РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 16 oktober 2014
om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU om en civilskyddsmekanism för unionen och om upphävande av kommissionens beslut 2004/277/EG, Euratom och 2007/606/EG, Euratom
[delgivet med nr C(2014) 7489]
(Text av betydelse för EES)
(2014/762/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 1313/2013/EU av den 17 december 2013 om en civilskyddsmekanism för unionen (1), särskilt artikel 32.1, och
av följande skäl:
(1)
Unionens civilskyddsmekanism (nedan kallad civilskyddsmekanismen) har som allmänt mål att stärka samarbetet mellan unionen och medlemsstaterna och underlätta samordningen på civilskyddsområdet i syfte att förbättra effektiviteten hos systemen för förebyggande av, beredskap för och insatser vid naturkatastrofer och katastrofer som orsakats av människor.
(2)
Eftersom katastrofer kan inträffa när som helst bör det centrum för samordning av katastrofberedskap (ERCC) som inrättats genom artikel 7 i beslut nr 1313/2013/EU hålla ständig kontakt med kontaktpunkterna i medlemsstaterna.
(3)
Det gemensamma kommunikations- och informationssystemet för olyckor (Cecis) är ett nödvändigt inslag i civilskyddsmekanismen eftersom det garanterar att den information som utbyts mellan medlemsstaterna både under normala förhållanden och vid olyckor är äkta, riktig och konfidentiell. En separat version av Cecis som ger sekretariaten för de regionala havskonventionerna och de tredjeländer som delar ett regionalt havsområde med unionen tillgång till Cecis bör skapas med tanke på särdragen i insatserna vid marina föroreningar.
(4)
För att säkra den operativa effektiviteten bör det fastställas minimikrav för moduler, annan insatskapacitet och experter som utsetts i enlighet med artikel 9.1 i beslut nr 1313/2013/EU, samt för deras operativa krav, funktion och samverkansförmåga såsom anges i artikel 9.2 i beslut nr 1313/2013/EU. I synnerhet bör moduler kunna vara autonoma under en viss tid, gå snabbt att placera ut och kunna samverka. För att förbättra samverkansförmågan för moduler behövs det åtgärder på EU-nivå och på medlemsstatsnivå.
(5)
Kapacitetsmålen för den europeiska insatskapaciteten vid nödsituationer (EERC) bör definieras och regelbundet ses över för att ett tillräckligt antal av samtliga nödvändiga modultyper, annan insatskapacitet och experter ska vara tillgängliga för utplacering inom ramen för civilskyddsmekanismen. Kraven på kvalitet och samverkansförmåga bör definieras och regelbundet ses över för att garantera en enhetlig miniminivå på kvalitet och samverkan för all den kapacitet som deltar i EERC.
(6)
Ett certifierings- och registreringsförfarande där inslag av självutvärdering ingår bör utarbetas för att se till att kapaciteten i den frivilliga poolen uppfyller alla nödvändiga krav och, vid behov, dra nytta av unionens begränsade samfinansiering av ”anpassningskostnader”. Detta certifierings- och registreringsförfarande bör också garantera en lämplig geografisk balans av kapacitet beroende på var riskerna finns och man bör överväga att låta alla intresserade medlemsstater delta.
(7)
Identifieringen av eventuella kapacitetsbrister inom EERC bör göra det möjligt för kommissionen och medlemsstaterna att tillsammans fastställa var det saknas lämplig kapacitet inom eller utanför den frivilliga poolen. Medlemsstater som tar itu med bristerna själva eller genom konsortier bör kunna få begränsad samfinansiering från unionen förutsatt att det är kostnadseffektivt och får stöd i riskbedömningar.
(8)
För att utveckla EERC:s funktion bör begränsad samfinansiering genom ramavtal, ramavtal om partnerskap eller liknande arrangemang stödja medlemsstaternas tillgång till ytterligare kapacitet för att ta itu med tillfälliga brister vid allvarliga katastrofer, dvs. katastrofer av en sådan art och storleksordning som går utöver vad som rimligen kan förväntas inträffa och som man rimligen kan förbereda sig inför. Denna kapacitet ska ingå i den frivilliga poolen för insatser inom civilskyddsmekanismen.
(9)
Civilskyddsmekanismens utbildningsprogram fortsätter att vara en viktig del av beredskapen för den civilskydds- och katastrofhanteringspersonal som sänds ut inom ramen för civilskyddsmekanismen. I överensstämmelse med det tillämpningsområde som definieras i artikel 13.1 i beslut nr 1313/2013/EU bör det omfatta förebyggande åtgärder, beredskap och insatser.
(10)
Civilskyddsmekanismens övningsprogram bör även fortsättningsvis ha en viktig roll för den praktiska beredskapen vid insatser där civilskyddsmekanismen ingår och vid utbyte av erfarenheter från civilskyddsinsatser som har genomförts inom civilskyddsmekanismen. Övningsprogrammet bör styras av en strategisk ram som fastställer målen och rollerna för övningar inom civilskyddsmekanismen, samt av särskilda prioriteringar som anges i de årliga arbetsprogrammen.
(11)
Det bör inrättas en systematisk, fokuserad och sammanhängande strategi för insamling, analys, spridning och utnyttjande av erfarenheter som täcker katastrofhanteringens samtliga stadier.
(12)
Inom civilskyddsmekanismen är det viktigt att det finns tydliga operativa förfaranden för katastrofhantering för att garantera ett väl fungerande bistånd vid katastrofer, däribland för de relevanta internationella organisationer som anges i artikel 16.1 i beslut nr 1313/2013/EU.
(13)
För att civilskyddsmekanismen ska fungera maximalt effektivt och ändamålsenligt bör alla ansökningar och erbjudanden om bistånd vara så specifika som möjligt och innehålla all nödvändig information.
(14)
För att säkra att biståndet samordnas effektivt bör ERCC dela med sig av bedömningen av kritiska behov och rekommendationerna för insatser från den frivilliga poolen med alla medlemsstater och ta fram lämpliga insatsplaner vid varje begäran om bistånd. Urvalet av kapacitet från den frivilliga poolen bör baseras på specifika och objektiva kriterier, och prioritetsordningen bör bedömas mot bakgrund av aktuella operativa behov.
(15)
I syfte att i förekommande fall förbättra svarstiderna inom civilskyddsmekanismen bör medlemsstaterna göra nödvändiga förberedelser för utplacering av den kapacitet som registrerats i den frivilliga poolen.
(16)
Tillgången till experter på teknik, bedömningar och samordning, däribland lagledare, utgör en viktig del av civilskyddsmekanismen. Experternas uppgifter och funktion bör fastställas och förfarandet för deras utsändning bör avgöras.
(17)
I artikel 23 i beslut nr 1313/2013/EU fastställs särskilda bestämmelser för tillhandahållande av transportstöd vid en katastrof för att underlätta en snabb och effektiv insats med hjälp av civilskyddsmekanismen. Det är nödvändigt att fastställa bestämmelser och förfaranden för medlemsstaternas begäran om finansiellt stöd från unionen som avser transportstöd till det berörda landet och för kommissionens handläggning av en sådan begäran.
(18)
För insynens, samstämmighetens och effektivitetens skull bör det fastställas vilka uppgifter som ska lämnas i begäran om transportstöd och i de därmed sammanhängande svaren från medlemsstaterna och kommissionen.
(19)
Ifall finansiellt stöd från unionen får tillhandahållas i enlighet med beslut nr 1313/2013/EU bör medlemsstaterna kunna välja mellan att antingen begära ett bidrag eller en transporttjänst.
(20)
Kommissionens beslut 2004/277/EG, Euratom (2) och 2007/606/EG, Euratom (3) bör upphöra att gälla.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från räddningstjänstkommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
I detta beslut fastställs detaljerade bestämmelser för genomförande av beslut nr 1313/2013/EU vad gäller
a)
samverkan mellan centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC) och medlemsstaternas kontaktpunkter,
b)
komponenterna i det gemensamma kommunikations- och informationssystemet för olyckor (Cecis) och organisationen av informationsutbyte via Cecis,
c)
fastställande av moduler, annan insatskapacitet och experter samt de operativa kraven för modulernas funktion och samverkansförmåga, däribland uppgifter, kapacitet, huvudkomponenter, fristående arbete och utplacering,
d)
kapacitetsmålen, kvalitets- och samverkanskraven samt det certifierings- och registreringsförfarande som krävs för att EERC ska fungera, däribland de finansiella arrangemangen,
e)
fastställande och avhjälpande av brister i EERC,
f)
organisationen av utbildningsprogrammet, övningsramen och programmet för tillvaratagna erfarenheter,
g)
de operativa förfarandena för katastrofinsatser inom och utanför unionen, däribland kartläggning av relevanta internationella organisationer,
h)
förfarandet för utplacering av expertgrupper,
i)
organisationen av stöd för transport av bistånd.
Artikel 2
Definitioner
I detta beslut gäller följande definitioner:
1. sökande av bistånd : den medlemsstat eller det tredjeland som drabbats av en katastrof, hotas av en katastrof eller förväntar sig att drabbas av en katastrof samt Förenta nationerna och dess organ och andra relevanta internationella organisationer som anges i bilaga VII.
2. Civilskyddsbistånd : grupper, experter eller moduler avsedda för civilskydd och deras utrustning samt den utrustning eller det materiel som behövs för att lindra de omedelbara följderna av en katastrof.
3. Buffertkapacitet : insatskapacitet vid katastrofer där tillgången och den snabba åtkomsten till insatskapaciteten samfinansieras enligt artikel 21.2 d i beslut nr 1313/2013/EU.
4. Insatsenhet : de mänskliga och materiella resurser, bland annat moduler, som inrättats av en eller flera medlemsstater för civilskyddsinsatser.
5. grupp för tekniskt stöd : de mänskliga och materiella resurser som inrättats i en eller flera medlemsstater för att utföra de stöduppgifter som avses i bilaga II.
KAPITEL 2
CENTRUM FÖR SAMORDNING AV KATASTROFBEREDSKAP (ERCC)
Artikel 3
Samverkan mellan ERCC och medlemsstaternas kontaktpunkter
1. Varje medlemsstat ska utse en nationell kontaktpunkt för ERCC som ska vara tillgänglig dygnet runt alla dagar i veckan. Kontaktpunkten ska utses med hjälp av ”blanketten för meddelande om deltagande” i bilaga I.
2. ERCC ska hålla nära kontakt med medlemsstaternas kontaktpunkter för att utföra sina ordinarie arbetsuppgifter och de insatser som föreskrivs i detta beslut och beslut nr 1313/2013/EU.
KAPITEL 3
DET GEMENSAMMA KOMMUNIKATIONS- OCH INFORMATIONSSYSTEMET FÖR OLYCKOR (CECIS)
Artikel 4
Dimensionerna i Cecis
Cecis ska bestå av följande tre komponenter:
a)
En nätverksdimension som kopplar samman de behöriga myndigheterna och medlemsstaternas kontaktpunkter samt ERCC.
b)
En tillämpningsdimension som består av de databaser och andra informationssystem som behövs för att civilskyddsmekanismen ska fungera och särskilt för följande uppgifter:
i)
Vidarebefordran av anmälningar.
ii)
Utbyte av meddelanden och information mellan ERCC, de behöriga myndigheterna och kontaktpunkterna.
iii)
Spridning av erfarenheter från insatser.
c)
En säkerhetsdimension som består av de system, regler och förfaranden som krävs för att man ska garantera äkthet, riktighet och konfidentialitet hos de uppgifter som lagras i och utbyts via Cecis.
Artikel 5
Informationssäkerhet
1. Cecis ska kunna hantera handlingar, databaser och informationssystem på ett säkert sätt via säkra transeuropeiska telematiktjänster för myndigheter (sTESTA) eller ett jämförbart nätverk.
2. Handlingar och information med sekretessgraden ”EU CONFIDENTIAL” eller högre ska överföras enligt särskilda arrangemang mellan den som tillhandahåller dokumenten och deras mottagare i enlighet med kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom (4).
Artikel 6
Information och uppdateringar
1. Medlemsstaterna ska lämna vederbörliga upplysningar till kommissionen med hjälp av ”blanketten för meddelande om deltagande” i bilaga I.
2. Medlemsstaterna ska lämna upplysningar om sina kontaktpunkter och, om det krävs, andra organ som hanterar naturkatastrofer, tekniska och radiologiska katastrofer eller miljöolyckor, däribland oavsiktlig förorening av havet.
3. Medlemsstaterna ska omgående underrätta kommissionen om alla ändringar i den information som avses i punkterna 1 och 2.
4. Cecis-databasen ska innehålla ett särskilt avsnitt med information om registrering och tillgången till insatskapacitet inom EERC. Kommissionen ska se till att nationella kontaktpunkter för civilskydd kontinuerligt har åtkomst till databasen.
5. Medlemsstaterna ska se till att det särskilda avsnittet i Cecis-databasen alltid är aktuellt vad gäller tillgång till kapacitet och alla nödvändiga faktauppgifter om relevanta egenskaper hos registrerad insatskapacitet inom EERC.
6. När det är lämpligt får medlemsstaterna bevilja skrivskyddad åtkomst till Cecis för andra relevanta nationella myndigheter.
Artikel 7
Cecis användargrupp
En användargrupp som består av företrädare som utsetts av medlemsstaterna ska biträda kommissionen vid valideringen, provningen och vidareutvecklingen av Cecis.
Artikel 8
Genomförande och vidareutveckling
1. Kommissionen ska förvalta och vidareutveckla Cecis med beaktande av medlemsstaternas behov och krav.
2. Medlemsstaterna ska tillhandahålla en lämplig informationsteknisk miljö för Cecis på deras territorium i enlighet med de åtaganden som gjorts med hjälp av ”blanketten för meddelande om deltagande” i bilaga I.
Artikel 9
Havsföroreningar i Cecis
1. Kommissionen ska se till att medlemsstaterna och Europeiska sjösäkerhetsbyrån via internet har tillgång till en särskild Cecis-tillämpning för havsföroreningar, för att följa de särskilda insatserna vid incidenter till sjöss.
2. Tillämpningen ska också vara öppen via internet för de tredjeländer som delar ett regionalt havsområde med unionen. Tillträde kan också ges på ad hoc-basis till sekretariaten för relevanta regionala havskonventioner.
KAPITEL 4
MODULER, GRUPPER FÖR TEKNISKT STÖD, ANNAN INSATSKAPACITET OCH EXPERTER
Artikel 10
Registrering av moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter
1. Medlemsstaterna ska registrera sina moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter som kartlagts i enlighet med artikel 9.6 i beslut nr 1313/2013/EU i Cecis-databasen.
2. Modulerna, grupperna för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter som på förhand ställs till förfogande för EERC ska registreras i ett särskilt avsnitt av Cecis-databasen.
3. Den information som avses i punkterna 1 och 2 ska vid behov uppdateras.
Artikel 11
Sammansättning av moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter
1. Moduler och grupper för tekniskt stöd får vara sammansatta av resurser från en eller flera medlemsstater.
2. Om en modul eller en grupp för tekniskt stöd består av mer än en komponent får utsändningen av modulen eller gruppen vid en insats begränsas till de komponenter som krävs för den insatsen.
Artikel 12
Autonomi hos moduler
1. Autonomin hos varje modul ska avse följande enligt specifikationen i bilaga II:
a)
Lämpligt skydd för rådande väderförhållanden.
b)
Elförsörjning och belysning som täcker behovet i baslägret och för den utrustning som krävs för att fullfölja uppdraget.
c)
Sanitär utrustning för modulens personal.
d)
Tillgång till mat och vatten för modulens personal.
e)
Sjukvårdspersonal eller paramedicinsk personal, sjukvårdsinrättningar och sjukvårdsmateriel för modulens personal.
f)
Lagring och underhåll av modulens utrustning.
g)
Utrustning för kommunikation med relevanta partner, i synnerhet de som ansvarar för samordningen på plats.
h)
Lokal transport.
i)
Logistik, materiel och personal för att ett basläger ska kunna upprättas och för att arbetet omedelbart ska kunna påbörjas vid ankomsten till platsen.
2. Den biståndsgivande medlemsstaten ska på något av följande sätt se till att kraven på autonomi uppfylls:
a)
Förse modulen med den personal, den materiel och de förnödenheter som krävs.
b)
Vidta nödvändiga åtgärder på platsen för insatsen.
c)
Vidta nödvändiga åtgärder för att kombinera en icke-autonom insatsgrupp med en grupp för tekniskt stöd för att uppfylla kraven i artikel 13 innan den berörda modulen registreras i enlighet med artikel 10.1.
3. Modulens garanterade autonomi vid insatsens början får inte vara kortare än
a)
96 timmar, eller
b)
den tid som fastställs i bilaga II.
Artikel 13
Krav på moduler och grupper för tekniskt stöd
1. Modulerna ska uppfylla de allmänna krav som anges i bilaga II.
2. Grupperna för tekniskt stöd ska uppfylla de allmänna krav som anges i bilaga II.
3. De allmänna kraven i bilaga II ska med jämna mellanrum ses över.
4. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att se till att
a)
modulerna har kapacitet att drivas med andra moduler,
b)
grupperna för tekniskt stöd har kapacitet att fungera med andra grupper för tekniskt stöd och med relevanta aktörer på plats,
c)
komponenterna i en modul har kapacitet att fungera tillsammans som en enda modul,
d)
komponenterna i en grupp för tekniskt stöd har kapacitet att fungera tillsammans som en enda grupp,
e)
modulerna och grupperna för tekniskt stöd, vid uppdrag utanför EU, kan fungera tillsammans med internationella resurser för katastrofinsatser som stödjer det berörda landet,
f)
gruppledare, ställföreträdande gruppledare och sambandsmän för moduler och grupper för tekniskt stöd deltar i lämplig utbildning och lämpliga övningar som anordnas av kommissionen i enlighet med artiklarna 26-32.
KAPITEL 5
UTVECKLING AV EN EUROPEISK INSATSKAPACITET VID NÖDSITUATIONER (EERC) I FORM AV EN FRIVILLIG POOL
Artikel 14
Kapacitetsmål
1. EERC:s kapacitetsmål ska vara de som anges i bilaga III.
2. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna bedöma kapacitetsmålens lämplighet minst vartannat år och vid behov se över dem på grundval av risker som kartlagts i nationella riskbedömningar eller andra lämpliga nationella och internationella informationskällor.
3. Medlemsstaterna ska ge kommissionen sådan relevant information om risker som är nödvändig för att bedöma kapacitetsmålen.
Artikel 15
Kvalitets- och samverkanskrav
1. De kvalitets- och samverkanskrav som anges i bilaga IV ska tillämpas på moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter inom EERC.
2. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna bedöma lämpligheten hos kvalitets- och samverkanskraven minst vartannat år och vid behov se över dem. Kvalitetskraven ska grundas på erkända internationella standarder om sådana redan finns.
Artikel 16
Certifierings- och registreringsförfarande
1. De certifierings- och registreringsförfaranden som anges i punkterna 2-8 ska tillämpas på moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter inom EERC.
2. Certifiering och registrering ska uppfylla de kvalitetskrav som anges i bilaga IV, med undantag för buffertkapacitet där artikel 25.3 ska tillämpas.
3. De medlemsstater som erbjuder en särskild modul, en grupp för tekniskt stöd, annan insatskapacitet eller en expert som ska ingå i EERC ska lämna den information som anges i bilaga V.
4. Kommissionen ska bedöma huruvida modulen, gruppen för tekniskt stöd, den övriga insatskapaciteten eller experten i fråga kan komma att tas med i EERC och utan dröjsmål meddela sina slutsatser till den berörda medlemsstaten. Vid denna bedömning ska kommissionen särskilt undersöka hur kvalitetskraven och kapacitetsmålen uppfyllts, om den information som lämnats är fullständig, den geografiska närheten och om samtliga medlemsstater deltar samt andra relevanta faktorer som ska fastställas på förhand och tillämpas på alla jämförbara moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter.
5. Om kommissionen överväger att ta med modulen, gruppen för tekniskt stöd, annan insatskapacitet eller en expert ska kommissionen inleda certifieringsförfarandet på grundval av den information som lämnats och ytterligare information som kommissionen kan begära av den behöriga myndigheten i medlemsstaten. Om kommissionen på grundval av tillgänglig information anser att kvalitetskraven och samverkanskraven är uppfyllda får modulen, gruppen för tekniskt stöd, annan insatskapacitet eller en expert registreras i den frivilliga poolen.
6. Kommissionen ska skriftligen meddela den berörda myndigheten i medlemsstaten sin bedömning av vilken utbildning, vilka övningar och/eller workshoppar som krävs och andra relevanta villkor för certifiering och registrering.
7. Om alla krav är uppfyllda ska kommissionen ange att modulen, gruppen för tekniskt stöd, den övriga insatskapaciteten eller experten är certifierad för EERC och meddela medlemsstaten detta.
8. Certifieringen av en modul, en grupp för tekniskt stöd, annan insatskapacitet eller en expert bör utvärderas på nytt senast efter tre år, om tillgången lämnas in för omregistrering i EERC.
9. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna bedöma lämpligheten hos certifierings- och registreringsförfarandet minst vartannat år och vid behov se över det.
Artikel 17
Finansiella bestämmelser för anpassningskostnader
1. Medlemsstaterna kan begära bidrag för finansiering av anpassningskostnader individuellt per modul, grupp för tekniskt stöd eller annan insatskapacitet utan att kommissionen offentliggör en ansökningsomgång. Anpassningskostnaderna omfattar de kostnader som anges i artikel 21.2 c i beslut nr 1313/2013/EU.
2. Till stöd för denna begäran ska medlemsstaterna till kommissionen lämna in genomförandeplaner för anpassningskostnader, bland annat kostnadsberäkningar och tidsplan.
3. Kommissionen ska utvärdera och, om de relevanta kraven är uppfyllda, godkänna de genomförandeplaner som avses i punkt 2, samt ange vilka av de respektive kostnaderna som är berättigande som anpassningskostnader.
4. Efter det att det gjorts en bedömning av begäran ska kommissionen fatta ett beslut om tilldelning.
5. Medlemsstaterna ska till kommissionen rapportera detaljer om anpassningskostnaderna.
KAPITEL 6
ÅTGÄRDANDE AV BRISTER I INSATSKAPACITETEN
Artikel 18
Övervakning av framstegen med kapacitetsmålen
Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande övervaka vilka framsteg som görs vad gäller att uppfylla kapacitetsmålen, med beaktande av den kapacitet som anges i artikel 20, och ska regelbundet informera medlemsstaterna om sin bedömning av de framsteg som gjorts. Kommissionen ska informera medlemsstaterna i den mån det behövs om eventuella kapacitetsbrister som finns kvar.
Artikel 19
Förfarande för att identifiera brister i insatskapaciteten
1. Som en del av uppföljningen av framstegen med kapacitetsmålen ska kommissionen i samarbete med medlemsstaterna bedöma skillnaden mellan medlemsstaternas registrerade kapacitet i EERC och de kapacitetsmål som fastställs i bilaga III.
2. Kommissionen och medlemsstaterna ska endast bedöma den kapacitet som registrerats som tillgänglig för EERC av medlemsstaterna i enlighet med artikel 16.
Artikel 20
Förfarande för att identifiera insatskapacitet utanför EERC
1. Om kommissionen tillsammans med medlemsstaterna har kartlagt potentiellt allvarliga brister i insatskapaciteten i enlighet med artikel 19 i detta beslut ska den, i samarbete med medlemsstaterna, undersöka om det finns nödvändig kapacitet utanför EERC, i enlighet med artikel 12.2 i beslut nr 1313/2013/EU.
2. Kommissionen ska endast bedöma följande kapacitet utanför EERC:
a)
kapacitet som registrerats i Cecis,
b)
buffertkapacitet, eller
c)
kapacitet som inte omfattas av punkterna a eller b men som medlemsstaten eller medlemsstaterna snabbt kan få tillgång till i erforderlig mängd, på önskad plats, inom angiven tid och under erforderlig tid.
3. För att fastställa den kapacitet som avses i punkt 2 c ska kommissionen begära att de nationella kontaktpunkterna anger detaljerna för bedömningen av potentiellt allvarliga brister i insatskapaciteten och uppmana medlemsstaterna att lämna information om all sådan kapacitet tillgänglig utanför EERC som avses i punkt 2 c.
4. Kommissionen ska i begäran ange en tidsfrist för svar på högst 60 kalenderdagar; fristens exakta längd ska bero på hur komplicerat det anses vara för medlemsstaterna att fastställa den kapacitet som avses i punkt 2.
5. Medlemsstaterna ska skriftligen informera kommissionen om den kapacitet som avses i punkt 2 inom den fastställda tidsfristen.
6. Om en medlemsstat inte svarar skriftligen inom den angivna tidsfristen ska kommissionen anta att det inte finns någon kapacitet som avses i punkt 2 tillgänglig i den medlemsstaten.
7. På grundval av den information som mottagits från medlemsstaterna och med beaktande av endast den kapacitet som avses i punkt 2 ska kommissionen bedöma om denna kapacitet täcker de brister i insatskapaciteten som fastställts i enlighet med artikel 19 i detta beslut. Kommissionen ska bedöma att kapacitetsbristerna har täckts först när antalet kapaciteter inom EERC samt de kapaciteter som avses i punkt 2 är lika med eller överstiger de kapacitetsmål som fastställs i bilaga III.
Artikel 21
Förfarande för att åtgärda brister i insatskapaciteten
1. Om kommissionen tillsammans med medlemsstaterna har identifierat potentiellt allvarliga brister i insatskapaciteten i enlighet med artikel 19, som inte kan åtgärdas i enlighet med artikel 20, ska den underrätta medlemsstaterna skriftligt om detta och ange vilka de strategiska bristerna i insatskapaciteten anses vara.
2. Kommissionen ska skriftligt uppmana medlemsstaterna att åtgärda de strategiska bristerna i insatskapaciteten i enlighet med artikel 12.3 i beslut nr 1313/2013/EU.
3. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen huruvida, när och hur de planerar att åtgärda de strategiska bristerna i insatskapaciteten, antingen individuellt eller genom att samarbeta med andra medlemsstater.
Artikel 22
Kommissionens stöd för att åtgärda strategiska brister i insatskapaciteten
1. När det krävs EU-finansiering för att åtgärda strategiska brister i insatskapaciteten i enlighet med artiklarna 12.3 och 21.1 j i beslut nr 1313/2013/EU ska kommissionen offentliggöra en ansökningsomgång till stöd för medlemsstaterna.
2. När medlemsstaterna besvarar ansökningsomgången ska de följa artikel 21.1 j iii och 21.1 j iv i beslut nr 1313/2013/EU.
3. Medlemsstaterna ska bland annat ange vilken procentandel av samfinansiering från EU som behövs.
Artikel 23
Stödberättigande kostnader för att åtgärda brister i insatskapaciteten
1. Alla kostnader för utrustning, tjänster eller personal som krävs för att inrätta insatskapaciteten ska vara stödberättigande.
2. Kostnader för underhåll eller löpande kostnader ska inte vara stödberättigande.
KAPITEL 7
ÅTGÄRDANDE AV TILLFÄLLIGA BRISTER VID ALLVARLIGA KATASTROFER
Artikel 24
Finansiella bestämmelser
1. Kommissionen ska i det årliga arbetsprogrammet i allmänna ordalag definiera vilken typ av och hur mycket buffertkapacitet som krävs med beaktande av möjligheten för vissa särskilda, allvarliga typer av katastrofer i medlemsstaterna samt särskilt omfattande katastrofer eller andra faktorer som gör en katastrof allvarlig, t.ex. att den inträffar samtidigt som en annan katastrof samt potentialen för tillfälliga brister i sådana situationer.
2. Kommissionen ska regelbundet inleda nödvändiga finansiella förfaranden för att täcka de kostnader som definieras i artikel 21.2 d i beslut nr 1313/2013/EU för att garantera snabb tillgång till den buffertkapacitet som anges i det årliga arbetsprogrammet.
3. Den buffertkapacitet som medfinansieras av kommissionen ska vara ett tillägg till den befintliga insatskapacitet som medlemsstaterna förfogar över som del av deras nationella beredskap och ska inte ersätta befintlig insatskapacitet.
Artikel 25
Villkor för unionens finansiella bidrag
1. Unionens finansiella bidrag är beroende av att de deltagande medlemsstaterna godtar de finansiella förfaranden som avses i artikel 24.2 på de villkor som anges i punkterna 2-9. Kommissionen får fastställa ytterligare villkor i de finansiella förfarandena.
2. Medlemsstaterna ska göra en buffertkapacitet tillgänglig som ska ingå i den frivilliga poolen.
3. Buffertkapaciteten ska uppfylla de nödvändiga kvalitets- och certifieringskrav som avses i de finansiella förfarandena i artikel 24.2.
4. Buffertkapaciteten ska registreras i den frivilliga poolen för hela den period som fastställs i relevanta ramavtal, ramavtal om partnerskap eller liknande arrangemang. Eventuella villkor och begränsningar som fastställs av den eller de medlemsstater som registrerar kapaciteten ska vederbörligen motiveras av operativa krav.
5. Buffertkapacitet berättigar inte till det finansiella stöd som avses i artikel 17.
6. Kommissionen ska genast underrätta alla medlemsstater via Cecis om buffertkapacitet som registrerats i den frivilliga poolen.
7. Buffertkapacitet som registrerats i den frivilliga poolen ska vara tillgänglig för insatser inom civilskyddsmekanismen på samma allmänna villkor som annan kapacitet som registrerats i den frivilliga poolen, i enlighet med artikel 11 i beslut nr 1313/2013/EU.
8. Efter det att en begäran om bistånd mottagits genom ERCC ska utplaceringen av buffertkapacitet som registrerats i den frivilliga poolen följa de operativa förfaranden för katastrofinsatser som föreskrivs i kapitel 11.
9. Buffertkapacitet som registrerats i den frivilliga poolen ska vara tillgänglig för bruk inom landet i de medlemsstater som har samfinansierat kapaciteten. Före bruket inom landet ska dessa medlemsstater samråda med ERCC för att bekräfta att
i)
en allvarlig katastrof inte hotar eller inträffat samtidigt vilket kan leda till en begäran om utplacering av buffertkapaciteten,
ii)
bruket inom landet inte otillbörligt hindrar att andra medlemsstater snabbt kan få tillgång till kapaciteten om nya allvarliga katastrofer inträffar.
KAPITEL 8
UTBILDNINGSPROGRAM
Artikel 26
Utbildningsprogram
1. Ett utbildningsprogram som omfattar förebyggande av, beredskap för och insatser vid katastrofer ska inrättas. Utbildningsprogrammet ska omfatta allmänna kurser, specialkurser och ett system för utbyte av experter. Utbildningsprogrammet ska vara riktat mot målgrupperna i artikel 27.
2. Kommissionen ska ansvara för samordning och organisation och för utbildningsprogrammets innehåll och schema.
Artikel 27
Deltagare
1. Utbildningsprogrammet ska ha följande målgrupper:
a)
Medlemsstaternas personal inom civilskydd och katastrofhantering, särskilt lagledare, deras ställföreträdare och sambandsmän samt medlemsstaternas experter enligt artikel 41, däribland experter på förebyggande åtgärder och beredskap samt central personal vid nationella kontaktpunkter.
b)
Anställda vid unionens institutioner och organ.
c)
Utvalda experter från de länder som ingår i den europeiska grannskapspolitiken samt kandidatländer och potentiella kandidatländer.
2. Deltagande i kurserna ska också vara öppet för utvalda experter från
a)
Förenta nationerna och dess organ,
b)
de internationella organisationer som anges i bilaga VII,
c)
tredjeländer och i förekommande fall andra relevanta aktörer.
3. Medlemsstaterna och kommissionen ska utse praktikanter för varje utbildningsomgång.
Artikel 28
Utbildningskurser
1. Programmet ska bestå av ett antal kurser på introduktionsnivå, operativ nivå och ledningsnivå.
2. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna fastställa kurser, innehåll, kursplaner och tidsplan för kurserna, däribland tillträdeskrav.
3. Kommissionen ska se till att lärare och utbildare har uppdaterats om den relevanta utvecklingen av unionens civilskyddsmekanism.
Artikel 29
Utbyte av experter
Systemet för utbyte av experter mellan medlemsstaterna eller med kommissionen ska göra det möjligt för experter att
a)
erhålla och utbyta erfarenheter,
b)
få kunskap om olika tekniska lösningar och operativa förfaranden,
c)
studera andra deltagande räddningstjänsters och institutioners metoder.
Artikel 30
Ytterligare utbildning
När det är lämpligt och i enlighet med det årliga arbetsprogrammet ska det tillhandahållas ytterligare utbildningstillfällen som uppfyller de behov som kartlagts för att smidigt och effektivt genomföra åtgärder för civilskydd och katastrofhantering.
Artikel 31
Utvärderingssystem
Kommissionen ska se till att utbildningens nivå och innehåll är sammanhängande. Kommissionen ska därför ta fram ett lämpligt system för utvärdering av utbildningsverksamheten.
KAPITEL 9
ÖVNINGSRAM
Artikel 32
Övningsprogram, strategisk ram och prioriteringar
1. Ett program för civilskyddsövningar ska inrättas och förvaltas av kommissionen.
2. Programmet för civilskyddsövningar ska styras av en strategisk ram som fastställer mål och roller för övningarna inom civilskyddsmekanismen.
3. Programmet ska särskilt ha till syfte att
a)
förbättra medlemsstaternas insatskapacitet, särskilt när det gäller grupper och andra tillgångar som tillhandahålls vid biståndsinsatser inom civilskyddsmekanismen,
b)
förbättra och kontrollera förfarandena, införa en gemensam strategi för samordningen av biståndsinsatser inom civilskyddsmekanismen och minska insatstiden vid större katastrofer,
c)
förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas civilskyddstjänster och kommissionen,
d)
kartlägga och utbyta erfarenheter,
e)
testa utnyttjandet av tillvaratagna erfarenheter.
4. Övningsprogrammets allmänna prioriteringar ska fastställas i en långsiktig övergripande plan. I den ska ingå relevanta katastrofscenarier och kapacitet.
5. Kommissionen ska
a)
i samarbete med medlemsstaterna utveckla den strategiska ramen och långsiktiga övergripande planen med beaktande av programmet för tillvaratagna erfarenheter och annan relevant information,
b)
fastställa målen för övningarna och deras roll i förhållande till andra delar av civilskyddsmekanismen och
c)
årligen lägga fram ett förslag i arbetsprogrammet om särskilda prioriteringar för övningar i enlighet med den långsiktiga övergripande planen.
KAPITEL 10
PROGRAMMET MED TILLVARATAGNA ERFARENHETER
Artikel 33
Övervakning, analys och utvärdering
1. Kommissionen och medlemsstaterna ska utbyta de uppgifter, den information och de bedömningar som krävs för att övervaka, analysera och utvärdera alla relevanta civilskyddsåtgärder inom civilskyddsmekanismen.
2. Kommissionen ska inrätta och förvalta en databas som kan användas av medlemsstaterna och kommissionen för att samla in och utbyta uppgifter, sprida erfarenheter och upprätthålla en överblick över genomförandet.
3. Kommissionen ska underlätta kartläggningen av erfarenheter med relevanta berörda parter, bland annat genom att anordna möten.
Artikel 34
Främjande av utnyttjandet
1. Kommissionen ska se till att de erfarenheter som har kartlagts av kommissionen, medlemsstaterna och relevanta berörda parter beaktas i beslutsprocessen för att ytterligare utveckla civilskyddsmekanismen.
2. De erfarenheter som kartlagts ska särskilt bidra till fastställandet av
a)
utbildningsprogrammets prioriteringar, däribland, i tillämpliga fall, kursernas och övningsprogrammets innehåll och läroplaner,
b)
de årliga ansökningsomgångarnas prioriteringar avseende projekt för förebyggande åtgärder och beredskap, och
c)
prioriteringarna för den planeringsverksamhet som avses i artikel 10 i beslut nr 1313/2013/EU.
3. Kommissionen ska regelbundet rapportera om programmet med tillvaratagna erfarenheter och förteckna relevanta erfarenheter, vilka avhjälpande åtgärder som planeras, ansvar och tidsramar samt hur erfarenheterna utnyttjats.
4. Medlemsstaterna ska regelbundet rapportera om de framsteg som görs med de erfarenheter som kartlagts och som omfattas av deras nationella ansvar.
KAPITEL 11
OPERATIVA FÖRFARANDEN VID KATASTROFINSATSER
Artikel 35
Begäran om bistånd och svar
1. När en katastrof inträffar eller vid överhängande fara för en katastrof inom unionen ska kommissionen, efter att ha mottagit en begäran om bistånd via Cecis, på lämpligt sätt och utan dröjsmål genomföra de åtgärder som fastställs i artikel 15.3 i beslut nr 1313/2013/EU.
2. När en katastrof inträffar eller vid överhängande fara före en katastrof utanför unionen som kan kräva civilskyddsbistånd får kommissionen underrätta tredjelandet om möjligheterna att begära bistånd inom civilskyddsmekanismen.
3. En medlemsstat eller ett tredjeland som drabbats av en katastrof eller hotas av överhängande fara före en katastrof ska, om de vill begära bistånd genom civilskyddsmekanismen, rikta en skriftlig begäran om bistånd till ERCC via de behöriga nationella myndigheterna. Om de vill begära bistånd genom civilskyddsmekanismen, Förenta nationerna och dess organ eller ett av de internationella organisationer som anges i bilaga VII, ska de rikta en skriftlig begäran om bistånd till ERCC.
4. Det biståndsbegärande landet ska ge ERCC alla relevanta uppgifter om situationen och framför allt om specifika behov, det stöd som begärs och platsen.
5. Sökanden ska underrätta ERCC om tidsplanen, kontaktpunkten, den plats för vilken biståndet begärs och den operativa kontaktpunkten på plats som hanterar katastrofen.
6. ERCC ska i möjligaste mån utarbeta särskilda insatsplaner för varje begäran om bistånd. De ska innehålla rekommendationer för tillhandahållande av bistånd, bland annat uppmaningar att utplacera moduler, grupper för tekniskt stöd, annan insatskapacitet och experter som registrerats i EERC och en utvärdering av eventuella kritiska behov. Särskilda planer för utplacering ska följa den struktur och beskrivning som anges i bilaga VI och baseras på allmänna redan utarbetade planer som avses i artiklarna 15.3 c och 16.3 b i beslut nr 1313/2013/EU, som ska omfatta de mest relevanta typerna av katastrofrisker och beakta de riskscenarier som identifieras i medlemsstaternas riskbedömningar. De särskilda planerna för utplacering ska översändas till alla medlemsstater.
7. Följande kriterier, vilkas prioritet kan bero på omständigheterna i begäran om bistånd, ska beaktas vid valet av kapacitet i EERC:
a)
Tillgänglighet.
b)
Lämplighet.
c)
Plats/närhet.
d)
Uppskattade transporttider och kostnader.
e)
Tidigare erfarenhet.
f)
Tidigare användning av tillgången.
g)
Andra relevanta kriterier, såsom språkkunskaper, kulturell närhet.
8. Om inte annat överenskommits med medlemsstaterna, ska ERCC inte uppmana medlemsstaterna att sända ut särskild kapacitet från ERCC i områden med väpnade konflikter, områden där det finns hot om väpnade konflikter eller områden där andra förhållanden kan utsätta grupperna för fara.
9. De medlemsstater som uppmanas att sända ut kapacitet från EERC ska i enlighet med artikel 11.7 i beslut nr 1313/2013/EU meddela sitt slutliga beslut till ERCC. ERCC ska ange den tidsfrist inom vilken medlemsstaten i princip ska svara. Denna tidsfrist ska baseras på katastrofens art och ska i varje fall uppgå till minst två timmar.
10. Sökanden av bistånd ska informera ERCC om vilka erbjudanden om bistånd som den har godtagit.
11. När biståndet är nödvändigt för att tillgodose ett kritiskt behov och biståndet inte är tillgängligt eller inte är tillgängligt i tillräcklig omfattning i EERC, ska kommissionen omedelbart informera alla nationella kontaktpunkter via Cecis om unionens tillgängliga finansiella stöd till transporter, i enlighet med artikel 23.3 b i beslut nr 1313/2013/EU.
12. När det gäller begäran om insatsenheter och hjälpmedel, ska ERCC informera medlemsstaterna om det val som sökanden av bistånd har gjort. De medlemsstater som tillhandahåller bistånd ska regelbundet informera ERCC om utsända insatsenheter och hjälpmedel, däribland all kapacitet som är en del av EERC.
13. Kommissionen får välja ut, utse och sända ut en expertgrupp för stöd på plats i enlighet med artikel 17 i beslut nr 1313/2013/EU.
Artikel 36
Expertuppdrag
1. De utsända experterna ska utföra de uppgifter som anges i artikel 8 d i beslut nr 1313/2013/EU. De ska regelbundet rapportera till den biståndsbegärande statens myndigheter och till ERCC.
2. ERCC ska informera medlemsstaterna om expertuppdragets framsteg.
3. Sökanden av bistånd ska regelbundet informera ERCC om utvecklingen av den pågående verksamheten på plats.
4. Vid insatser i tredjeländer ska gruppledaren regelbundet informera ERCC om utvecklingen av den pågående verksamheten på plats.
5. ERCC ska sammanställa all inkommen information och vidarebefordra den till medlemsstaternas kontaktpunkter och behöriga myndigheter.
Artikel 37
Operativ avslutning
1. Om den biståndssökande medlemsstaten eller någon av de medlemsstater som tillhandahåller bistånd anser att det inte längre krävs något bistånd, eller att bistånd inte längre kan tillhandahållas, ska den snarast möjligt informera ERCC, de utsända experterna och insatsenheterna om detta. Sökanden av bistånd och medlemsstaterna ska organisera den faktiska avslutningen på lämpligt sätt. ERCC ska informeras om detta.
2. I tredjeländer ska gruppledaren snarast möjligt underrätta ERCC om han eller hon anser, efter lämpligt samråd med sökanden av bistånd, att det inte längre krävs något bistånd eller om något hindrar ett effektivt tillhandahållande av bistånd. ERCC ska vidarebefordra denna information till unionens delegation i det landet samt till kommissionens relevanta avdelningar, Europeiska utrikestjänsten och medlemsstaterna. ERCC ska i samarbete med sökanden av bistånd säkra den faktiska avslutningen för utsända experter och insatsenheterna.
Artikel 38
Rapportering och gjorda erfarenheter
1. De behöriga myndigheterna i den stat som söker bistånd och i de medlemsstater som har tillhandahållit bistånd, liksom de utsända experterna, ska ha möjlighet att lägga fram sina slutsatser om samtliga aspekter av insatsen för ERCC. En sammanfattande rapport ska utarbetas av ERCC om det bistånd som tillhandahållits och eventuella relevanta erfarenheter.
2. Utöver artiklarna 33 och 34 ska ERCC tillsammans med medlemsstaterna följa upp utnyttjandet av erfarenheterna för att förbättra biståndsinsatserna inom civilskyddsmekanismen.
Artikel 39
Kostnader
1. Om inget annat har avtalats ska sökanden av bistånd bära kostnaderna för det bistånd som tillhandahålls av medlemsstaterna.
2. Med hänsyn till bland annat katastrofens art och skadornas omfattning får en medlemsstat helt eller delvis tillhandahålla sitt bistånd kostnadsfritt. Medlemsstaten får också när som helst helt eller delvis avstå från ersättning för sina kostnader.
3. Om inget annat har avtalats ska sökanden av bistånd under den tid som insatsen varar förse biståndsgrupperna med kost och logi samt kostnadsfritt fylla på deras proviant. Biståndsgrupperna ska dock inledningsvis vara logistiskt oberoende och självförsörjande under en rimlig tid, beroende på vilka tillgångar som används, och underrätta ERCC om detta.
4. Kostnaderna för att sända ut experter och relevant logistiskt stöd ska behandlas i enlighet med artikel 22 a i beslut nr 1313/2013/EU. Dessa kostnader ska berättiga till unionsfinansiering.
Artikel 40
Ersättning för skador
1. De medlemsstater som söker bistånd ska avstå från att begära ersättning av medlemsstaterna för skador som orsakas av en biståndsinsats som tillhandahållits inom civilskyddsmekanismen och enligt detta beslut, utom i bevisade fall av bedrägeri eller grov oaktsamhet.
2. De medlemsstater som söker bistånd och de medlemsstater som tillhandahåller bistånd ska samarbeta för att göra det lättare för tredje part att få ersättning för sådan skada som är en följd av biståndsinsatser i enlighet med tillämplig lagstiftning och relevanta ramar.
KAPITEL 12
FÖRFARANDET FÖR UTSÄNDNING AV EXPERTGRUPPER
Artikel 41
Kategorier av experter
Medlemsstaterna ska klassificera experterna i följande kategorier:
a)
Tekniska experter.
b)
Bedömningsexperter.
c)
Samordningsexperter.
d)
Gruppledare.
Artikel 42
Arbetsuppgifter och funktioner
1. Tekniska experter ska kunna ge råd i specifika, högteknologiska frågor samt relaterade risker och stå till förfogande för uppdrag.
2. Bedömningsexperter ska kunna bedöma situationen samt ge råd om vilka åtgärder som bör vidtas och stå till förfogande för uppdrag.
3. Samordningsexperter kan vid behov omfatta ställföreträdande gruppledare, logistik- och kommunikationsansvariga och annan nödvändig personal. De tekniska experterna och bedömningsexperterna kan på begäran ingå i samordningsgruppen för att bistå gruppledaren under hela uppdraget.
4. Gruppledaren ska ansvara för bedömnings- och samordningsgruppens ledning under uppdraget. Gruppledaren ska hålla kontakt med myndigheterna i det berörda landet, med ERCC, däribland ERCC:s sambandsman, med andra internationella organisationer samt, vid biståndsinsatser inom civilskyddsmekanismen utanför medlemsstaterna, även med unionens delegation i det landet.
5. Experter som sänts ut på beredskapsuppdrag får av kommissionen, i samförstånd med den medlemsstat som utsett dem, bemyndigas att åta sig någon av de funktioner som anges i artikel 41 och ska kunna ge råd och rapportera om lämpliga beredskapsåtgärder, inklusive administrativ kapacitet, behovet av tidig varning, utbildning, övningar och insatser för att öka medvetenheten.
6. Experter som sänts ut på beredskapsuppdrag får av kommissionen, i samförstånd med den medlemsstat som utsett dem, bemyndigas att åta sig någon av de funktioner som anges i artikel 41 och ska kunna ge råd och rapportera om lämpliga förebyggande åtgärder och riskhanteringsförmågan.
Artikel 43
Expertdatabas
1. Kommissionen ska sammanställa informationen om experterna i en expertdatabas och göra den tillgänglig genom Cecis.
2. De experter som ingår i EERC ska specifikt identifieras i den databas som avses i punkt 1.
Artikel 44
Krav på utbildning
Experterna ska vid behov genomgå det utbildningsprogram som upprättats i enlighet med artikel 26.
Artikel 45
Utnämning
Vid en begäran om bistånd ska medlemsstaterna ansvara för att utse tillgängliga experter och dela deras kontaktuppgifter med ERCC.
Artikel 46
Mobilisering och serviceavtal
1. ERCC ska kunna mobilisera och sända ut de utvalda experterna med mycket kort varsel efter det att experterna har utsetts för det specifika uppdraget av medlemsstaterna.
2. Kommissionen ska underteckna ett serviceavtal med varje expert som omfattar följande delar:
a)
Uppdragets mål.
b)
Uppdragsbeskrivning.
c)
Den tid uppdraget beräknas ta i anspråk.
d)
Information om lokala kontaktpersoner.
e)
Information om försäkring.
f)
Dagtraktamente.
g)
Särskilda betalningsvillkor.
h)
Riktlinjer för tekniska experter, bedömningsexperter, samordningsexperter och gruppledare.
KAPITEL 13
TRANSPORTSTÖD
Artikel 47
Former för transportstöd
Transportstöd kan ges i form av
a)
sammanförande och delning av transportkapacitet,
b)
identifiering och underlättande av medlemsstaternas tillgång till transportresurser på den kommersiella marknaden eller från andra källor, eller
c)
tillhandahållande av unionens stöd till medlemsstaterna genom bidrag eller transporttjänster som skaffats från privata eller andra enheter.
Artikel 48
Förfarande för transportstöd genom civilskyddsmekanismen
1. De förfaranden som fastställs i artiklarna 49 och 50 ska tillämpas när en begäran om transportstöd görs.
2. Begäran ska utfärdas av den behöriga myndighet som avses i artikel 56 och skickas till kommissionen skriftligen. Den ska innehålla de uppgifter som anges i del A i bilaga VIII.
3. Om transportkapacitet sammanförs, får en medlemsstat agera som huvudansvarig genom att begära unionens finansiella stöd för hela insatsen.
4. Varje begäran om transportstöd enligt detta beslut samt därmed sammanhängande svar och informationsutbyten mellan medlemsstaterna och kommissionen ska skickas till och behandlas av ERCC.
5. Begäran ska sändas via Cecis eller elektronisk post. Begäran om unionsfinansiering får lämnas med fax, elektronisk post eller genom Cecis, förutsatt att handlingar i original undertecknade av den behöriga myndigheten därefter utan dröjsmål lämnas till kommissionen.
6. Kommissionen kan emellertid införa ett elektroniskt system för informationsutbyte som omfattar alla informationsutbyten med bidragsmottagare, däribland ingående av bidragsavtal, anmälan av bidragsbeslut och eventuella ändringar av dem i enlighet med artikel 179 i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 (5).
Artikel 49
Begäran om transportstöd
1. När kommissionen tar emot en begäran om stöd ska den omedelbart underrätta de kontaktpunkter som utses av medlemsstaterna enligt artikel 9.7 i beslut nr 1313/2013/EU.
2. I underrättelsen får kommissionen, i förekommande fall, uppmana medlemsstaterna att lämna närmare upplysningar om de transportresurser som de kan ställa till förfogande för den medlemsstat som lagt fram begäran eller någon annan alternativ lösning de kan föreslå för att tillgodose de behov som uttryckts av det drabbade landet. Kommissionen får ange en tidsfrist för att lämna denna information.
3. När kontaktpunkterna underrättats av kommissionen i enlighet med punkt 1 ska det begärda transportstödet berättiga till unionens samfinansiering, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 53.
Artikel 50
Svar på begäran om transportstöd
1. De medlemsstater som kan tillhandahålla transportstöd ska underrätta kommissionen så snart som möjligt och senast 24 timmar efter mottagandet av den underrättelse som avses i artikel 49, om inte annat anges i underrättelsen, om alla transportresurser som de på frivillig basis kan ställa till förfogande som svar på en begäran om stöd för sammanförande eller identifiering av transportresurser. Underrättelsen ska innehålla det som anges i del B i bilaga VIII och information om eventuella finansiella villkor eller andra begränsningar.
2. Kommissionen ska snarast sammanställa informationen om tillgängliga transportresurser och vidarebefordra den till den medlemsstat som lämnat begäran.
3. Förutom den information som avses i punkt 2 ska kommissionen till medlemsstaterna vidarebefordra all annan information den har om tillgängliga transportresurser från andra källor, bl.a. den kommersiella marknaden, och underlätta medlemsstaternas tillgång till dessa kompletterande resurser.
4. Den medlemsstat som lämnat begäran ska underrätta kommissionen om de transportlösningar den har valt och hålla kontakt med de medlemsstater som lämnar stöd eller den operatör som kommissionen angett.
5. Kommissionen ska underrätta alla medlemsstater om det alternativ som den medlemsstat som lämnat begäran har valt. Den medlemsstaten ska regelbundet underrätta kommissionen om läget vad gäller tillhandahållandet av civilskyddshjälpen.
Artikel 51
Begäran om bidrag
1. När en tänkbar transportlösning har valts av en medlemsstat, men det krävs unionsfinansiering för transport av civilskyddshjälpen, kan medlemsstaten begära bidrag från unionen.
2. Medlemsstaten ska i sin begäran ange vilken procentandel medfinansiering som den ansöker om; men högst 55 % av de stödberättigande kostnaderna för transportåtgärder enligt artikel 23.2 i beslut nr 1313/2013/EU och högst 85 % av de stödberättigande kostnaderna för transportåtgärder enligt artikel 23.3 a och 23.3 b i beslut nr 1313/2013/EU. Kommissionen ska omedelbart underrätta alla medlemsstater om begäran.
3. Kommissionen får inrätta rampartnerskap med relevanta behöriga myndigheter i medlemsstaterna i enlighet med artikel 178 i delegerad förordning (EU) nr 1268/2012.
Artikel 52
Begäran om transporttjänster
1. Om ingen transportlösning har valts av den medlemsstat som begär transportstöd kan den be kommissionen att ingå avtal om transporttjänster med privata eller andra enheter för att kunna transportera sin civilskyddshjälp till det berörda landet.
2. När kommissionen tar emot en sådan begäran som avses i punkt 1 ska den omedelbart underrätta alla medlemsstater om begäran och informera den medlemsstat som begär transporttjänster om alla tillgängliga transportlösningar och kostnaderna för dem.
3. På grundval av det informationsutbyte som avses i punkterna 1 och 2 ska medlemsstaten skriftligen bekräfta sin begäran om transporttjänster och sitt åtagande att återbetala till kommissionen i enlighet med bestämmelserna i artikel 54. Medlemsstaten ska ange vilken andel av kostnaderna den kommer att återbetala. Denna andel ska vara minst 45 % för transportåtgärder enligt artikel 23.2 i beslut nr 1313/2013/EU och 15 % för transportåtgärder enligt artikel 23.3 a och 23.3 b i beslut nr 1313/2013/EU.
4. Medlemsstaten ska omedelbart underrätta kommissionen om alla ändringar i sin begäran om transporttjänster.
Artikel 53
Beslut om unionsfinansiering av transportstöd
1. För att avgöra om de kriterier som anges i artikel 23.1 d i beslut nr 1313/2013/EU och principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (6) är uppfyllda, ska följande beaktas:
a)
Upplysningarna i den begäran om unionsfinansiering som medlemsstaten lämnar enligt artikel 48.2.
b)
De behov som det berörda landet framför.
c)
Alla behovsbedömningar gjorda av experter som rapporterar till kommissionen under olyckan.
d)
Annan relevant och tillförlitlig information som kommissionen har tillgång till vid tidpunkten för beslutet som lämnats av medlemsstater och internationella organisationer.
e)
Effektiviteten och ändamålsenligheten hos de transportlösningar som ska leverera civilskyddshjälp i rätt tid.
f)
Möjligheter till lokala införskaffningar.
g)
Andra åtgärder som vidtas av kommissionen.
2. Medlemsstaterna ska lämna alla kompletterande upplysningar som behövs för att bedöma hur kriterierna i artikel 23.1 d i beslut nr 1313/2013/EU uppfyllts. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen så snart som möjligt efter att ha tagit emot en begäran från kommissionen om sådana upplysningar.
3. Kommissionen ska ange den förfinansiering som ska betalas vilken kan uppgå till 85 % av det finansiella bidrag som sökts från unionen, under förutsättning att det finns tillgängliga budgetmedel. Ingen förfinansiering ska tillhandahållas för bidrag under den tröskel som fastställts för bidrag till låga belopp enligt definitionen i artikel 185 i delegerad förordning (EU) nr 1268/2012, såvida inte den medlemsstat som begär finansiellt stöd kan visa att avsaknaden av förfinansiering skulle äventyra genomförandet av åtgärden.
4. Beslutet om finansiellt stöd ska omedelbart lämnas till den medlemsstat som begär finansiellt stöd. Det ska också lämnas till alla andra medlemsstater.
5. Enskilda ansökningar om bidrag till transporter för vilka det finansiella bidrag som begärs från unionen är mindre än 2 500 euro berättigar inte till medfinansiering från unionen, om de inte omfattas av det rampartnerskap som avses i artikel 51.3.
Artikel 54
Återbetalning av unionsfinansiering av transportstöd
För kostnader som belastar kommissionen enligt förfarandet i artikel 52 ska kommissionen inom 90 dagar efter avslutandet av den transportinsats för vilken finansiellt stöd från unionen beviljades utfärda en återbetalningsorder till de medlemsstater som fått unionsfinansiering till ett belopp som motsvarar bestämmelserna i kommissionens beslut om begäran om transporttjänster och som uppgår till minst 15 % av transportkostnaderna för transportåtgärder enligt artikel 23.3 i beslut nr 1313/2013/EU och 45 % för transportåtgärder enligt artikel 23.2 i beslut nr 1313/2013/EU.
Artikel 55
Ersättning för skador
Den medlemsstat som begär transportstöd ska avhålla sig från att begära kompensation från unionen för skada som vållats dess egendom eller personal, om sådan skada är följden av tillhandahållande av transportstöd i enlighet med detta beslut, utom i bevisade fall av bedrägeri eller grov oaktsamhet.
Artikel 56
Utnämning av behöriga myndigheter
Medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter som är bemyndigade att begära och ta emot finansiellt stöd från kommissionen i enlighet med detta beslut, och ska underrätta kommissionen om detta inom 60 dagar efter det att detta beslut har anmälts. Alla ändringar av den informationen ska omedelbart anmälas till kommissionen.
De anmälningar om behöriga myndigheter som gjorts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 12 i beslut 2007/606/EG, Euratom ska gälla till dess att den berörda medlemsstaten meddelar något annat.
KAPITEL 14
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 57
Upphävande
Beslut 2004/277/EG, Euratom och beslut 2007/606/EG, Euratom ska upphöra att gälla. Hänvisningar till de upphävda besluten ska anses som hänvisningar till detta beslut och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga IX.
Artikel 58
Adressater
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 16 oktober 2014.