РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/293 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Liliputas (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 15, параграф 2 и член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“, подадено от Литва, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
С уведомление за възражение от 13 септември 2013 г. и мотивирано възражение от 8 ноември 2013 г. Полша възрази срещу регистрацията съгласно член 51, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Възражението бе счетено за допустимо.
(3)
С писма от 8 януари 2014 г. Комисията прикани заинтересованите страни да проведат необходимите консултации, за да постигнат съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Литва и Полша не успяха да се споразумеят.
(5)
Съответно Комисията следва да приеме решение в съответствие с процедурата по член 52, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(6)
В съответствие с член 10, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 възразяващата страна твърди, че регистрацията на „Liliputas“ като защитено географско указание би поставило под въпрос съществуването на друго отчасти идентично наименование, на търговски марки и продукти, които са законно на полския пазар доста по-дълго от пет години преди датата, на която заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е било публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (15 юни 2013 г.); според възразяващата страна, тази регистрация би била заплаха за съществуването на продукт с наименование „Liliput“, който представлява полско сирене с характеристики, подобни на тези на сиренето „Liliputas“ и чието име е подобно във фонетичен план на наименованието „Liliputas“.
(7)
Възразяващата страна твърди, че терминът „Liliput“ се използва обикновено в Полша за продукти с малък размер и се използва също за сирена. Сирене с наименование „Liliput“ се произвежда и търгува законно в Полша от 1971 г. В различни фирмени стандарти, технически инструкции и норми за използване на суровини сиренето „Liliput“ се посочва наред с други видове сирена, като Gouda, Edam и Emmental. Този термин, с който се нарича полското сирене, е добре известен на полските потребители и по никакъв начин не е свързан с литовското сирене. Следователно той трябва да се разглежда като родов термин за родово сирене в Полша. Що се отнася до продукта, полското сирене „Liliput“ притежава характеристики, външен вид и размери, сходни с тези на литовското сирене „Liliputas“. Освен това възразяващата страна твърди, че „Liliput“ и „Liliputas“ са сходни продукти с родови наименования. Следователно регистрацията на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би попречило на полските производители да търгуват своите сирена „Liliput“ или, във всеки случай, да използват наименованието „Liliput“ за сирене.
(8)
Възразяващата страна твърди също така, че предложените за регистрация продукт и наименование не отговарят на изискванията по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Както е посочено в публикувания единен документ, сиренето е наречено „Liliputas“ заради размерите си. Следователно наименованието „Liliputas“ не указва, че продуктът произхожда от точно определено място, а както и полското сирене „Liliput“ се отнася само до малкия размер на сиренето. В допълнение, качествата на продукта не се дължат на географския му произход, а се дължат просто на зреенето му на малки пити. Приносът на местната микроскопична плесен Penicillium pallidum Smith за органолептичните характеристики на „Liliputas“ не е доказан. Освен това фактът, че продуктът е бил произвеждан съгласно държавния стандарт на СССР потвърждава, че производството му е било възможно навсякъде в СССР и че не е обвързано с определения географски район. Най-сетне „Liliputas“ следва да се смята за генеричен продукт.
(9)
Няколко полски производители на сирене са получили защитени търговски марки, съдържащи думата „Liliput“, като регистрираната марка със словни и фигуративни елементи „Cheesland Liliput“ и „Ser Liliput“ и заявената словна марка „Serenada Liliput“. Производството на полски „Liliput“ е значително: 2 762 тона през 2013 г., произведени в промишлени мащаби и предлагани на пазара в цяла Полша в 2 250 магазина, а 4,8 % от продукцията е била за износ към пазара на ЕС. 90 % от произведеното сирене „Liliput“ е защитено с някаква търговска марка. Според възразяващата страна регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би представлявало заплаха за съществуването на тези търговски марки.
(10)
Независимо от посочените по-горе твърдения, представени от възразяващата страна, регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е целесъобразно по следните причини.
(11)
Макар наименованието „Liliputas“ да се корени в малкия размер на сиренето, към което то се отнася, в Литва, след половин век употреба, е видно, че то вече не препраща към размера, а и успоредно с това се е изградила силна връзка с района на производство. Понастоящем в Литва наименованието „Liliputas“ безспорно се свързва с ръчно изработеното полутвърдо ферментирало висококачествено сирене, което се произвежда в село Belvederis. Литовските потребители не свързват това наименование с някое полско сирене или със стандартизирано индустриално производство на сирене. Поради това, макар да отсъства географска част, наименованието „Liliputas“ отговаря на определението по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, според което защитеното географско указание е наименование, което идентифицира продукт с произход от специфично място, регион или държава.
(12)
Предвид гореизложеното „Liliputas“ не може да се разглежда като родово наименование. Наименованията, които са родови, макар да имат историческа връзка с мястото, в което продуктите, към които те се отнасят, са били произвеждани или търгувани най-напред, днес не са свързани по никакъв начин с този първоначално географски произход. За „Liliputas“ важи точно обратното. Отначало наименованието не е било свързвано с географски произход, но сега е тясно свързано със своя район на производство.
(13)
Качествата и реномето на продукта се отдават на неговия географски произход. Макар в публикувания единен документ да се посочва, че сиренето е получило наименованието „Liliputas“ заради размерите си, там все пак се уточнява, че неговият специфичен вкус и аромат се дължат на зреенето му на малки пити под въздействието на вътрешна микрофлора и микроскопичната плесен Penicillium pallidum Smith, която расте в избите в географския район. Тази плесен, която е специфична за избите в село Belvederis, е отговорна за млечната киселина, свежия вкус и характерния аромат на сиренето „Liliputas“. Районът притежава специални условия, които благоприятстват за запазването на тази плесен. Освен това фактът, че сиренето се произвежда ръчно, без машини, допринася за запазването и растежа на плесента. Освен това „Liliputas“ притежава доказана и солидна репутация на най-известния от всички литовски млечни продукти. Това е точно описано в публикувания единен документ.
(14)
Съответно разликите между „Liliputas“ и „Liliput“ са съвсем очевидни. „Liliputas“ не може да бъде разглеждан като генеричен продукт.
(15)
Що се отнася до твърдението, че след като „Liliputas“ е било регулирано от държавни стандарти на СССР, то е можело да се произвежда навсякъде в СССР, следва да се отбележи, че по онова време регулирането на продуктите с подобни стандарти е било задължително. В допълнение това обстоятелство не означава, че продуктът, както е описан в стандарта, посочен по инициатива на Литва, е бил произвеждан другаде. Във всеки случай, от 1969 г. до 1979 г. той получава множество награди, грамоти, медали и отличия за качество и е добре познат като литовско сирене, произвеждано в село Belvederis.
(16)
Терминът „Liliput“ е подобен във фонетичен план на термина „Liliputas“, за който е подадено заявление за регистрация. И двете наименования се коренят в малките размери на сиренето. Макар„Liliputas“ да е продукт с много отличителни характеристики, качества и репутация, в някои отношения сиренето „Liliput“ е подобно на сиренето „Liliputas“. Предвид близостта в наименованията и приликата между продуктите, прилагането на защитата по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че наименованието „Liliputas“ бъде регистрирано, може да попречи на полските производители на сирене да използват термина „Liliput“.
(17)
Въз основа на събраната информация използването на термина „Liliput“ няма за цел въпросният продукт да се възползва от репутацията на наименованието „Liliputas“. Потребителите не са били или не са могли да бъдат подведени относно истинския произход на продуктите. В действителност двата продукта имат два отделни пазара, на които те са добре известни и правилно разпознавани. По тези причини и тъй като бе доказано, че терминът „Liliput“ се е използвал законно, последователно и справедливо най-малко 25 години преди заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ да бъде подадено до Комисията, в интерес на безпристрастния подход и на общоприетата употреба следва да се предостави максималният преходен период, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(18)
Това заключение не предполага обезателно, че ползването на термина „Liliput“ става незаконно. В съответствие с член 41, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, ако бъде установено, като се вземат предвид всички фактори, и по-специално съществуващото положение в районите на потребление и съответните национални или правни актове на Съюза, че наименованието „Liliput“ се е превърнало в родов термин, ползването му няма да бъде препятствано от регистрирането на наименованието „Liliputas“.
(19)
По отношение на търговските марки, съдържащи термина „Liliput“, за които има подадени заявления, които са били регистрирани или които са се наложили в резултат на употреба при безкористното използване на територията на Съюза преди подаването на заявлението за регистрация на „Liliputas“ като защитено географско указание, съгласно член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, въпросните марки могат да продължат да се използват и подновяват за съответния продукт, при условие че се изпълняват общите изисквания по законодателството за търговските марки.
(20)
Предвид гореизложеното наименованието „Liliputas“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по политиката за качество на селскостопанските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието „Liliputas“ (ЗГУ).
Наименованието по първата алинея се отнася за продукт от клас 1.3. „Сирена“ от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2014 на Комисията (3).
Член 2
Терминът „Liliput“ може да се използва за обозначаване на сирене, което не съответства на спецификацията за „Liliputas“, за период от петнадесет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2015/293
av den 24 februari 2015
om införande av ett namn i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Liliputas [SGB])
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artiklarna 15.2 och 52.3 b, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med artikel 50.2 a i förordning (EU) nr 1151/2012 har Litauens ansökan om registrering av namnet ”Liliputas” offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (2).
(2)
Genom ett meddelande om invändning av den 13 september 2013 och en motiverad invändning av den 8 november 2013 invände Polen mot registreringen i enlighet med artikel 51.2 i förordning (EU) nr 1151/2012. Invändningen ansågs möjlig att ta upp till prövning.
(3)
Genom skrivelser av den 8 januari 2014 uppmanade kommissionen de berörda parterna att inleda lämpliga samråd för att sinsemellan försöka nå en överenskommelse i enlighet med sina interna förfaranden.
(4)
Ingen överenskommelse nåddes mellan Litauen och Polen.
(5)
Eftersom ingen överenskommelse nåddes åligger det kommissionen att fatta ett beslut i enlighet med förfarandet i artikel 52.3 b i förordning (EU) nr 1151/2012.
(6)
I enlighet med artikel 10.1 c i förordning (EU) nr 1151/2012 hävdade invändaren att registreringen av ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning skulle äventyra överlevnaden för ett delvis identiskt namn, för varumärken och för produkter som lagligen funnits på den polska marknaden i betydligt mer än fem år före den dag då ansökan om registrering av namnet ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (15 juni 2013). Enligt invändaren skulle registreringen utgöra ett hot mot överlevnaden för en produkt kallad ”Liliput”, som är en polsk ost med egenskaper som liknar ”Liliputas” och vars namn är fonetiskt likt namnet ”Liliputas”.
(7)
Invändaren hävdar att termen ”Liliput” används allmänt i Polen för produkter som kännetecknas av sin ringa storlek och att den används också för ost. Ost med namnet ”Liliput” har lagligen tillverkats och saluförts i Polen sedan 1971. I företagsstandarder, tekniska föreskrifter och normer för användning av råvaror förtecknas ”Liliput” bland andra typer av ost som gouda, edamer och emmentaler. Denna term, som avser den polska osten, är populär bland polska konsumenter och är inte på något sätt kopplad till den litauiska osten. Den är därför att betrakta som en generisk term för generisk ost i Polen. När det gäller produkten har den polska osten ”Liliput” egenskaper, utseende och dimensioner som liknar den litauiska osten ”Liliputas”. Slutligen menar invändaren att ”Liliput” och ”Liliputas” är liknande produkter med generiska namn. Därför skulle registreringen av namnet ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning förhindra polska producenter från att saluföra sin ost ”Liliput” eller i varje fall från att använda namnet ”Liliput” för en ost.
(8)
Invändaren hävdar också att den produkt och det namn som ska registreras inte uppfyller kraven i artikel 5.2 i förordning (EU) nr 1151/2012. Såsom anges i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet fick osten namnet ”Liliputas” på grund av sin storlek. Namnet ”Liliputas” innebär därför inte att produkten kommer från en bestämd ort, utan syftar bara - liksom namnet på den polska osten ”Liliput” - på ostens ringa storlek. Dessutom kan produktens egenskaper inte hänföras till dess geografiska ursprung, utan beror på mognadslagringen i små runda formar. Den lokala mikroskopiska mögelsvampens (Penicillium pallidum Smith) effekter på de organoleptiska egenskaperna hos ”Liliputas” är inte bevisade. Det faktum att varan producerades enligt nationella standarder i Sovjetunionen torde också bekräfta att den kunde produceras överallt i Sovjetunionen och att det inte fanns någon särskild koppling till det avgränsade geografiska området. Slutsatsen är att ”Liliputas” bör betraktas som en generisk produkt.
(9)
Flera polska ostproducenter har beviljats skydd för varumärken som innehåller ordet ”Liliput”, såsom det registrerade ord- och figurvarumärket ”Cheesland Liliput” och ”Ser liliput”och det använda ordvarumärket ”Serenada Liliput”. Produktionen av den polska ”Liliput” är betydande: 2 762 ton producerades 2013 i industriell skala och salufördes i hela Polen i 2 250 butiker, och 4,8 % av produktionen exporterades inom EU-marknaden. 90 % av produktionen av ”Liliput” omfattas av ett varumärke. Enligt invändarens uppfattning skulle registreringen av namnet ”Liliputas” som en skyddad geografisk beteckning utgöra ett hot mot överlevnaden för dessa varumärken.
(10)
Trots ovannämnda argument som anförts av invändaren, bör namnet ”Liliputas” registreras som skyddad geografisk beteckning av följande skäl.
(11)
Även om användningen av namnet ”Liliputas” måste ha sitt ursprung i den ringa storleken hos den ost det syftar på, är det uppenbart att namnet i Litauen, på ett halvt sekel, har förlorat denna storleksreferens och samtidigt har utvecklat en stark koppling till produktionsområdet. I Litauen är nu namnet ”Liliputas” obestridligen associerat med den handgjorda halvhårda fermenterade ost av hög kvalitet som produceras i byn Belvederis. Litauiska konsumenter förknippar inte det namnet med en polsk ost eller med normal industriell ostproduktion. Trots att namnet Liliputas inte har någon geografisk bestämning överensstämmer det ändå med definitionen i artikel 5.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 som anger att skyddad geografisk beteckning är ett namn som identifierar en produkt som härstammar från en viss ort eller region eller ett visst land.
(12)
Mot bakgrund av ovanstående kan ”Liliputas” inte betraktas som ett generiskt namn. Generiska namn är namn som, även om de har ett historiskt samband med den plats där den produkt de avser ursprungligen framställdes eller salufördes, nu är helt frikopplade från detta första geografiska ursprung. För ”Liliputas” gäller raka motsatsen. Det var från början frikopplat från sitt geografiska ursprung, men har nu ett starkt samband med produktionsområdet.
(13)
Produkten har egenskaper och rykte som kan tillskrivas dess geografiska ursprung. Även om det offentliggjorda sammanfattande dokumentet anger att osten fick namnet ”Liliputas” på grund av sin storlek, klargör det också att den får sin särskilda smak och arom från mognadslagringen i små runda formar med hjälp av intern mikroflora och den mikroskopiska mögelsvampen Penicillium pallidum Smith, som växer i källare i det geografiska området. Denna mögelsvamp, som är specifik för källare i byn Belvederis, ger upphov till den friska smak och arom av mjölksyra som är utmärkande för osten ”Liliputas”. Området erbjuder särskilda levnadsförhållanden för denna mögelsvamp. Det faktum att osten är handgjord och tillverkas på ett icke-mekaniserat sätt bidrar till bevarandet och utvecklingen av mögelsvampen. Dessutom har ”Liliputas” ett väl dokumenterat och grundmurat rykte som den litauiska mejeriproduktionens flaggskeppsprodukt, vilket utförligt beskrivs i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet.
(14)
Skillnaderna mellan ”Liliputas” och ”Liliput” är därför helt uppenbara. ”Liliputas” kan inte anses vara en generisk produkt.
(15)
När det gäller påståendet att ”Liliputas” omfattades av Sovjetunionens standarder och därför kunde tillverkas var som helst i Sovjetunionen, bör det noteras att produkter vid den tidpunkten obligatoriskt omfattades av sådana standarder. Dessutom innebär inte denna omständighet att produkten, som beskrivs i den standard som infördes på Litauens initiativ, tillverkades någon annanstans. I alla händelser tilldelades den under perioden 1969-1979 flera utmärkelser, diplom, kvalitetsmärken och medaljer, och identifierades tydligt som en litauisk ost tillverkad i byn Belvederis.
(16)
Termen ”Liliput” är fonetiskt lik termen ”Liliputas” som registreringen avser. Båda namnen har sitt ursprung i ostens ringa storlek. Även om osten ”Liliputas” är en produkt med tydligt utmärkande egenskaper, kvalitet och anseende, har osten ”Liliput” aspekter som gör att den liknar osten ”Liliputas”. Eftersom namnen är snarlika och produkterna har visuella likheter skulle tillämpningen av skyddet enligt artikel 13 i förordning (EU) nr 1151/2012 kunna leda till att termen ”Liliputas”, om den registreras, skulle förhindra polska osttillverkare att använda termen ”Liliput”.
(17)
Det finns bevis för att användningen av termen ”Liliput” inte var avsedd att utnyttja namnet ”Liliputas” anseende. Konsumenterna har inte vilseletts och har inte heller riskerat att vilseledas om produkternas verkliga ursprung. De två produkterna har två åtskilda marknader där de är väl kända och korrekt identifierade. Av dessa skäl, och eftersom det visades att ”Liliput” har varit i lagligt bruk i minst 25 år innan ansökan om registrering av ”Liliputas” ingavs till kommissionen, bör med hänsyn till rättvisa och traditionell användning den längsta övergångsperioden enligt artikel 15.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 beviljas.
(18)
Denna slutsats innebär inte med nödvändighet att användningen av termen ”Liliput” blir olaglig. I enlighet med artikel 41.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 ska användningen av namnet ”Liliput” inte påverkas av registreringen av namnet ”Liliputas”, om det med hänsyn tagen till alla relevanta faktorer, särskilt de rådande förhållandena i de områden där produkten konsumeras och relevant nationell lagstiftning eller relevanta unionsrättsakter, kan fastställas att ”Liliput” har blivit en generisk term.
(19)
När det gäller varumärken som innehåller termen ”Liliput” för vilka det lämnats in en ansökan, gjorts en registrering eller för vilka rätten förvärvats genom användning i god tro inom unionens territorium före ansökan om registrering av ”Liliputas” som skyddad geografisk beteckning, får dessa varumärken, i enlighet med artikel 14.2 i förordning (EU) nr 1151/2012, fortsätta att användas och förnyas för den produkten, förutsatt att de allmänna kraven i varumärkeslagstiftningen i övrigt uppfylls.
(20)
Mot denna bakgrund bör namnet ”Liliputas” föras in i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för kvalitetspolitik för jordbruksprodukter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Namnet ”Liliputas” (SGB) ska föras in i registret.
Namnet i första stycket avser en produkt i klass 1.3 Ost enligt bilaga XI till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 668/2014 (3).
Artikel 2
Termen ”Liliput” får användas för ost som inte uppfyller specifikationen för ”Liliputas” under en period av 15 år efter det att denna förordning har trätt i kraft.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 februari 2015.