим за покриване на изискваните технически правомощия и работно натоварване, като взема под внимание вида на инспекцията, обхвата, броя на разглежданите области и очакваната програма. Всеки екип има ръководител и минимум един член. Във всички случаи Агенцията гарантира, че броят на служителите в отделните екипи е пропорционален на обхвата на задачите.
3. Агенцията гарантира, че при съставянето на екипите няма конфликт на интереси нито по отношение на инспектираните национални органи, нито по отношение на инспектираните предприятия или групи от предприятия.
4. Своевременно преди началото на инспекцията Агенцията изисква от органите или организациите, командироващи служители, информация относно наличността на членовете на екипа за участие във фазата на място.
5. Разходите, произтичащи от участието на национални координатори по стандартизация, както е предвидено в член 14, параграф 2 и член 19, параграф 2, и от участието на командировани служители в инспекции, извършвани от Агенцията, се поемат от Агенцията в съответствие с нормативната уредба на Съюза и без да се засяга годишната бюджетна процедура на Съюза.
Член 13
Провеждане на инспекции
1. Инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, букви а) и б), включват следните фази:
а)
подготвителна фаза, която се провежда преди инспекцията и продължава най-малко 10 седмици;
б)
фаза на място;
в)
фаза на докладване, следваща фазата на място и продължаваща не повече от 10 седмици.
2. Инспекциите ad-hoc, посочени в член 10, параграф 1, буква в), се обявяват пред съответния компетентен орган с двуседмично предизвестие, но не се изисква при това да се спазват сроковете и процедурите, предвидени в членове 14, 15 и 16, освен задължението да бъде изготвен окончателен доклад.
3. Констатации за несъответствия, открити по време на инспекциите, посочени в член 10, се докладват в съответствие с член 16, проследяват се и се приключват в съответствие с член 17 и се класифицират в съответствие с член 18.
Член 14
Подготвителна фаза
1. В подготвителната фаза на инспекцията Агенцията:
а)
уведомява компетентния орган за инспекцията най-малко 10 седмици преди фазата на място, включително за планувания вид инспекция, както и за областите и секторите на инспекцията;
б)
събира необходимата информация за подготовка на инспекцията, като надлежно взема предвид информацията, получена от непрекъснатия контрол;
в)
определя обхвата, степента и програмата на инспекцията, включително инспекцията на предприятия или групи от предприятия, като взема предвид информацията, получена от непрекъснатия контрол;
г)
определя размера и състава на екипа за инспекцията.
2. След получаване на предизвестието за инспекцията компетентният орган съдейства на Агенцията за бързото подготвяне на фазата на място. Ако се сметне за необходимо, може да бъде организирана предварителна среща между инспектиращия екип и националния координатор по стандартизация.
3. Агенцията предоставя на компетентния орган програмата на инспекцията и състава на екипа поне две седмици преди фазата на място.
Член 15
Фаза на място
1. По време на фазата на място от дадена инспекция Агенцията:
а)
организира встъпителна среща с националния координатор по стандартизация и проверявания компетентен орган;
б)
проследява останалите неприключени констатации за несъответствия, установени при предишни инспекции, и извършва преглед на съответните корекции и коригиращи действия;
в)
уведомява компетентния орган за всички непосредствени проблеми във връзка с безопасността, когато подобни проблеми бъдат установени по време на инспекцията;
г)
на заключителното заседание представя на проверявания компетентен орган списък с предварителните констатации за несъответствия, установени или проследени по време на инспекцията.
2. Освен това Агенцията може да:
а)
проверява основните офиси и, доколкото това се счита за необходимо, всички регионални офиси на компетентния орган и на квалифицираните организации, на които компетентният орган може да е възложил задачи;
б)
проверява предприятията или групите от предприятия, които се намират под надзора на компетентния орган, като част от инспекцията на този компетентен орган; в такъв случай компетентният орган може да придружава екипа за инспекция;
в)
провежда интервюта с персонала на проверявания компетентен орган и на квалифицираните организации, ако има такива, и на посетените предприятия или групи от предприятия, ако има такива;
г)
проверява законодателни актове, процедури, сертификати, документация, данни и други подходящи материали.
Член 16
Фаза на докладване
1. Във фазата на докладване от дадена инспекция Агенцията, в срок от 6 седмици след заключителното заседание на фазата на място, прави преглед на предварителните констатации, класифицира ги и изготвя въз основа на това проектодоклад до проверявания компетентен орган.
2. Проектодокладът съдържа най-малко:
а)
обобщение, в което са представени констатациите;
б)
подробности за извършването на инспекцията, включително вида на инспекцията, проверяваните области, обхвата и състава на екипа;
в)
анализ на критичните елементи с акцент върху основните констатации;
г)
списък на констатираните несъответствия, установени или проследени по време на инспекцията, заедно с тяхната класификация;
д)
препоръки, включително, когато е необходимо, относно взаимното признаване на сертификати.
3. Констатациите за несъответствия се съобщават посредством проектодоклада, посочен в параграф 2, освен ако вече са нотифицирани в писмена форма от Агенцията чрез други средства.
4. Компетентният орган може да изпрати писмени коментари на Агенцията в срок от две седмици след уведомяването.
5. Агенцията, в рамките на 10 седмици след заключителното заседание, издава окончателен доклад въз основа на проектодоклада, посочен в параграф 2, който отразява коментарите на проверявания компетентен орган, ако има такива. Агенцията може да адаптира описанието на дадена констатация за несъответствие, нейното правно основание, нейната класификация или нейния актуален статус, както е уместно, за да бъдат взети предвид коментарите, както и корекциите и коригиращите действия, представени във фазата на докладване.
6. Агенцията определя и поддържа статус на непрекъснатия контрол за всяка държава членка, който при поискване се предоставя на засегнатата държава членка и на Комисията.
7. Окончателният доклад се адресира до проверявания компетентен орган и до Комисията, която впоследствие може да изпрати този доклад на съответната държава членка и на други компетентни органи, ако е уместно.
Член 17
Проследяване и приключване на констатациите
1. За всички констатирани несъответствия, класифицирани съгласно член 18, параграф 1, букви б) и в), компетентният орган предлага корекции и коригиращи действия не по-късно от четири седмици след получаване на уведомлението от Агенцията.
2. За всички констатирани несъответствия, класифицирани съгласно член 18, параграф 1, буква а), компетентният орган предлага корекции и коригиращи действия не по-късно от 10 седмици след получаване на уведомлението от Агенцията.
3. Компетентният орган докладва на Агенцията своевременно относно приключването на коригиращите действия и представя доказателства за това.
4. Агенцията:
а)
оценява корекциите и коригиращите действия, представени от компетентния орган, или своевременно изисква допълнителни разяснения;
б)
одобрява или отхвърля представените корекции и/или коригиращи действия в рамките на 16 седмици след уведомяването;
в)
контролира удовлетворителното изпълнение на коригиращите действия;
г)
установява необходимостта от допълнителни действия в съответствие с член 22;
д)
докладва редовно на компетентния орган и на Комисията за статуса на констатациите за несъответствия и на съответните корекции/коригиращи действия посредством доклади за статуса;
е)
приключва констатациите за несъответствия, ако остане удовлетворена от коригиращите действия и предоставените доказателства, регистрира приключването на констатациите за несъответствие и уведомява компетентния орган за това.
5. За целите на буква в) Агенцията може да поиска доказателства или разяснения от компетентния орган. Агенцията също така може да вземе решение да извърши проверка на място на изпълнението посредством инспекция.
6. Когато констатациите за несъответствия са предмет на разследване за нарушение по силата на член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 или по силата на договорите, Агенцията осигурява подходящи последващи действия след консултации с Комисията и не приключва такива констатации без предварително съгласуване с Комисията.
Член 18
Класифициране на констатациите
1. Всички констатации за несъответствия, направени от Агенцията в рамките на инспекциите, посочени в член 10, се класифицират и докладват от Агенцията, независимо дали се отнасят до административни или технически изисквания, в един от следните класове:
а)
клас C: несъответствие с приложимите изисквания, което поражда главно проблеми във връзка със стандартизацията;
б)
клас D: несъответствие с приложимите изисквания, което поражда проблеми във връзка със стандартизацията и проблеми във връзка с безопасността, ако не се коригира своевременно;
в)
клас G: непосредствен проблем във връзка с безопасността.
2. Докладването, проследяването и приключването се степенуват по важност в зависимост от тяхната класификация.
Член 19
Непосредствен проблем във връзка безопасността
1. Когато Агенцията е извършила уведомяване за непосредствен проблем във връзка с безопасността:
а)
Агенцията изисква от компетентния орган да предприеме подходящи коригиращи действия, включително незабавни корекции;
б)
компетентният орган прилага ефективни корекции за отстраняване на констатираното несъответствие и предоставя на Агенцията доказателства за това.
2. Агенцията може да поиска от компетентния орган в срок от две седмици след постъпване на уведомлението за непосредствен проблем във връзка с безопасността да присъства на заседание, за да направи оценка на прилагането на незабавните корекции.
3. Когато корекциите не удовлетворяват Агенцията, тя отправя препоръки към Комисията, включително, когато е необходимо, искане относно взаимното признаване на сертификати, издадени от компетентния орган. Агенцията също така информира незабавно компетентните органи на държавите членки.
Член 20
Документация
1. Агенцията създава система за водене на документация, която осигурява подходящо съхранение, достъп и надеждно проследяване на:
а)
обучението, квалификацията и упълномощаването на ръководителите и членовете на екипи;
б)
програмите на инспекциите;
в)
докладите;
г)
констатациите и свързаните с тях доказателства;
д)
договорените корекции и коригиращи действия;
е)
приключването на констатации за несъответствия и свързаните с това доказателства;
ж)
препоръките относно взаимното признаване на сертификати;
з)
оценките, посочени в член 7, параграф 1, буква б).
2. Всички документи се съхраняват за минимален срок от 15 години, като се спазва приложимото законодателство за защита на данните.
Член 21
Достъп до информацията, съдържаща се в докладите за инспекциите
1. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, засяга предприятие или група от предприятия, намиращи се под надзор относно безопасността, упражняван от трета държава, и попада в обхвата на прилагане на споразумение на Съюза, сключено в съответствие с член 12 от Регламент (ЕО) № 216/2008, тази информация се предоставя на третата държава като страна по това споразумение съгласно неговите съответни разпоредби.
2. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, попада в обхвата на прилагане на Меморандума за сътрудничество между Съюза и ИКАО, информацията се предоставя на ИКАО в съответствие с разпоредбите на посочения Меморандум за сътрудничество и съответното приложение относно безопасността.
3. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, се отнася до текущо разследване във връзка с безопасността, провеждано в съответствие с Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета (20), информацията се предоставя незабавно на органа, отговорен за това разследване.
4. За целите на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (21) процесът на вземане на решения, свързани с доклад за инспекция, не се счита за приключил, преди да са приключени свързаните с него констатации за несъответствия.
Член 22
Допълнителни действия
1. Агенцията установява всяко неизпълнение на изискването за проследяване на констатирано несъответствие, като например:
а)
коригиращо действие, което не е представено в срока, посочен в член 17, параграф 1;
б)
коригиращо действие, което не е одобрено от Агенцията в срока, посочен в член 17, параграф 4, буква б);
в)
коригиращо действие, което не е надлежно изпълнено.
2. В случаите, посочени в параграф 1, Агенцията изисква от компетентния орган да предостави разяснения относно неизпълнението и да представи допълнителни действия, като определя срок за отговор.
3. Агенцията оценява последствията от неизпълнението, заедно с отговора на компетентния орган, в рамките на определения краен срок. Въз основа на резултатите от оценката Агенцията може:
а)
да приеме представените допълнителни действия; или
б)
да изготви допълнителен доклад до съответния компетентен орган и до Комисията. Този доклад включва оценката на Агенцията, както и препоръките до Комисията, включително, ако бъде счетено за необходимо, препоръки относно взаимното признаване на сертификати, издадени от компетентния орган.
4. Без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2111/2005, след получаването на допълнителния доклад, посочен в параграф 3, буква б), Комисията може да предприеме всяка от следните стъпки:
а)
да изпрати коментари до съответната държава членка или да поиска допълнителни обяснения за изясняване на констатациите за несъответствия или част от тях;
б)
да изиска от Агенцията да извърши ad-hoc инспекция, за да провери удовлетворителното изпълнение на корекциите и коригиращите действия;
в)
да задейства процедурата, посочена в член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008, за да вземе решение дали сертификатите, издадени от компетентния орган, съответстват на приложимите изисквания;
г)
да задейства процедура по силата на член 258 от Договора.
Член 23
Годишен доклад
Агенцията предава на Комисията най-късно до 31 март на всяка година годишен доклад относно дейностите и инспекциите, извършени през предходната година в рамките на непрекъснатия контрол. Докладът включва анализ на резултатите от дейностите и инспекциите, който отразява способността на компетентните органи да изпълняват своите задължения по надзора на безопасността, както и препоръки за възможни подобрения. В препоръките по-конкретно се посочват техническите правила, които ще трябва да бъдат определени или изменени в съответствие с член 17, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 216/2008, както и мерките, предприемани от Агенцията, които ще трябва да бъдат определени или изменени в съответствие с член 18, буква в) от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 24
Работни процедури
Агенцията преразглежда своите работни процедури с оглед на изпълнението на задачите, възложени ѝ по членове 3 - 23, в срок от шест месеца след влизането в сила на настоящия регламент.
Член 25
Преходни разпоредби
1. Констатации за несъответствия, направени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, за които на Агенцията не е било представено доказателство за приключването им към момента на влизане в сила на настоящия регламент, се считат за направени в съответствие с настоящия регламент и се третират по съответния начин.
2. Планове за коригиращи действия, одобрени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, се считат за одобрени в съответствие с настоящия регламент.
3. Членовете и ръководителите на екипи, упълномощени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, се считат за упълномощен персонал съгласно настоящия регламент.
Член 26
Отмяна
Регламент (ЕО) № 736/2006 се отменя.
Член 27
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 28 юни 2013 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 628/2013
av den 28 juni 2013
om arbetsmetoder för Europeiska byrån för luftfartssäkerhet vid standardiseringsinspektioner och vid övervakning av tillämpningen av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008 och om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 736/2006
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008 av den 20 februari 2008 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, och om upphävande av rådets direktiv 91/670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv 2004/36/EG (1), särskilt artikel 24.5, och
av följande skäl:
(1)
Enligt artiklarna 24.1 och 54 i förordning (EG) nr 216/2008 ska Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (nedan kallad byrån) biträda kommissionen vid övervakningen av medlemsstaternas behöriga myndigheters tillämpning av förordningen och dess tillämpningsföreskrifter genom att genomföra standardiseringsinspektioner.
(2)
Enligt artikel 54.4 i förordning (EG) nr 216/2008 ska artikel 55 tillämpas om det vid en inspektion av en medlemsstats behöriga myndighet visar sig nödvändigt att inspektera ett företag eller en sammanslutning av företag.
(3)
I kommissionens förordning (EG) nr 736/2006 (2) fastställs byråns arbetsmetoder för att utföra standardiseringsinspektioner (nedan kallade de gällande arbetsmetoderna).
(4)
Sex år har förflutit sedan de nuvarande arbetsmetoderna antogs. Viktiga ändringar av de gemensamma bestämmelserna och ett antal internationella avtal har antagits. Byrån och medlemsstaterna har dessutom samlat på sig värdefull erfarenhet som bör redovisas.
(5)
När förordning (EG) nr 736/2006 antogs var de gemensamma bestämmelserna på det civila luftfartsområdet begränsade till initial och fortsatt luftvärdighet. I kommissionens förordning (EG) nr 1702/2003 (3) fastställs tillämpningsföreskrifter för luftvärdighets- och miljöcertifiering av luftfartyg och tillhörande produkter, delar och utrustningar samt för certifiering av konstruktions- och tillverkningsorganisationer. I kommissionens förordning (EG) nr 2042/2003 (4) fastställs tillämpningsföreskrifter för fortsatt luftvärdighet för luftfartyg och luftfartygsprodukter, delar och utrustning och om godkännande av organisationer och personal som arbetar med dessa arbetsuppgifter.
(6)
Sedan dess har förordning (EG) nr 216/2008 ersatt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1592/2002 av den 15 juli 2002 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet (5), och de gemensamma bestämmelserna har utvidgats två gånger: först för att bland annat inbegripa flygbesättningar, luftfartstrafik och rampinspektioner och därefter för att inbegripa flygledningstjänst och flygtrafiktjänster (ATM/ANS) samt flygplatssäkerhet, vilket har lett till att kommissionen har antagit flera tillämpningsföreskrifter för dessa nya behörighetsområden, såsom kommissionens förordning (EU) nr 805/2011 av den 10 augusti 2011 om detaljerade bestämmelser för flygledarcertifikat samt vissa andra certifikat och intyg (6), kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1034/2011 av den 17 oktober 2011 (7) om säkerhetstillsyn inom flygledningstjänst och flygtrafiktjänster, kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011 av den 17 oktober 2011 om gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster (8), kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 av den 29 juli 2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (9), rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart (10), ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 859/2008 (11), Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG av den 21 april 2004 (12) om säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen, ändrat genom kommissionens direktiv 2008/49/EG av den 16 april 2008 om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG rörande kriterier för utförande av rampinspektioner på luftfartyg som använder flygplatser i gemenskapen (13), kommissionens förordning (EU) nr 965/2012 av den 5 oktober 2012 om tekniska krav och administrativa förfaranden i samband med flygdrift (14) och kommissionens förordning (EU) nr 1178/2011 av den 3 november 2011 om tekniska krav och administrativa förfaranden avseende flygbesättningar inom den civila luftfarten (15).
(7)
Genom förordning (EG) nr 216/2008 har även ett antal nya bestämmelser införts, vilket måste avspeglas i byråns arbetsmetoder för genomförandet av standardiseringsinspektioner. I artikel 11 fastställs särskilt villkoren för ömsesidigt erkännande av certifikat som utfärdats av medlemsstaternas behöriga myndigheter och villkor för att tillfälligt dra in detta erkännande, och standardiseringsinspektioner utgör ett viktigt instrument för sådana beslut. Genom artikel 15 inrättas ett informationsnätverk som tillhandahåller användbar information som ska beaktas vid standardiseringsinspektioner. Vissa resultat av standardiseringsinspektioner kan behöva göras tillgängliga utan dröjsmål för informationsnätverket. I artikel 27.3 fastställs att byrån ska hjälpa medlemsstaterna att uppfylla sina internationella förpliktelser gentemot Internationella civila luftfartsorganisationen (Icao).
(8)
Utan hinder av ytterligare ändringar av de gemensamma bestämmelser som fastställs i förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter ska byrån bistå kommissionen i övervakningen av genomförandet av andra säkerhetskrav, som exempelvis härrör från lagstiftningen om det gemensamma europeiska luftrummet eller rör utredningar av olyckor eller rapportering om tillbud.
(9)
Sedan 2006 har även EU:s luftfartspolitik gentemot länder utanför EU utvecklats betydligt, både när det gäller Internationella civila luftfartsorganisationen, staterna i Europeiska unionens grannskap och vissa viktiga partner på global nivå.
(10)
Genom det samarbetsmemorandum mellan EU och Internationella civila luftfartsorganisationen som undertecknades 2010 (16) skapas en ram för strukturerat samarbete mellan parterna, särskilt när det gäller utbyte av säkerhetsinformation för att undvika dubbelarbete där så är möjligt, vilket i sin tur bör leda till att det skapas en närmare koppling mellan byråns program för standardiseringsinspektioner och Icaos program USOAP (Universal Safety Oversight Audit Programme, allmänt program för granskning av säkerhetstillsynen). När det gäller arbetsmetoderna för inspektioner bör även Icao dok. 9735 - USOAP:s manual för kontinuerlig övervakning - beaktas.
(11)
När det gäller de stater som deltar i EU:s grannskaps- och utvidgningspolitik, särskilt de stater som är parter till avtalet om ett europeiskt gemensamt luftrum, bör standardiseringsinspektionerna vara organiserade enligt samma arbetsmetoder och samma standarder som för medlemsstaterna, om inte annat följer av tillämpliga avtal eller arbetsmetoder.
(12)
När det gäller stater som har ingått bilaterala avtal om luftfartssäkerhet som omfattar ömsesidigt erkännande av vissa certifieringsresultat och godkännanden av certifikat bör standardiseringsinspektionerna stödja övervakningen av avtalets genomförande, och resultaten bör rapporteras till den behöriga bilaterala tillsynsstyrelsen med tanke på eventuella justeringar. Inspektioner av de medlemsstater vars certifieringsresultat och godkännanden av certifikat godtas inom ramen för de bilaterala avtalen bör omfatta ytterligare kontroller så att de behöriga myndigheterna kan utöva de ansvarsuppgifter som härrör från de bilaterala avtalen på lämpligt sätt.
(13)
För en effektiv övervakning av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter samt andra luftfartssäkerhetsbestämmelser som härrör från befintliga förordningar och avtal är det nödvändigt att se över de gällande arbetsmetoderna. Syftet med detta är att se till att arbetsmetoderna blir mer systeminriktade, att en mer kontinuerlig övervakningsstrategi med starkare inriktning på säkerhetsprestanda följs, att möjliggöra ett effektivare resursutnyttjande för att inte skapa onödiga bördor för de behöriga myndigheterna samt att få respons på byråns standardiseringsarbete. Inspektionsgrupperna bör bestå av lämpligt utbildad och kvalificerad personal, och byrån ska sträva efter att balansera deltagandet av bemyndigad personal från olika medlemsstater.
(14)
Arbetsmetoderna ska följa de definitioner och principer för revision som anges i ISO 19011:2011.
(15)
Förutom inspektionsnivån bör arbetsmetoderna innehålla en närmare beskrivning av övervakning på system- och resultatnivå.
(16)
Arbetsmetoderna bör vara utformade så att byrån ges mer flexibilitet att vidta åtgärder inom ramen för sin tekniska behörighet samtidigt som arbetsmetodernas rättssäkerhet upprätthålls.
(17)
Förordning (EG) nr 736/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
(18)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats enligt artikel 65 i förordning (EG) nr 216/2008.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. I denna förordning fastställs arbetsmetoder för att
a)
övervaka medlemsstaternas behöriga myndigheters tillämpning av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter på de områden som omfattas av artikel 1.1 i den förordningen,
b)
genomföra standardiseringsinspektioner av medlemsstaternas behöriga luftfartsmyndigheter,
c)
kontrollera att medlemsstaternas behöriga myndigheter utfärdar och övervakar certifikat i enlighet med förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter,
d)
bidra till utvärderingen av följderna av medlemsstaternas behöriga myndigheters genomförande av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter.
2. De arbetsmetoder som fastställs i denna förordning ska också så långt det är praktiskt genomförbart gälla när byrån ges uppgiften att övervaka tillämpningen av de luftfartssäkerhetskrav som fastställs i annan EU-lagstiftning, i avtal som ingåtts av unionen eller i arbetsarrangemang som ingåtts av byrån.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning avses med
(1) inspektion: en standardiseringsinspektion i enlighet med artiklarna 24.1 och 54 i förordning (EG) nr 216/2008, inklusive inspektioner av företag eller en sammanslutning av företag enligt artiklarna 54.4 och 55 i den förordningen, som genomförs av byrån,
(2) behörig myndighet: den myndighet som av en medlemsstat har utsetts som behörig för genomförandet av förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter,
(3) bemyndigad personal: personer som är bemyndigade av byrån för att genomföra inspektioner, inbegripet avdelad personal,
(4) avdelad personal: tjänstemän som avdelats av medlemsstaternas behöriga myndigheter, Internationella civila luftfartsorganisationen, andra internationella luftfartsorganisationer eller behöriga myndigheter i tredjeländer som har ingått avtal med unionen eller om arbetsmetoder med byrån, och som utses av dessa myndigheter för att bistå byrån vid genomförandet av inspektioner,
(5) bevis: register, sakframställningar eller annan information som är relevant och möjlig att verifiera,
(6) brister i överensstämmelse: resultatet av en jämförelse mellan tillgängliga bevis och tillämpliga krav,
(7) korrigering: en åtgärd för att rätta till en bristande överensstämmelse med de tillämpliga kraven,
(8) korrigerande åtgärd: en åtgärd för att undanröja orsaken till en bristande överensstämmelse med de tillämpliga kraven för att undvika att den bristande överensstämmelsen upprepas,
(9) omedelbar säkerhetsrisk: en situation där det finns bevis för att en produkt, en tjänst, ett system, en komponent, en utrustning eller en anläggning antingen befinner sig i ett sådant skick eller drivs, levereras eller underhålls på ett sådant sätt att personer sannolikt kan komma till skada om inte situationen korrigeras omedelbart.
Artikel 3
Principer för övervakning
1. Byrån ska övervaka de behöriga myndigheternas tillämpning av de krav som avses i artikel 1 samt att de genomförs på ett enhetligt sätt enligt den metod som fastställs i denna förordning, och ska rapportera om detta.
2. Övervakningen ska vara kontinuerlig och riskbaserad, på grundval av den information som finns tillgänglig för byrån. Detta ska omfatta en utvärdering av den behöriga myndighetens förmåga att fullgöra sitt ansvar för säkerhetstillsynen, genomförande av inspektioner när så är nödvändigt samt uppföljning av brister i överensstämmelse som upptäckts vid inspektioner, i syfte att garantera att lämpliga korrigeringar och korrigerande åtgärder vidtas snabbt.
3. Övervakningen ska följa en systembaserad metod. Den ska omfatta alla områden och kritiska faktorer i säkerhetstillsynssystemet enligt vad som fastställts av Icao. Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt gränssnitt mellan områden.
4. Övervakningen ska genomföras på ett öppet, effektivt, ändamålsenligt, harmoniserat och konsekvent sätt.
5. Byrån ska analysera resultatet av sin övervakningsverksamhet för att identifiera eventuella behov av förbättringar av bestämmelserna.
Artikel 4
Principer för inspektioner och brister i överensstämmelse
1. Vid inspektioner av behöriga myndigheter ska hänsyn tas till resultaten från tidigare inspektioner, i synnerhet ändringar av kraven och de behöriga myndigheternas tillsynskapacitet. Inspektionerna ska vara proportionella mot nivån på och komplexiteten hos den industri som de utövar tillsyn över, och en hög och enhetlig säkerhetsnivå för kommersiell lufttransport ska prioriteras.
2. Inspektionerna kan omfatta inspektioner av företag eller sammanslutningar av företag som står under den inspekterade behöriga myndighetens tillsyn.
3. När så överenskoms mellan de berörda parterna kan inspektionerna omfatta militära anläggningar som används av allmänheten eller tjänster som tillhandahålls av militär personal till allmänheten för att kontrollera att kraven i artikel 1.3 i förordning (EG) nr 216/2008 är uppfyllda.
4. Inspektionerna ska genomföras av en grupp som består av personal som bemyndigats av byrån. Personalen ska vara kvalificerad och utbildad inom sitt eller sina respektive områden. Bemyndigad personal ska tillämpa principerna för oberoende, integritet, etiskt uppförande, tillbörlig aktsamhet, klarhet och konfidentialitet.
5. Om byrån konstaterar att ett eller flera certifikat inte uppfyller förordning (EG) nr 216/2008 och dess tillämpningsföreskrifter ska denna brist i överensstämmelse rapporteras till den berörda behöriga myndigheten. Om en brist i överensstämmelse inte korrigeras i tid ska byrån lämna rekommendationer i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 för att kunna fatta ett beslut om ömsesidigt erkännande av det eller de berörda certifikaten.
6. Byrån ska klassificera och följa upp de brister i överensstämmelse som upptäcks under de inspektioner som avses i punkterna 1-3 beroende på deras inverkan på säkerheten, och säkerhetsrelaterade brister ska prioriteras. Byrån ska också utan dröjsmål informera medlemsstaternas behöriga myndigheter när en korrigering av en omedelbar säkerhetsrisk inte har genomförts på ett tillfredsställande sätt.
7. Denna förordning påverkar inte artiklarna 15 och 58 i förordning (EG) nr 216/2008, kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom (17), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 (18) och kommissionens förordning (EG) nr 473/2006 (19).
Artikel 5
Informationsutbyte
1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska ge byrån all nödvändig information om deras säkerhetstillsyn. Uppgifterna ska omfatta alla kritiska faktorer i myndigheternas system för säkerhetstillsyn, inbegripet de företag eller sammanslutningar av företag som står under deras tillsyn. Informationen ska lämnas i en form och på ett sätt som anges av byrån, med beaktande av den information som har gjorts tillgänglig för Icao.
2. Byrån får också begära ad hoc-information från medlemsstaternas behöriga myndigheter. När byrån begär information ska man uppge rättslig grund och syfte, ange vilken information som behövs och fastställa en tidsgräns för när informationen måste tillhandahållas.
3. Byrån ska förse medlemsstaternas behöriga myndigheter med relevant information för att stödja ett enhetligt genomförande av de tillämpliga kraven.
Artikel 6
Nationell standardiseringssamordnare
1. Medlemsstaterna ska utse en nationell standardiseringssamordnare som ska agera som deras främsta kontaktpunkt för allt standardiseringsarbete, och ska i synnerhet samordna det informationsutbyte som anges i artikel 5.1. Den nationella standardiseringssamordnaren ska ha ansvar för följande:
a)
Upprätthålla och uppdatera den information som kontinuerligt lämnas till byrån, inklusive information som begärs i enlighet med artiklarna 3-5, korrigeringar och korrigerande åtgärdsplaner samt bevis för att de överenskomna korrigerande åtgärderna har genomförts.
b)
Bistå byrån i alla skeden av inspektioner och se till att inspektionsgruppen åtföljs under inspektioner på plats.
2. De behöriga myndigheterna ska se till att det finns tydliga kommunikationslinjer mellan den utsedda nationella standardiseringssamordnaren och deras interna organisation, så att han/hon kan fullgöra sitt ansvar på lämpligt sätt.
Artikel 7
Kontinuerlig övervakning
1. Den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 3 ska bestå av följande:
a)
Insamling och analys av uppgifter och information som lämnas av medlemsstaternas behöriga myndigheter, Icao, kommissionen eller andra relevanta källor.
b)
Utvärdering av den behöriga myndighetens förmåga att fullgöra sitt ansvar angående säkerhetstillsyn.
c)
Beroende på den utvärdering som avses i led b, prioritering, planering och fastställande av inspektionernas omfattning.
d)
Genomförandet av sådana inspektioner, inbegripet relaterad rapportering.
e)
Uppföljning och avslutning av de brister i överensstämmelse som upptäckts under inspektioner.
2. För den utvärdering som avses i led b i punkt 1 ska byrån inrätta, utveckla och upprätthålla en enhetlig modell där åtminstone följande faktorer beaktas:
a)
Luftfartsindustrins storlek och komplexitet.
b)
Allvarliga tillbud, olyckor, dödsolyckor och relaterade dödsfall.
c)
Resultat av rampinspektioner.
d)
Resultat av tidigare inspektioner.
e)
De behöriga myndigheternas förmåga att effektivt genomföra korrigeringar och korrigerande åtgärder.
f)
Resultatet av revisioner som har utförts enligt internationella konventioner eller statliga säkerhetsbedömningsprogram.
g)
Åtgärder i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 eller artikel 258 i fördraget.
3. Resultatet av den modell som anges i punkt 2 och de indata och resultat som blir följden av utvärderingen ska göras tillgängliga för den berörda medlemsstatens nationella standardiseringssamordnare.
4. Byrån ska anpassa inspektionsprogrammet enligt sin kontinuerliga övervakning, som ska avspegla både förbättringar och försämringar i säkerhetsprestandan. Byrån ska vidta lämpliga åtgärder när det finns bevis för att säkerhetsprestandan försämras.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Byrån ska i samordning med kommissionen inrätta ett flerårigt program med angivelse av de inspektioner som avses i artikel 10.1 a samt ett årligt program med angivelse av de inspektioner som avses i artikel 10.1 a och b.
2. Inspektionsprogrammet ska innehålla uppgifter om berörd eller berörda medlemsstater, typ av inspektion, de områden som ska inspekteras samt planerad tidsram för inspektioner på plats, med beaktande av den modell som avses i artikel 7.
3. Byrån får anpassa inspektionsprogrammen för att ta hänsyn till nya risker som påvisats under den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 7.
4. Det årliga programmet ska anmälas till kommissionen, till byråns styrelsemedlemmar som en del av byråns arbetsprogram i enlighet med artikel 33.2 c i förordning (EG) nr 216/2008 och till den berörda medlemsstatens nationella standardiseringssamordnare.
Artikel 9
Inspektionsområden
1. Byrån ska genomföra inspektioner av alla områden som fastställs i kapitel II i förordning (EG) nr 216/2008. Följande områden ska ingå:
a)
Luftvärdighet enligt definitionen i artikel 5 och miljöskydd enligt definitionen i artikel 6 i denna förordning.
b)
Flygbesättningar enligt definitionen i artiklarna 7 och 8 i denna förordning.
c)
Lufttransport enligt definitionen i artiklarna 8 och 9 i denna förordning.
d)
Rampinspektioner enligt definitionen i artikel 10 i denna förordning.
e)
Flygplatser enligt definitionen i artikel 8a i denna förordning.
f)
Flygledningstjänst och flygtrafiktjänster (ATM/ANS) samt flygledare enligt definitionen i artikel 8b och c i denna förordning.
Ytterligare områden kan fastställas beroende på hur förordning (EG) nr 216/2008 utvecklas eller på kommissionens begäran.
2. Byrån ska se till att tillräckliga resurser anslås för övervakning och inspektion av de olika områdena beroende på resultaten av den kontinuerliga övervakning som avses i artikel 7.
Artikel 10
Typer av inspektioner
1. Byrån ska genomföra följande typer av inspektioner:
a)
Omfattande inspektioner av ett eller flera områden. Dessa inspektioner ska genomföras med intervaller som avgörs av resultaten av den kontinuerliga övervakningen.
b)
Riktade inspektioner av specifika områden inom ett eller flera områden, och/eller för att utvärdera situationen för genomförandet av överenskomna korrigeringar och korrigerande åtgärder.
c)
Ad hoc-inspektioner för att undersöka särskilda frågor som uppkommer i samband med byråns kontinuerliga övervakning eller på begäran från kommissionen.
2. Utan hinder av de inspektioner som avses i punkt 1, får byrån ta upp brister i överensstämmelse som har upptäckts utanför anläggningen när den samlat in tillräckliga bevis för bristande överensstämmelse.
Artikel 11
Utbildnings-, kvalifikations- och bemyndigandekriterier för inspektionsgrupperna
1. Byrån ska fastställa kvalifikationskriterier för den personal som deltar i inspektionsgrupperna.
2. Kvalifikationskriterierna ska omfatta följande:
a)
Kunskap om den institutionella och rättsliga ramen, särskilt denna förordning samt relevanta internationella avtal.
b)
Kunskap om och erfarenhet av revisionstekniker.
c)
Teknisk kompetens och praktisk erfarenhet inom det eller de relevanta områden som avses i artikel 9.
3. Gruppledarna ska vara personal som är anställd vid byrån. Deras kvalifikationskriterier ska förutom de kriterier som avses i punkt 2 omfatta grupplednings- och kommunikationskompetens i en internationell miljö och i känsliga situationer.
4. Gruppledarna ska vara personal som är anställd vid byrån eller avdelad personal.
5. Både gruppledarna och gruppmedlemmarna ska ha utbildning i tillämpliga krav och byråns förfaranden. Byrån ska se till att gruppledarna och gruppmedlemmarna upprätthåller sin kompetens för att kunna delta i inspektioner som bemyndigad personal. Byrån ska inrätta lämpliga fortbildningsprogram i detta syfte.
6. Personal som uppfyller kvalifikationskriterierna och har genomgått lämplig utbildning får bemyndigas av byrån för deltagande i inspektionsgrupperna.
Artikel 12
Inrättande av inspektionsgrupper
1. Inspektionerna ska genomföras av grupper som inrättas av byrån och ska bestå av bemyndigad personal i enlighet med artikel 11.
2. Byrån ska besluta om gruppernas sammansättning för att fastställa det minsta antal personer som grupperna måste bestå av för att täcka nödvändig teknisk kompetens och arbetsbörda, med hänsyn till typ av inspektion, inspektionens omfattning, antalet berörda områden och planerat inspektionsprogram. Varje inspektionsgrupp ska minst bestå av en gruppledare och en gruppmedlem. Byrån ska alltid se till att gruppernas storlek är proportionell mot inspektionens omfattning.
3. När byrån inrättar inspektionsgrupperna ska den försäkra sig om att det inte föreligger några intressekonflikter i förhållande till de inspekterade behöriga myndigheterna eller de företag eller de sammanslutningar av företag som inspekteras.
4. Byrån ska i god tid före en inspektion begära information från myndigheter eller organisationer som avdelar personal rörande medlemmarnas tillgänglighet för deltagande i inspektioner på plats.
5. Utgifter till följd av deltagande av de nationella standardiseringssamordnare som avses i artiklarna 14.2 och 19.2 samt avdelad personal i inspektioner som genomförs av byrån ska bäras av byrån i enlighet med unionens regler och utan att det påverkar unionens årliga budgetförfarande.
Artikel 13
Genomförande av inspektioner
1. De inspektioner som avses i artikel 10.1 a och b ska omfatta följande faser:
a)
En förberedelsefas, som pågår i minst 10 veckor före inspektionen.
b)
Inspektion på plats.
c)
En rapporteringsfas, som inleds när inspektionen på plats har avslutats och pågår i högst tio veckor därefter.
2. De ad hoc-inspektioner som avses i artikel 10.1 c ska meddelas den berörda behöriga myndigheten med två veckors varsel, men måste inte uppfylla de tidsgränser och förfaranden som anges i artiklarna 14-16, förutom när det gäller slutrapporter.
3. Brister i överensstämmelse som upptäckts under de inspektioner som avses i artikel 10 ska rapporteras i enlighet med artikel 16, följas upp och avslutas i enlighet med artikel 17 och klassificeras i enlighet med artikel 18.
Artikel 14
Förberedelsefas
1. Under förberedelsefasen inför en inspektion ska byrån göra följande:
a)
Underrätta den behöriga myndigheten om inspektionen minst 10 veckor före inspektionen på plats, inklusive typ av inspektion samt de områden och särskilda områden som ska inspekteras.
b)
Samla in nödvändig information för att förbereda inspektionen, med vederbörlig hänsyn till den information som finns tillgänglig från den kontinuerliga övervakningen.
c)
Fastställa räckvidd för och omfattning av samt programmet för inspektionen, inklusive inspektion av företag eller sammanslutningar av företag, med hänsyn till informationen från den kontinuerliga övervakningen.
d)
Fastställa inspektionsgruppens storlek och sammansättning.
2. När den behöriga myndigheten underrättas om inspektionen ska den samarbeta med byrån så att inspektionen på plats kan förberedas snabbt. Om det anses vara nödvändigt kan ett preliminärt möte anordnas mellan inspektionsgruppen och den nationella standardiseringssamordnaren.
3. Byrån ska minst två veckor före inspektionen på plats lämna information om inspektionsprogrammet och inspektionsgruppens sammansättning till den behöriga myndigheten.
Artikel 15
Inspektion på plats
1. Under inspektionen på plats ska byrån göra följande:
a)
Anordna ett inledande möte med den nationella standardiseringssamordnaren och den behöriga myndighet som ska inspekteras.
b)
Följa upp brister i överensstämmelse som har upptäckts under tidigare inspektioner och som inte har avslutats samt granska de motsvarande korrigeringarna och korrigerande åtgärderna.
c)
Underrätta den behöriga myndigheten om eventuella omedelbara säkerhetsrisker när sådana risker identifieras under inspektionen.
d)
Vid ett avslutande möte till den behöriga myndigheten lämna en förteckning över preliminära brister i överensstämmelse som har upptäckts eller följts upp under inspektionen.
2. Dessutom kan byrån
a)
om så anses vara nödvändigt inspektera huvudkontor och eventuella regionalkontor för den behöriga myndigheten och de kvalificerade enheter som myndigheten kan ha tilldelat uppgifter,
b)
inspektera företag eller sammanslutningar av företag som står under den behöriga myndighetens tillsyn som ett led i inspektionen av den behöriga myndigheten; i sådana fall får den behöriga myndigheten åtfölja inspektionsgruppen,
c)
genomföra intervjuer med personalen vid den behöriga myndigheten och eventuella kvalificerade enheter samt eventuella företag eller sammanslutningar av företag som besöks,
d)
granska lagstiftning, förfaranden, certifikat, register, data och andra relevanta handlingar.
Artikel 16
Rapporteringsfas
1. Under inspektionens rapporteringsfas ska byrån inom sex veckor från det avslutande mötet om inspektionen på plats granska och klassificera preliminära brister i överensstämmelse och på grundval av detta utarbeta ett utkast till rapport som ska sändas till den inspekterade behöriga myndigheten.
2. Rapporten ska omfatta åtminstone följande:
a)
En sammanfattning av slutsatserna.
b)
Uppgifter om genomförandet av inspektionen, inbegripet typ av inspektion, inspekterade områden, omfattning samt inspektionsgruppens sammansättning.
c)
En analys per kritisk faktor som inriktas på de viktigaste konstaterade bristerna.
d)
En förteckning över de brister i överensstämmelse som har upptäckts eller följts upp under inspektionen samt deras klassificeringar.
e)
Rekommendationer, vid behov även om ömsesidigt erkännande av certifikat.
3. Brister i överensstämmelse ska meddelas genom det utkast till rapport som avses i punkt 2, om de inte redan meddelats skriftligen av byrån via andra medel.
4. Den behöriga myndigheten får lämna skriftliga synpunkter till byrån inom två veckor från underrättelsen.
5. Byrån ska inom tio veckor efter det avslutande mötet utfärda en slutrapport på grundval av det utkast till rapport som nämns i punkt 2, inklusive eventuella synpunkter från den inspekterade behöriga myndigheten. Byrån får anpassa beskrivningen av konstaterade brister i överensstämmelse, dess rättsliga grund, klassificering eller status på lämpligt sätt för att ta hänsyn till de synpunkter, korrigeringar och korrigerande åtgärder som lagts fram under rapporteringsfasen.
6. Byrån ska inrätta och upprätthålla en kontinuerlig övervakningsstatus för varje medlemsstat som på begäran ska lämnas till den berörda medlemsstaten och till kommissionen.
7. Slutrapporten ska skickas till den inspekterade behöriga myndigheten och till kommissionen, som därefter får översända denna rapport till den berörda medlemsstaten och till andra behöriga myndigheter om så är lämpligt.
Artikel 17
Uppföljning av brister i överensstämmelse samt avslutning
1. Den behöriga myndigheten ska för alla konstaterade brister i överensstämmelse som anges i artikel 18.1 b och c föreslå korrigeringar och korrigerande åtgärder senast fyra veckor efter mottagandet av byråns underrättelse.
2. Den behöriga myndigheten ska för alla brister i överensstämmelse som anges i artikel 18.1 a föreslå korrigeringar och korrigerande åtgärder senast tio veckor efter mottagandet av byråns underrättelse.
3. Den behöriga myndigheten ska i god tid rapportera till byrån om slutförandet av korrigerande åtgärder och lämna bevis på detta.
4. Byrån ska
a)
utvärdera de korrigeringar och korrigerande åtgärder som lämnats av den behöriga myndigheten eller i god tid begära ytterligare klargöranden,
b)
godkänna eller avslå korrigeringarna och/eller de korrigerande åtgärderna inom 16 veckor efter underrättelsen.
c)
övervaka att de korrigerande åtgärderna vidtas på ett tillfredsställande sätt,
d)
kartlägga eventuella behov av kompletterande åtgärder i enlighet med artikel 22,
e)
genom lägesrapporter regelbundet rapportera till den behöriga myndigheten och till kommissionen om situationen i fråga om brister i överensstämmelse och relaterade korrigeringar/korrigerande åtgärder,
f)
avsluta brister i överensstämmelse när de korrigerande åtgärderna anses ha slutförts på ett tillfredsställande sätt och bevis lämnats, registrera avslutandet av sådana brister och informera den behöriga myndigheten i enlighet med detta.
5. För tillämpningen av led c får byrån begära att den behöriga myndigheten lämnar bevis eller klargöranden. Byrån får också besluta att kontrollera genomförandet på plats genom en inspektion.
6. När brister i överensstämmelse är föremål för ett överträdelseförfarande i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 eller fördragen ska byrån i samråd med kommissionen säkerställa en lämplig uppföljning och ska inte avsluta sådana brister utan föregående samråd med kommissionen.
Artikel 18
Klassificering av brister
1. Alla brister i överensstämmelse som identifieras av byrån inom ramen för de inspektioner som avses i artikel 10 ska klassificeras och rapporteras av byrån, oberoende av om de rör administrativa eller tekniska krav, i en av följande klasser:
a)
Klass C: bristande överensstämmelse med tillämpliga krav, som främst ger upphov till standardiseringsproblem.
b)
Klass D: bristande överensstämmelse med tillämpliga krav som ger upphov till både standardiseringsproblem och säkerhetsrisker om de inte snabbt korrigeras.
c)
Klass G: omedelbara säkerhetsrisker.
2. Rapporteringen, uppföljningen och avslutandet av konstaterade brister ska prioriteras enligt respektive klassificering.
Artikel 19
Omedelbara säkerhetsrisker
1. När byrån anmäler en omedelbar säkerhetsrisk ska den göra följande:
a)
Begära att den behöriga myndigheten vidtar lämpliga korrigerande åtgärder, inklusive omedelbara korrigeringar.
b)
Den behöriga myndigheten ska tillämpa lämpliga korrigeringar för att undanröja orsaken till bristen och ska lämna bevis för detta till byrån.
2. Byrån får inom två veckor efter en underrättelse om en omedelbar säkerhetsrisk begära att den behöriga myndigheten deltar i ett möte för att utvärdera genomförandet av omedelbara korrigeringar.
3. Om byrån inte anser att korrigeringarna är tillfredsställande ska den lämna rekommendationer till kommissionen, inbegripet om nödvändigt en begäran med avseende på ömsesidigt erkännande av det eller de certifikat som har utfärdats av den behöriga myndigheten. Byrån ska omedelbart underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater.
Artikel 20
Dokumentation
1. Byrån ska upprätta ett system för dokumentation som medger adekvat lagring, tillgänglighet och fullgod spårbarhet avseende ändringar i fråga om
a)
utbildning, kvalificering och bemyndigande av gruppledare och gruppmedlemmar,
b)
inspektionsprogram,
c)
rapporter,
d)
konstaterade brister och relaterade bevis,
e)
överenskomna korrigeringar och korrigerande åtgärder,
f)
avslutande av brister i överensstämmelse samt relaterade bevis,
g)
rekommendationer om ömsesidigt erkännande av certifikat,
h)
de utvärderingar som avses i artikel 7.1 b.
2. Alla uppgifter ska lagras i minst 15 år enligt tillämplig lagstiftning om uppgiftsskydd.
Artikel 21
Tillgång till uppgifter i inspektionsrapporterna
1. När uppgifter i en inspektionsrapport rör ett företag eller en sammanslutning av företag som står under säkerhetstillsyn av ett tredjeland och omfattas av tillämpningsområdet för ett avtal som unionen ingått i enlighet med artikel 12 i förordning (EG) nr 216/2008 ska dessa uppgifter göras tillgängliga för tredjelandet som en part till ett sådant avtal i enlighet med de relevanta avtalsbestämmelserna.
2. Om uppgifter i en inspektionsuppgift inte omfattas av det samarbetsmemorandum som ingåtts mellan unionen och Icao ska dessa uppgifter göras tillgängliga för Icao i enlighet med bestämmelserna i detta samarbetsmemorandum och motsvarande bilaga om säkerhetsbestämmelser.
3. Om uppgifter i en inspektionsrapport avser pågående säkerhetsutredningar som genomförs i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 996/2010 (20) ska dessa uppgifter utan dröjsmål göras tillgängliga för den myndighet som har ansvar för säkerhetsutredningen.
4. För tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 (21) ska beslutsprocessen med avseende på inspektionsrapporter inte anses vara avslutad förrän de berörda bristerna i överensstämmelse har avslutats.
Artikel 22
Kompletterande åtgärder
1. Byrån ska identifiera eventuell underlåtenhet att följa upp brister i överensstämmelse såsom
a)
korrigerande åtgärder som inte lämnas in inom den tidsperiod som avses i artikel 17.1,
b)
korrigerande åtgärder som inte godkänns av byrån inom den tidsperiod som avses i artikel 17.4 b,
c)
korrigerande åtgärder som inte genomförts på vederbörligt sätt.
2. I de fall som avses i punkt 1 ska byrån begära att den behöriga myndigheten lämnar klargöranden om varför information om kompletterande åtgärder inte har lämnats in, och fastställa en tidsfrist för myndighetens svar.
3. Byrån ska utvärdera konsekvenserna av underlåtenheten att lämna in kompletterande åtgärder tillsammans med det svar som lämnats av den behöriga myndigheten inom den fastställda tidsfristen. På grundval av resultatet av en sådan utvärdering kan byrån
a)
godkänna de kompletterande åtgärder som lämnats in, eller
b)
utfärda en kompletterande rapport till den berörda behöriga myndigheten och till kommissionen. Rapporten ska innehålla byråns utvärdering och rekommendationer till kommissionen, inklusive nödvändiga rekommendationer om ömsesidigt erkännande av certifikat som utfärdats av den behöriga myndigheten om så bedöms vara lämpligt.
4. Utan att det påverkar förordning (EG) nr 2111/2005 får kommissionen efter att ha mottagit den kompletterande rapport som avses i punkt 3 b vidta någon av följande åtgärder:
a)
Sända kommentarer till den berörda medlemsstaten eller begära en närmare förklaring för att klargöra alla eller delar av de berörda bristerna i överensstämmelse.
b)
Begära att byrån genomför en ad hoc-inspektion för att kontrollera att korrigeringar och korrigerande åtgärder har genomförts på ett tillfredsställande sätt.
c)
Inleda det förfarande som avses i artikel 11.2 i förordning (EG) nr 216/2008 för att besluta om huruvida de certifikat som utfärdats av den behöriga myndigheten uppfyller de tillämpliga kraven.
d)
Inleda ett förfarande i enlighet med artikel 258 i fördraget.
Artikel 23
Årsrapport
Byrån ska senast den 31 mars varje år lägga fram en årsrapport om sin kontinuerliga övervakning och de inspektioner som har genomförts under föregående år. Rapporten ska innehålla en analys av resultaten av byråns arbete och inspektioner, som avspeglar de behöriga myndigheternas förmåga att fullgöra sitt säkerhetstillsynsansvar samt rekommendationer om möjliga förbättringar. I rekommendationerna bör byrån särskilt ange de tekniska bestämmelser som bör införas eller ändras i enlighet med artikel 17.2 b i förordning (EG) nr 216/2008 samt de åtgärder som byrån bör inrätta eller ändra i enlighet med artikel 18 c i förordning (EG) nr 216/2008.
Artikel 24
Arbetsordning
Byrån ska senast inom sex månader efter ikraftträdandet av denna förordning se över sin arbetsordning för att fullgöra de uppgifter som den tilldelas enligt artiklarna 3-23.
Artikel 25
Övergångsbestämmelser
1. Brister i överensstämmelse som identifieras av byrån i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 och för vilka bevis på avslutande inte har lämnats in till byrån vid tidpunkten för ikraftträdandet av denna förordning ska anses ha konstaterats i enlighet med denna förordning och ska behandlas i enlighet därmed.
2. Planer för korrigerande åtgärder som byrån har godkänt i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 ska anses ha godkänts i enlighet med denna förordning.
3. Gruppmedlemmar och gruppledare som bemyndigats av byrån i enlighet med förordning (EG) nr 736/2006 ska anses utgöra bemyndigad personal i enlighet med denna förordning.
Artikel 26
Upphävande
Förordning (EU) nr 736/2006 ska upphöra att gälla.
Artikel 27
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 28 juni 2013.