РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1144/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за мерките за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти, прилагани на вътрешния пазар и в трети държави, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42 и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета (4) Съюзът може да прилага на вътрешния пазар и в трети държави мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и с методите им на производство, както и с някои хранителни продукти, произведени на базата на селскостопански продукти.
(2)
Предвид натрупания опит и перспективите за развитие на селскостопанския сектор и на пазарите както в рамките на Съюза, така и извън него, следва да се преразгледа схемата, установена с Регламент (ЕО) № 3/2008, и да се повиши нейната съгласуваност и ефективност. Следователно Регламент (ЕО) № 3/2008 следва да бъде отменен и заменен с нов регламент.
(3)
Целта на тези мерки за информиране и насърчаване е повишаването на конкурентоспособността на селскостопанския сектор в Съюза, като по този начин се постигнат по-справедливи условия на конкуренция както на вътрешния пазар, така и в трети държави. По-специално мерките за информиране и насърчаване следва да имат за цел да повишат осведомеността на потребителите за качествата на селскостопанските продукти и методи на производство в Съюза и да повишат осведомеността за схемите за качество на Съюза и тяхната разпознаваемост. Също така те следва да повишат конкурентоспособността на селскостопанските продукти от Съюза и тяхното потребление, да подобрят репутацията им както в рамките на Съюза, така и извън него, и да увеличат пазарния дял на тези продукти, като се обърне специално внимание на пазарите в трети държави, които имат най-голям потенциал за растеж. В случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми тези мерки следва да спомогнат за възстановяване на нормалните пазарни условия. Мерките за информиране и насърчаване следва да допълват и подсилват по полезен начин мерките, прилагани от държавите членки. За да постигнат своите цели, мерките за информиране и насърчаване следва да продължат да бъдат прилагани както в рамките на Съюза, така и извън него.
(4)
Мерките следва също така да целят изтъкване на автентичността на продуктите от Съюза с цел да се подобри осведомеността на потребителите относно качествата на автентичните продукти в сравнение с имитациите и фалшивите продукти; това ще допринесе значително за разпознаването както в Съюза, така и в трети държави на символите, означенията и съкращенията, обозначаващи участие в европейските схеми за качество, създадени с Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(5)
Една от силните страни на Съюза при производството на храни е свързана с разнообразието на неговите продукти и с техните специфични характеристики, които са свързани с различните географски области и различните традиционни методи и които предлагат уникални вкусове, чието разнообразие и автентичност са все по-търсени от потребителите както в Съюза, така и извън него.
(6)
В допълнение към информацията за характерните особености на селскостопанските и хранителните продукти от Съюза допустимите мерки могат също така да съдържат достъпни за потребителите послания, насочени, наред с другото, към хранителната стойност, вкуса, традицията, разнообразието и културата.
(7)
Мерките за информиране и насърчаване не следва да са насочени към търговски марки или произход. При все това следва да е възможно търговските марки и произходът на продукта да бъдат обозначени с цел подобряване на качеството и ефективността на демонстрациите, дегустациите и материалите за информиране и насърчаване, при условие че се зачита принципът за забрана на дискриминацията и че мерките не са насочени към насърчаване на потреблението на даден продукт единствено въз основа на неговия произход. Освен това тези мерки следва да са съобразени с общите принципи на правото на Съюза и не следва да водят до ограничаване на свободното движение на селскостопански и хранителни продукти в нарушение на член 34 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Следва да бъдат предвидени специални правила относно визуалното представяне на марката и произхода в основното, свързано със Съюза, послание на кампанията.
(8)
Съюзът изнася предимно крайни селскостопански продукти, сред които селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към ДФЕС. Следователно мерките за информиране и насърчаване следва да бъдат разширени, така че да включат някои продукти, които не са включени в обхвата на приложение I към ДФЕС. Това би съответствало на другите схеми на Общата селскостопанска политика (ОСП), като например европейските схеми за качество, които вече са отворени за тези продукти.
(9)
Мерките за информиране и насърчаване на Съюза, свързани с вина, предвидени в рамките на ОСП, са един от ключовите елементи в програмите за помощ в лозаро-винарския сектор. Мерките за информиране и насърчаване следва да намират приложение единствено при вина с наименование за произход или защитено географско указание, както и вина с обозначение на винения сорт лоза. При обикновените програми съответната програма следва също така да включва друг селскостопански или хранителен продукт. По същия начин Регламент (ЕС) № 508/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6) предвижда насърчаването на продуктите от риболов и аквакултури. Следователно е необходимо да се ограничи допустимостта по отношение на продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС)№ 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (7), във връзка с които могат да се прилагат мерки за информиране и насърчаване в рамките на настоящата схема, единствено до случаите, когато продуктите от риболов и аквакултури са свързани с друг селскостопански или хранителен продукт.
(10)
Мерките за информиране и насърчаване следва да могат да се прилагат за продуктите, обхванати от схемите за качество на Съюза и от схеми за качество, признати от държавите членки, тъй като тези схеми предоставят на потребителите гаранции относно качеството и характеристиките на продукта или използвания производствен процес, осигуряват добавена стойност за съответните продукти и подобряват възможностите за тяхната пазарна реализация. Мерките за информиране и насърчаване следва също така да могат да се прилагат и за биологичния производствен метод, както и за логото за качествен селскостопански продукт от най-отдалечените региони.
(11)
През периода 2001-2011 г. само 30 % от бюджета, предназначен за мерки за информиране и насърчаване, са били изразходвани за мерки, насочени към пазарите на трети държави, макар че тези пазари предлагат значителен потенциал за растеж. Необходимо е да се предвидят правила с цел насърчаване на прилагането на по-голям брой мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти от Съюза в трети държави, по-специално чрез предоставянето на засилена финансова подкрепа.
(12)
С цел да се гарантира ефективността на прилаганите мерки за информиране и насърчаване, те следва да бъдат разработвани в рамките на програми за информиране и насърчаване. Досега тези програми бяха представяни от браншови и/или междубраншови организации. С цел да се повиши броят на предлаганите мерки и да се подобри тяхното качество обхватът на бенефициерите следва да се разшири, така че да се включат организациите на производители и техни асоциации, обединения и органи на хранително-вкусовия сектор, чиято цел и дейност е да предоставят информация за селскостопанските продукти и да ги популяризират.
(13)
Съфинансираните от Съюза мерки за информиране и насърчаване следва да демонстрират характерно за Съюза измерение. За тази цел, както и с цел да се избегне разпиляване на ресурси и да се увеличи видимостта на Европа чрез тези мерки за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и определени хранителни продукти, е необходимо изготвянето на работна програма, в която да се определят стратегическите приоритети на тези мерки от гледна точка на целевите популации, продукти, схеми или пазари, както и естеството на посланията за информиране и насърчаване. Програмата следва да бъде разработена въз основа на общите и специфичните цели, установени съгласно настоящия регламент, и следва да е съобразена с предлаганите от пазарите възможности, както и с необходимостта от допълване и засилване на действията, предприети от държавите членки и операторите, както на вътрешния пазар, така и в трети държави, с цел да се осигури съгласуваност на политиката за информиране и насърчаване. За тази цел при разработването на програмата Комисията следва да се консултира с държавите членки и съответните заинтересовани страни.
(14)
Работната програма следва да предвижда, наред с другото, специални правила с оглед реагиране в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми. В допълнение Комисията следва да вземе предвид по-специално преобладаващото място на малките и средните предприятия от хранително-вкусовия сектор - сектор, който се ползва от извънредните мерки, предвидени в членове 219, 220 и 221 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (8), а по отношение на мерките, насочени към трети държави, да вземе предвид споразуменията за свободна търговия, попадащи в обхвата на общата търговска политика на Съюза. При разработването на тази програма Комисията следва да вземе предвид също така неблагоприятните характеристики на планинските, островните и най-отдалечените региони на Съюза.
(15)
С цел да се гарантира ефективност при прилагането на мерките за информиране и насърчаване, то следва да бъде възложено на прилагащи организации, избрани посредством състезателна процедура. При все това в надлежно обосновани случаи предлагащите организации следва да имат възможност да приложат пряко определени части от своята програма.
(16)
Комисията следва да може да прилага мерки за информиране и насърчаване по своя собствена инициатива, включително мисии на високо равнище, по-специално с оглед да допринася за отварянето на нови пазари. Комисията също така следва да има възможност да провежда свои собствени кампании с цел бърза и ефективна реакция в случай на сериозни смущения на пазара или загуба на доверието на потребителите. Ако е необходимо, Комисията следва да преразгледа своите инициативи, предназначени за провеждането на подобни кампании. Бюджетните кредити, отпуснати за текущи обикновени или многонационални програми за информиране и насърчаване, не следва да се намаляват в случай на действие, предприето от Комисията при тези обстоятелства.
(17)
Извън и в допълнение към мерките за информиране и насърчаване е необходимо Комисията да разработи и координира услуги за техническа подкрепа на равнището на Съюза с цел да се помогне на операторите да участват в съфинансираните програми, да провеждат ефективни кампании или да развиват експортните си дейности. Тези услуги следва, по-специално, да включват даване на насоки за подпомагане на потенциалните бенефициери при спазването на правилата и процедурите, свързани с тази политика.
(18)
Резултатите от усилията за популяризиране на продуктите от Съюза на пазарите в трети държави понякога са ограничени поради конкуренция с имитации и фалшиви продукти. Услугите за техническа подкрепа, разработени от Комисията, следва да включват консултации за сектора с оглед на защита на продуктите от Съюза от имитация и фалшификация.
(19)
Опростяването на нормативната среда на ОСП е важен приоритет на Съюза. Този подход следва да се приложи и към настоящия регламент. По-специално следва да бъдат преразгледани принципите на административно управление на програмите за информиране и насърчаване с цел те да бъдат опростени и да се даде възможност на Комисията да установи правила и процедури, уреждащи представянето, оценката и подбора на предложенията за програми. При все това Комисията следва да гарантира, че държавите членки получават своевременно информация относно всички предложени и избрани програми. Тази информация следва да включва по-специално броя на получените предложения, заинтересованите държави членки и сектори и резултата от оценката на тези предложения.
(20)
Сътрудничеството между икономическите оператори от различни държави членки допринася съществено за повишаване на добавена стойност на Съюза и за подчертаване на разнообразието от селскостопански продукти от Съюза. Независимо от приоритета, който се дава на програмите, разработени съвместно от предлагащи организации от различни държави членки, през периода 2001-2011 г. бюджетът за такива програми е бил едва 16 % от бюджета, предназначен за мерки за информиране и насърчаване. Ето защо, за да се преодолеят съществуващите пречки, свързани с изпълнението на многонационалните програми, следва да се въведат нови правила, по-специално по отношение на управлението им.
(21)
Следва да се определят правила за финансирането. По принцип Съюзът следва да поема само част от разходите по програмите, за да се гарантира, че заинтересованите предлагащи организации поемат своята част от отговорността. Въпреки това някои административни разходи и разходи за персонал, които не са свързани с прилагането на ОСП, са неразделна част от мерките за информиране и насърчаване и следва да е допустимо финансирането им от Съюза.
(22)
Всяка мярка следва да подлежи на мониторинг и оценка с оглед да се подобри качеството ѝ и да се докажат постигнатите резултати. В този контекст следва да се изготви списък с показатели, като въздействието на политиката за насърчаване следва да се оценява от гледна точка на стратегическите цели на тази политика. Комисията следва да установи рамка за мониторинг и оценка на тази политика в съответствие с общата рамка за мониторинг и оценка на ОСП.
(23)
С цел допълване или изменение на някои несъществени елементи от настоящия регламент на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС. Това правомощие следва да обхваща внасянето на допълнения в списъка в приложение I към настоящия регламент, критериите за допустимост на предлагащите организации, условията, уреждащи състезателната процедура за подбор на прилагащи организации, специалните условия за допустимост във връзка с обикновените програми, разходите за мерки за информиране и насърчаване и административни разходи и разходи за персонал, както и разпоредбите, необходими за улесняване на прехода между Регламент (ЕО) № 3/2008 и настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(24)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с подробните правила относно визуалното представяне на търговски марки по време на демонстрации или дегустации на продукти и върху информационните и промоционалните материали, както и относно визуалното представяне на произхода на продуктите върху информационните и промоционалните материали; годишните работни програми; подбора на обикновените програми; подробните правила, съгласно които предлагаща организация може да получи разрешение да изпълни самостоятелно някои части от обикновена програма; реда и условията за изпълнение, мониторинг и контрол на обикновените програми; правилата за сключване на договори за изпълнение на обикновените програми, избрани в съответствие с настоящия регламент, и общата рамка за оценка на въздействието на програмите, както и система от показатели. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(25)
Доколкото, предвид съществуващите връзки между политиката за насърчаване и другите инструменти на ОСП и като се има предвид многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и съсредоточаването на това финансиране върху ясно определени приоритети, целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява условията, при които мерките за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти и някои хранителни продукти, произведени на базата на селскостопански продукти, прилагани на вътрешния пазар или в трети държави (наричани по-нататък „мерки за информиране и насърчаване“), могат да бъдат финансирани изцяло или частично от бюджета на Съюза.
Член 2
Общи и специфични цели на мерките за информиране и насърчаване
1. Общата цел на мерките за информиране и насърчаване е да се подобри конкурентоспособността на селскостопанския сектор на Съюза.
2. Специфичните цели на действията за информиране и насърчаване са:
а)
повишаване на осведомеността относно качествата на селскостопанските продукти от Съюза и относно високите стандарти, приложими към производствените методи в Съюза;
б)
повишаване на конкурентоспособността и потреблението на селскостопански продукти и определени хранителни продукти от Съюза и подобряване на репутацията им както в рамките на Съюза, така и извън него;
в)
повишаване на осведомеността за схемите на Съюза за качество и на тяхната разпознаваемост;
г)
увеличаване на пазарния дял на селскостопанските продукти от Съюза и на някои хранителни продукти, като се обръща специално внимание на пазарите в трети държави с най-голям потенциал за растеж;
д)
възстановяване на нормалните пазарни условия в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми.
Член 3
Описание на мерките за информиране и насърчаване
Мерките за информиране и насърчаване са насочени към:
а)
подчертаване на особените характеристики на методите на селскостопанско производство в Съюза, по-специално от гледна точка на безопасността на храните, проследимостта, автентичността, етикетирането, аспектите, свързани с хранителната стойност и опазването на здравето, хуманното отношение към животните, опазването на околната среда и устойчивостта, както и характеристиките на селскостопанските и хранителните продукти, по-специално от гледна точка на тяхното качество, вкус, разнообразие или традиции;
б)
повишаване на осведомеността относно автентичността на европейските защитени наименования за произход, защитени географски указания и храни с традиционно специфичен характер.
Тези мерки се състоят, по-специално, от действия за връзки с обществеността и информационни кампании и могат също така да са под формата на участие в събития, панаири и изложения с национално, европейско и международно значение.
Член 4
Характеристики на мерките
1. Действията за информиране и насърчаване не са насочени към търговски марки. Независимо от това трябва да има възможност търговските марки да бъдат видими по време на демонстрации или дегустации на продуктите и върху информационните и промоционалните материали, при условие че се спазва принципът за забрана на дискриминация и че не се променя общият характер на мерките като мерки, които не са насочени към търговски марки. Принципът за забрана на дискриминация се прилага, като се гарантира равно третиране и достъп за всички търговски марки на предлагащите организации и на равно третиране на държавите членки. Всяка търговска марка е видима в еднаква степен, а за нейното графично представяне се използва по-малък формат отколкото за главното послание за Съюза в рамките на кампанията. Излагат се няколко търговски марки, освен при надлежно обосновани обстоятелства, които произтичат от специфичното положение на съответната държава членка.
2. Мерките за информиране и насърчаване не трябва да са насочени към произхода на продуктите. Мерките не са насочени към насърчаване на потреблението на продукти единствено въз основа на произхода им. Независимо от това трябва да има възможност произходът на продуктите да бъде видим върху информационните и промоционалните материали при следните условия:
а)
на вътрешния пазар обозначаването на произхода трябва винаги да е второстепенно спрямо главното послание за Съюза на кампанията;
б)
в трети държави обозначаването на произхода може да е наравно с главното послание за Съюза на кампанията;
в)
за продукти, които са признати съгласно схемите за качество, посочени в член 5, параграф 4, буква а), регистрираният в наименованието произход може да се обозначава без ограничение.
3. Комисията приема актове за изпълнение, установяващи подробни правила относно:
а)
визуалното представяне на търговски марки по време на демонстрации или дегустации и върху информационните и промоционалните материали съгласно посоченото в параграф 1, както и еднаквите условия, съгласно които може да бъде изложена само една търговска марка; както и
б)
визуалното представяне на произхода на продуктите върху информационните и промоционалните материали съгласно посоченото в параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 5
Допустими продукти и схеми
1. Мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат следните продукти:
а)
продуктите, изброени в списъка от приложение I към ДФЕС, с изключение на тютюна;
б)
продуктите, изброени в приложение I към настоящия регламент;
в)
спиртните напитки със защитено географско указание съгласно Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (10).
2. На Комисията се предоставя правомощието с цел отчитане на пазарните тенденции да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за допълване на списъка в приложение I към настоящия регламент чрез добавяне на хранителни продукти към този списък.
3. Независимо от параграф 1:
а)
мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат единствено вина с наименование за произход или защитено географско указание, както и вина с обозначение на винения сорт лоза; при обикновените програми, посочени в член 6, параграф 3, съответната програма трябва да обхваща и други продукти, посочени в параграф 1, букви а) и б);
б)
по отношение на спиртните напитки, посочени в параграф 1, буква в), вината, посочени в буква а) от настоящия параграф, и бирата, мерките, насочени към вътрешния пазар, се ограничават до информиране на потребителите относно схемите, посочени в параграф 4, и отговорната консумация на тези напитки;
в)
мерките за информиране и насърчаване могат да се прилагат за продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1379/2013, само ако съответната програма се прилага и за други продукти, посочени в параграф 1.
4. Мерките за информиране и насърчаване могат да обхващат следните схеми:
а)
схемите за качество, установени в Регламент (ЕС) № 1151/2012, в Регламент (ЕО) № 110/2008 и в член 93 от Регламент (ЕС) № 1308/2013;
б)
биологичният метод на производство по смисъла на определението в Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (11);
в)
графичният символ на качествените селскостопански продукти, специфични за най-отдалечените региони на Съюза, посочен в член 21 от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12);
г)
схемите за качество, посочени в член 16, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13).
ГЛАВА II
ПРИЛАГАНЕ НА МЕРКИТЕ ЗА ИНФОРМИРАНЕ И НАСЪРЧАВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 6
Видове действия
1. Мерките за информиране и насърчаване са под формата на:
а)
програми за информиране и насърчаване (наричани по-нататък „програмите“); и
б)
мерките по инициатива на Комисията, посочени в член 9.
2. Програмите се състоят от набор от съгласувани операции и се прилагат в продължение на най-малко една година, но не по-дълго от три години.
3. Обикновените програми, които са допълнително уредени в раздел 2 от настоящата глава, могат да бъдат представяни от една или повече предлагащи организации, посочени в член 7, параграф 1, буква а), в) или г), като всички организации трябва да са от една и съща държава членка.
4. Многонационалните програми, които са допълнително уредени в раздел 3 от настоящата глава, могат да бъдат представяни от:
а)
най-малко две предлагащи организации, посочени в член 7, параграф 1, буква а), в) или г), от най-малко две държави членки; или
б)
от една или повече организации на Съюза, посочени в член 7, параграф 1, буква б).
Член 7
Предлагащи организации
1. Програмата може да бъде предлагана от:
а)
браншови или междубраншови организации, установени в държава членка и представителни за съответния сектор или сектори в тази държава членка, и по-специално междубраншовите организации, посочени в член 157 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и групите по смисъла на определението в член 3, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че те са представителни за наименование, което е защитено съгласно Регламент (ЕС) № 1151/2012 и е обхванато от програмата;
б)
браншови или междубраншови организации на Съюза, представителни за съответния сектор или сектори на равнището на Съюза;
в)
организации на производители или асоциации на организации на производители, посочени в членове 152 и 156 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които са признати от държава членка;
г)
органи на хранително-вкусовия сектор, чиято цел и дейност е да предоставят информация за селскостопанските продукти и да ги промотират и на които съответната държава членка е възложила ясно определени задачи, свързани с обществени услуги в тази област; тези органи трябва да са законно създадени във въпросната държава членка най-малко две години преди датата на поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на специалните условия, съгласно които всяка предлагаща организация, всяка група и всеки орган, посочени в параграф 1, могат да представят програма. По-специално тези условия трябва да гарантират представителността на тези организации, групи и органи и значимостта на обхвата на програмата.
Член 8
Годишна работна програма
1. Комисията приема актове за изпълнение, установяващи за всяка година годишна работна програма, в която се посочват преследваните оперативни цели, оперативните приоритети, очакваните резултати, методът за изпълнение и общата сума на плана за финансиране. Годишната работна програма, и по-специално нейните оперативни приоритети трябва да са съобразени с общите и специфичните цели, изложени в член 2. По-специално в програмата се предвиждат специални временни мерки за реагиране на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д). Тя съдържа също така основните критерии за оценка, описание на мерките, които ще се финансират, размер на сумите, разпределени за всеки вид мерки, примерен график на изпълнението и, по отношение на безвъзмездните средства, максималния процент на финансовото участие на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. При обикновените и многонационалните програми работната програма, посочена в параграф 1, се изпълнява чрез публикуването от Комисията на покани за представяне на предложения в съответствие с част I, дял VI от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (14).
Член 9
Мерки по инициатива на Комисията
1. Комисията може да прилага мерките за информиране и насърчаване, описани в член 3, включително кампании в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на доверието на потребителите или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д). Тези мерки могат да бъдат по-специално под формата на мисии на високо равнище, на участие чрез щандове в търговски панаири и изложения с международно значение или на операции, предназначени да подобрят репутацията на продуктите от Съюза.
2. Комисията разработва услуги за техническа подкрепа, по-специално с оглед на:
а)
насърчаване на осведомеността за различните пазари, включително чрез проучвателни бизнес срещи;
б)
поддържане на динамична браншова мрежа, свързана с политиката за информиране и насърчаване, включително чрез предоставяне на консултации на сектора във връзка със заплахата от имитации и фалшиви продукти в трети държави; и
в)
подобряване на осведомеността за правилата на Съюза, свързани с разработването и изпълнението на програмите.
Член 10
Забрана за двойно финансиране
Мерките за информиране и насърчаване, финансирани съгласно настоящия регламент, не могат да получават каквото и да е друго финансиране от бюджета на Съюза.
РАЗДЕЛ 2
Изпълнение и управление на обикновените програми
Член 11
Подбор на обикновените програми
1. Комисията извършва оценка и подбор на предложенията за обикновени програми, изпратени в отговор на поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на конкретните условия за допустимост по отношение на обикновените програми.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя избраните обикновени програми, евентуалните изменения, които да бъдат направени в тях, и съответните бюджети. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 12
Информация относно подбора на обикновените програми
Комисията предоставя на комитета по член 23 и по този начин - на държавите членки, своевременна информация по всички предложени или избрани програми.
Без да се засяга Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, Комисията предоставя по-специално:
а)
информация относно броя на получените предложения, държавите членки, в които са установени предлагащите организации, включените сектори и пазара или пазарите, към които са насочени;
б)
информация относно резултатите от оценката на предложенията и обобщеното им описание.
Член 13
Прилагащи организации за обикновените програми
1. След надлежното провеждане на състезателна процедура предлагащата организация избира прилагащите организации за избраните обикновени програми, по-специално с оглед да се гарантира ефективност при прилагането на мерките.
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на условията, уреждащи състезателната процедура за подбора на прилагащите организации, посочени в първа алинея.
2. Чрез дерогация от параграф 1 определени части от програмата могат да бъдат изпълнени самостоятелно от предлагаща организация при спазване на условията, свързани с опита на предлагащата организация в областта на изпълнението на подобни мерки, до разходите за тези мерки в сравнение с нормалните пазарни цени и до дела от общите разходи, който съответства на частта от програмата, изпълнявана от предлагащата организация.
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила, при спазване на които предлагащата организация може да получи разрешение да изпълни самостоятелно определени части от програмата. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Член 14
Изпълнение, мониторинг и контрол на обикновените програми
1. Съответните държави членки отговарят за правилното изпълнение на обикновените програми, избрани съгласно член 11, както и за извършване на свързаните с тях плащания. Държавите членки гарантират, че информационните и промоционалните материали, изготвени в рамките на посочените програми, са в съответствие с правото на Съюза.
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя мерките за изпълнение, мониторинг и контрол, както и правилата, свързани със сключването на договори за изпълнението на избраните съгласно настоящия регламент обикновени програми. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. Държавите членки осигуряват изпълнението, мониторинга и контрола на обикновените програми в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15) и в съответствие с актовете за изпълнение, приети съгласно параграф 1.
Член 15
Финансови разпоредби, свързани с обикновените програми
1. Финансовото участие на Съюза в обикновените програми на вътрешния пазар съответства на 70 % от допустимите разходи.Финансовото участие на Съюза в обикновените програми в третите държави съответства на 80 % от допустимите разходи. Останалата част от разходите е изцяло за сметка на предлагащите организации.
2. Процентите, посочени в параграф 1, се увеличават на 85 % в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д).
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 по отношение на предлагащите организации, установени в държави членки, които на или след 1 януари 2014 г. получават финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 ДФЕС, процентите по параграф 1 са съответно 75 % и 85 %, а процентът, посочен в параграф 2 - 90 %.
Първа алинея се прилага единствено за програмите, във връзка с които Комисията е взела решение преди датата, от която съответната държава членка вече не получава такава финансова помощ.
4. Допуска се проучванията за оценка на резултатите от мерките за информиране и насърчаване, предприети в съответствие с общата рамка, посочена в член 25, да бъдат финансирани от Съюза при спазване на условия, подобни на тези, уреждащи съответната обикновена програма.
5. Съюзът финансира изцяло разходите за експертни услуги, свързани с подбора на програмите, съгласно член 4, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Предлагащите организации предоставят гаранции с цел да се обезпечи правилното изпълнение на обикновените програми.
7. Съюзът финансира мерки за информиране и насърчаване, прилагани чрез обикновени програми, съгласно член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 за определяне на конкретните условия, при които се допуска финансиране от Съюза за разходите, свързани с мерките за информиране и насърчаване, и когато е приложимо - административните разходи и разходите за персонал.
РАЗДЕЛ 3
Изпълнение и управление на многонационалните програми и на мерките, прилагани по инициатива на комисията
Член 16
Форми на финансиране
1. Финансирането може да се извършва в една или няколко от формите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, и по-специално под формата на:
а)
безвъзмездни средства - за многонационалните програми;
б)
поръчки - за мерките, прилагани по инициатива на Комисията.
2. Съюзът финансира мерки за информиране и насърчаване, прилагани чрез многонационални програми или по инициатива на Комисията, съгласно член 4, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 17
Оценка на многонационалните програми
Предложенията за многонационални програми се оценяват и избират въз основа на критериите, обявени в поканата за представяне на предложения, посочена в член 8, параграф 2.
Член 18
Информация относно изпълнението на многонационалните програми
Комисията предоставя на комитета по член 23 и по този начин - на държавите членки, своевременна информация по всички предложени или избрани програми.
Член 19
Финансови разпоредби, свързани с многонационалните програми
1. Финансовото участие на Съюза в многонационалните програми съответства на 80 % от допустимите разходи. Останалата част от разходите е изцяло за сметка на предлагащите организации.
2. Процентът, посочен в параграф 1, се увеличава на 85 % в случай на сериозни смущения на пазара, загуба на потребителското доверие или други специфични проблеми, посочени в член 2, параграф 2, буква д).
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 по отношение на предлагащите организации, установени в държави членки, които на или след 1 януари 2014 г. получават финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 ДФЕС, процентите по параграфи 1 и 2 са съответно 85 % и 90 %.
Първа алинея се прилага единствено за програмите, във връзка с които Комисията е взела решение преди датата, от която съответната държава членка вече не получава такава финансова помощ.
Член 20
Възлагане на поръчки за мерки по инициатива на Комисията
Всяка поръчка, възложена от Комисията от нейно име или съвместно с държавите членки, се урежда от правилата за възлагане на поръчки, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (16).
Член 21
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при прилагането на мерките, финансирани съгласно настоящия раздел, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез събирането на недължимо платените суми и, когато е целесъобразно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили финансиране от Съюза.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17) и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (18), с цел да установи дали е налице измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, свързан с финансиране от Съюза.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и международни организации, договорите, споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от прилагането на програма по настоящия регламент, съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се оправомощават да провеждат такива одити и разследвания в съответствие със съответната им компетентност.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Делегиране на правомощия и разпоредби за прилагане
Член 22
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове по член 5, параграф 2, член 7, параграф 2, член 11, параграф 1, член 13, параграф 1, член 15, параграф 8 и член 29, параграф 2 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 24 ноеумври 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 2, член 7, параграф 2, член 11, параграф 1, член 13, параграф 1, член 15, параграф 8 и член 29, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно настоящия регламент, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 23
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създаден с член 229 от Регламент (ЕС) № 1308/2013. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
РАЗДЕЛ 2
Консултации, оценка и докладване
Член 24
Консултации
В рамките на прилагането на настоящия регламент Комисията може да се консултира с групата за граждански диалог за качество и насърчаване, създадена в съответствие с Решение 2013/767/ЕС на Комисията (19).
Член 25
Обща рамка за оценка на въздействието на мерките
В съответствие с общата рамка за мониторинг и оценка на Общата селскостопанска политика, предвидена в член 110 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията приема актове за изпълнение, с които установява общата рамка за оценка на въздействието на програмите за информиране и насърчаване, финансирани съгласно настоящия регламент, както и система от показатели. Тези актове се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
Всички заинтересовани лица представят на Комисията всички данни и цялата информация, необходими за извършването на оценка на въздействието на мерките.
Член 26
Доклад
1. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад относно прилагането на настоящия регламент. В този междинен доклад се посочва степента на прилагане в различните държави членки, като той се придружава евентуално от подходящи предложения.
2. До 31 декември 2020 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящия регламент, придружен евентуално от подходящи предложения.
РАЗДЕЛ 3
Държавна помощ, отмяна, преходни разпоредби, влизане в сила и начална дата на прилагане
Член 27
Държавна помощ
Чрез дерогация от член 211, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и член 3 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (20), както и в съответствие с член 42, първа алинея ДФЕС, членове 107, 108 и 109 ДФЕС не се прилагат по отношение на плащанията, извършени от държавите членки съгласно настоящия регламент и в съответствие с неговите разпоредби, нито по отношение на финансовото участие, получено от парафискални такси, задължителни вноски или други финансови инструменти на държавите членки, за програмите, за които е допустимо подпомагане от Съюза и които Комисията е избрала в съответствие с настоящия регламент.
Член 28
Отмяна
Регламент (ЕО) № 3/2008 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II към настоящия регламент.
Член 29
Преходни разпоредби
1. Регламент (ЕО) № 3/2008 продължава да се прилага за мерките за информиране и насърчаване, за чието финансиране Комисията е взела решение преди 1 декември 2015 г.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 с цел осигуряване на плавния преход от прилагането на Регламент (ЕО) № 3/2008 към прилагането на настоящия регламент.
Член 30
Влизане в сила и начална дата на прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 декември 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1144/2014
av den 22 oktober 2014
om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som avser jordbruksprodukter som genomförs på den inre marknaden och i tredjeland och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 3/2008
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 42 och 43.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 3/2008 (4) får unionen genomföra informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden och i tredjeland för jordbruksprodukter och för deras produktionsmetoder, samt för vissa livsmedel framställda från jordbruksprodukter.
(2)
Med hänsyn till de erfarenheter som vunnits och den förväntade utvecklingen av jordbrukssektorn och marknaderna, både inom och utanför unionen, bör den ordning som inrättades genom förordning (EG) nr 3/2008 revideras och göras mer effektiv och sammanhängande. Förordning (EG) nr 3/2008 bör därför upphävas och ersättas med en ny förordning.
(3)
Dessa informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder har som mål att stärka unionens jordbrukssektors konkurrenskraft och därmed förbättra konkurrensvillkoren både på den inre marknaden och i tredjeländer. Syftet med informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna bör närmare bestämt vara att öka konsumenternas kunskaper om fördelarna med unionens jordbruksprodukter och produktionsmetoder och att öka medvetenheten om och igenkänningen av unionens kvalitetsordningar. Dessutom bör de leda till ökad konsumtion av jordbruksprodukter från unionen, en ökning av dessa produkters konkurrenskraft och synlighet både inom och utanför unionen samt till en ökning av dessa produkters marknadsandelar, med särskild inriktning på de marknader i tredjeländer som har störst tillväxtpotential. Vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem bör dessa åtgärder bidra till att återställa normala marknadsvillkor. Sådana informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder bör på ett meningsfullt sätt komplettera och stärka de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna. För att målen ska kunna uppnås bör informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna även i fortsättningen genomföras både inom och utanför unionen.
(4)
Åtgärderna bör även vara inriktade på att framhäva unionsprodukternas äkthet för att öka konsumenternas kunskaper om kvaliteten hos äkta varor jämfört med imitationer och förfalskade varor. Detta kommer i hög grad att bidra till en ökad kännedom både i unionen och i tredjeländer om symboler, beteckningar och förkortningar som visar deltagande i de europeiska kvalitetsordningar som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (5).
(5)
En av unionens styrkor när det gäller livsmedelsproduktion ligger i produkternas mångfald och deras särskilda egenskaper som är kopplade till olika geografiska områden och olika traditionella tillverkningsmetoder och som ger unika smaker, vilket erbjuder den variation och äkthet som konsumenter i allt större utsträckning efterfrågar såväl inom som utanför unionen.
(6)
Utöver information om de inneboende egenskaper som kännetecknar unionens jordbruksprodukter och livsmedel får de stödberättigade åtgärderna även kommunicera budskap som är av intresse för konsumenterna, bland annat om näringsvärde, smak, tradition, mångfald och kultur.
(7)
Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder bör inte vara inriktade på att främja varumärken eller ett visst ursprung. För att effektivisera och höja kvaliteten på presentationer, provsmakningar, informationsmaterial och säljfrämjande material bör det dock vara möjligt att nämna kommersiella varumärken och produktursprung, förutsatt att principen om icke-diskriminering iakttas och att åtgärderna inte är inriktade på att främja konsumtion av en viss produkt uteslutande på grundval av dess ursprung. Dessutom bör sådana åtgärder vara förenliga med de allmänna principerna i unionsrätten och inte utgöra en restriktion av den fria rörligheten för jordbruksprodukter och livsmedel i strid med artikel 34 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Specifika bestämmelser bör fastställas om varumärkets eller ursprungets synlighet i förhållande till en kampanjs huvudsakliga unionsbudskap.
(8)
Unionen exporterar främst färdiga jordbruksprodukter, bland annat produkter som inte omfattas av bilaga I till EUF-fördraget. Därför bör informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna även omfatta vissa produkter som inte omfattas av bilaga I till EUF-fördraget. Detta skulle vara förenligt med andra ordningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken, såsom unionens kvalitetsordningar, som redan omfattar sådana produkter.
(9)
Unionens informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för vin inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken utgör ett av de centrala inslagen i de stödprogram som är tillgängliga för vinsektorn. Endast vin med ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning samt vin för vilket det anges vilken druvsort som har använts för vinframställning bör omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder. Vad gäller enkla program bör programmet i fråga också omfatta en annan jordbruksprodukt eller ett annat livsmedel. På liknande sätt föreskriver Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 508/2014 (6) om främjande av fiskeri- och vattenbruksprodukter. Därför bör fiskeri- och vattenbruksprodukter som förtecknas i bilaga I till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 (7) endast kunna omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder inom ramen för denna ordning om de har samband med en annan jordbruksprodukt eller ett annat livsmedel.
(10)
Produkter som omfattas av unionens kvalitetsordningar och av kvalitetsordningar som är erkända i medlemsstaterna bör kunna omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder eftersom de ger konsumenterna en försäkran om produkternas eller den använda produktionsmetodens kvalitet och egenskaper, skapar mervärde för de berörda produkterna och stärker deras marknadsmöjligheter. På samma sätt bör den ekologiska produktionsmetoden liksom den grafiska symbolen för jordbruksprodukter av hög kvalitet som är specifika för de yttersta randområdena kunna omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder.
(11)
Under perioden 2001-2011 avsåg endast 30 % av budgeten för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder tredjelandsmarknader, trots att de marknaderna har stor tillväxtpotential. Förfaranden behövs därför för att främja genomförandet av fler informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder till förmån för unionens jordbruksprodukter i tredjeländer, särskilt genom att tillhandahålla ökat finansiellt stöd.
(12)
För att garantera att de informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som genomförs är effektiva bör de utvecklas inom ramen för informationsprogram och program för säljfrämjande åtgärder. Sådana program har hittills föreslagits av branschorganisationer och/eller branschövergripande organ. För att öka antalet åtgärder som föreslås och deras kvalitet bör stödmottagare även kunna vara producentorganisationer och deras sammanslutningar, grupper och organ inom den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin vars mål och verksamhet är att tillhandahålla information om och främja jordbruksprodukter.
(13)
Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som samfinansieras av unionen bör uppvisa en specifik unionsdimension. Därför, och för att undvika att medlen sprids ut och för att öka Europas synlighet genom informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder till förmån för jordbruksprodukter och vissa livsmedel, är det nödvändigt att inrätta ett arbetsprogram som definierar dessa åtgärders strategiska prioriteringar med avseende på de målgrupper, produkter, ordningar eller marknader som de inriktas på liksom informationsbudskapens och de säljfrämjande budskapens art. Programmet bör utvecklas på grundval av de allmänna och specifika mål som fastställs i denna förordning och bör beakta de möjligheter som marknaderna erbjuder, liksom behovet av att komplettera och stärka de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna och aktörer, såväl på den inre marknaden som i tredjeländer, i syfte att säkerställa en samstämd strategi för de säljfrämjande åtgärderna och informationskampanjerna. Därför bör kommissionen när den utformar detta program samråda med medlemsstaterna och relevanta intressenter.
(14)
Arbetsprogrammet bör bl.a. föreskriva särskilda förfaranden som kan sättas in vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende, eller andra specifika problem. Dessutom bör kommissionen särskilt beakta den framträdande ställning som små och medelstora företag har inom den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin, en sektor som drar nytta av de undantagsåtgärder som föreskrivs i artiklarna 219, 220 och 221 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (8) och, vid åtgärder riktade mot tredjeländer, av frihandelsavtal som omfattas av unionens gemensamma handelspolitik. Då kommissionen utformar detta program bör den även ta hänsyn till de svårigheter som är kännetecknande för unionens bergsområden, öar och de yttersta randområdena.
(15)
För att se till att informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder genomförs effektivt bör genomförandet anförtros genomförandeorgan som valts ut genom ett konkurrensutsatt förfarande. I vederbörligen motiverade fall bör dock de förslagsställande organisationerna ha möjlighet att direkt genomföra vissa delar av sitt program.
(16)
Kommissionen bör kunna genomföra informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder på eget initiativ, inbegripet delegationer på hög nivå, särskilt för att bidra till att öppna nya marknader. Kommissionen bör även kunna genomföra egna kampanjer för att snabbt och effektivt sätta in åtgärder vid allvarliga marknadsstörningar eller förlorat konsumentförtroende. Vid behov bör kommissionen se över sina egna initiativ för planering av genomförande av sådana kampanjer. De anslag som avsatts för pågående informationsprogram eller säljfrämjande program, såväl enkla program som multiprogram, bör inte minskas om kommissionen vidtar åtgärder under omständigheter av detta slag.
(17)
Förutom informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder bör kommissionen utveckla och samordna tjänster för tekniskt stöd på unionsnivå för att hjälpa aktörerna att delta i samfinansierade program, genomföra effektiva kampanjer eller utveckla sin exportverksamhet. Dessa tjänster bör särskilt inkludera tillhandahållande av riktlinjer för att hjälpa potentiella förmånstagare att följa de bestämmelser och förfaranden som är kopplade till denna politik.
(18)
Arbetet med att främja unionens produkter på marknader i tredjeländer lider ibland skada till följd av konkurrens från imitationer och förfalskningar. De tjänster för tekniskt stöd som tas fram av kommissionen kommer att omfatta rådgivning till sektorn med avseende på skydd av unionsprodukter från imitationer och förfalskningar.
(19)
Att förenkla regelverket för den gemensamma jordbrukspolitiken utgör en viktig prioritering för unionen. Detta bör även gälla den här förordningen. I synnerhet bör principerna för förvaltning av informationsprogram och säljfrämjande program ses över för att förenkla dem och ge kommissionen möjlighet att fastställa regler och förfaranden för att reglera inlämnande, urval och utvärdering av programförslag. Kommissionen bör dock se till att medlemsstaterna i god tid får information om alla föreslagna och utvalda program. Informationen ska i synnerhet innehålla uppgifter om antalet mottagna förslag, berörda medlemsstater och sektorer samt resultatet av utvärderingen av dessa förslag.
(20)
Samarbetet mellan ekonomiska aktörer från olika medlemsstater bidrar på ett påtagligt sätt till att öka mervärdet för unionen och till att bättre belysa mångfalden bland unionens jordbruksprodukter. Trots att program som utarbetas gemensamt av förslagsställande organisationer från olika medlemsstater har prioriterats, utgjorde sådana program under 2001-2011 endast 16 % av den budget som anslagits för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder. Följaktligen bör nya arrangemang införas, i synnerhet vad gäller förvaltningen av multiprogram, för att undanröja de nuvarande hindren för genomförandet av dem.
(21)
Regler för finansiering bör fastställas. För att säkerställa att de berörda förslagsställande organisationerna tar sin del av ansvaret bör unionen som allmän regel endast finansiera en del av programmens kostnader. Vissa administrativa kostnader och personalkostnader som inte är knutna till genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken utgör emellertid en integrerad del av informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna och bör kunna komma i fråga för unionsfinansiering.
(22)
Varje åtgärd bör vara föremål för övervakning och utvärdering för att förbättra dess kvalitet och påvisa dess effektivitet. I det sammanhanget bör en förteckning över indikatorer upprättas, och man bör utvärdera inverkan av politiken för säljfrämjande åtgärder i förhållande till dess strategiska mål. Kommissionen bör upprätta en ram för övervakning och utvärdering för denna politik, i överensstämmelse med den gemensamma ramen för övervakning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitiken.
(23)
I syfte att komplettera eller ändra vissa icke väsentliga delar av denna förordning, bör befogenheten att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen. Denna befogenhet bör omfatta komplettering av förteckningen i bilaga I till denna förordning, kriterierna för att förslagsställande organisationer ska vara stödberättigade, villkoren för det konkurrensutsatta förfarandet för urvalet av genomförandeorganen, de särskilda villkoren för stödberättigande avseende enkla program, kostnaderna för informationsåtgärder och säljfrämjande åtgärder samt kostnaderna för administration och personal samt bestämmelser för att underlätta övergången mellan förordning (EG) nr 3/2008 och denna förordning. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.
(24)
För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter avseende detaljerade bestämmelser om kommersiella varumärkens synlighet vid presentationer eller provsmakningar eller på informationsmaterial och säljfrämjande material samt produktursprungets synlighet på informationsmaterial och säljfrämjande material, de årliga arbetsprogrammen, urvalet av enkla program, detaljerade bestämmelser enligt vilka en förslagsställande enhet själv kan få genomföra vissa delar av ett enkelt program, förfarandena för genomförande, övervakning och kontroll av enkla program, reglerna om ingående av kontrakt för genomförande av enkla program som väljs ut enligt denna förordning och den gemensamma ramen för utvärdering av programmens effekter samt ett system med indikatorer. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (9).
(25)
Eftersom målen för denna förordning, med tanke på de kopplingar som finns mellan politiken för säljfrämjande åtgärder och den gemensamma jordbrukspolitikens övriga instrument, och med beaktande av den garanterade fleråriga unionsfinansieringen och dess fokusering på tydligt definierade prioriteringar, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
Denna förordning fastställer de villkor på vilka informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som avser jordbruksprodukter och vissa livsmedel framställda från jordbruksprodukter vilka genomförs på den inre marknaden eller i tredjeland (nedan kallade informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder), helt eller delvis får finansieras via unionens budget.
Artikel 2
Allmänna och specifika mål för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder
1. Informationskampanjernas och de säljfrämjande åtgärdernas allmänna mål är att stärka konkurrenskraften hos unionens jordbrukssektor.
2. Informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärdernas specifika mål är följande:
a)
Att öka medvetenheten om fördelarna med unionens jordbruksprodukter och om de höga krav som ställs på produktionsmetoderna i unionen.
b)
Att öka konsumtionen av jordbruksprodukter och vissa livsmedel från unionen liksom dessa produkters och livsmedels konkurrenskraft samt att öka deras synlighet både inom och utanför unionen.
c)
Att öka medvetenheten om och igenkänningen av unionens kvalitetsordningar.
d)
Att öka marknadsandelarna för unionens jordbruksprodukter och vissa livsmedel, med särskild inriktning på de marknader i tredjeländer som har störst tillväxtpotential.
e)
Att återställa normala marknadsvillkor vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem.
Artikel 3
Beskrivning av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder
De informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 1 ska syfta till
a)
att betona särdragen hos unionens jordbruksproduktionsmetoder, särskilt vad gäller livsmedelssäkerhet, spårbarhet, äkthet, märkning, näringsmässiga aspekter och hälsoaspekter, djurskydd, miljöhänsyn och hållbarhet, samt jordbruksprodukternas och livsmedlens egenskaper, särskilt i fråga om kvalitet, smak, mångfald och traditioner,
b)
att höja medvetenheten om äktheten i europeiska skyddade ursprungsbeteckningar, skyddad geografisk beteckning och garanterad traditionell specialitet.
Dessa åtgärder ska i särskilt bestå av PR och informationskampanjer och kan även förverkligas genom deltagande i evenemang, mässor och utställningar i nationell, europeisk och internationell regi.
Artikel 4
Åtgärdernas kännetecken
1. Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder får inte vara inriktade på att främja varumärken. Det ska dock vara möjligt för produkternas kommersiella varumärken att vara synliga vid presentationer eller provsmakningar eller på informationsmaterial och säljfrämjande material, förutsatt att principen om icke-diskriminering iakttas och att den övergripande tanken att åtgärderna inte ska vara varumärkesinriktade kvarstår oförändrad. Principen om icke-diskriminering ska tillämpas för att säkerställa likabehandling och lika tillträde för de förslagsställande organisationernas samtliga varumärken samt att medlemsstaterna behandlas lika. Varje varumärke ska ges samma utrymme och dess grafiska utformning ska vara i ett mindre format än kampanjens huvudsakliga unionsbudskap. Flera varumärken ska visas upp, med undantag för vederbörligen motiverade fall som hänför sig till den särskilda situationen i medlemsstaten i fråga.
2. Informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna får inte vara inriktade på att främja ursprung. Åtgärderna får inte syfta till att stimulera till konsumtion av en produkt uteslutande på grund av dess ursprung. Det ska dock vara möjligt för produkternas ursprung att vara synligt på informationsmaterial och säljfrämjande material på följande villkor:
a)
På den inre marknaden måste angivandet av ursprung alltid underordnas kampanjens huvudsakliga unionsbudskap.
b)
I tredjeländer får ursprunget anges i ett format som är lika stort som kampanjens huvudsakliga unionsbudskap.
c)
För produkter som är erkända enligt de kvalitetsordningar som avses i artikel 5.4 a får det ursprung som registrerats i beteckningen anges utan restriktioner.
3. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa närmare bestämmelser avseende
a)
kommersiella varumärkens synlighet i samband med presentationer och provsmakningar och på informationsmaterial och säljfrämjande material, som avses i punkt 1, samt de enhetliga villkor enligt vilka ett enskilt varumärke kan få visas upp, och
b)
produktursprungets synlighet på informationsmaterial och säljfrämjande material, som avses i punkt 2.
Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
Artikel 5
Stödberättigade produkter och teman
1. Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder får omfatta följande produkter:
a)
De produkter som förtecknas i bilaga I till EUF-fördraget, med undantag för tobak.
b)
De produkter som förtecknas i bilaga I till denna förordning.
c)
Spritdrycker med skyddad geografisk beteckning enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 110/2008 (10).
2. Kommissionen ska, för att ta hänsyn till marknadsutvecklingen, ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 för att komplettera förteckningen i bilaga I till denna förordning genom att lägga till livsmedel till denna förteckning.
3. Trots vad som sägs i punkt 1
a)
får informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna endast omfatta vin med ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning samt vin för vilket det anges vilken druvsort som har använts för vinframställning; när det gäller de enkla program som avses i artikel 6.3 måste programmet i fråga även omfatta andra produkter som avses i punkt 1 a och b,
b)
ska, i fråga om de spritdrycker som avses i punkt 1 c, vin som avses i led a i denna punkt och öl, åtgärder som är riktade till den inre marknaden begränsas till att informera konsumenterna om de ordningar som anges i punkt 4 och om ansvarsfull konsumtion av sådana drycker,
c)
får fiskeri- och vattenbruksprodukter som förtecknas i bilaga I till förordning (EU) nr 1379/2013 omfattas av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder, endast om andra produkter som avses i punkt 1 också omfattas av programmet i fråga.
4. Informationskampanjerna och de säljfrämjande åtgärderna får omfatta följande ordningar:
a)
De kvalitetsordningar som fastställs i förordning (EU) nr 1151/2012, förordning (EG) nr 110/2008 och artikel 93 i förordning (EU) nr 1308/2013.
b)
Den ekologiska produktionsmetoden, enligt definitionen i rådets förordning (EG) nr 834/2007 (11).
c)
Den grafiska symbolen för jordbruksprodukter av hög kvalitet som är specifika för de yttersta randområdena, som avses i artikel 21 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 228/2013 (12).
d)
De kvalitetsordningar som avses i artikel 16.1 b och c i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (13).
KAPITEL II
GENOMFÖRANDE AV INFORMATIONSKAMPANJER OCH SÄLJFRÄMJANDE ÅTGÄRDER
AVSNITT 1
Gemensamma bestämmelser
Artikel 6
Typer av åtgärder
1. Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder ska genomföras i form av
a)
program för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder (nedan kallade program), och
b)
åtgärder på kommissionens initiativ, som avses i artikel 9.
2. Programmen ska bestå av en logisk uppsättning insatser och ska genomföras under minst ett, men inte mer än tre, år.
3. Enkla program, som beskrivs närmare i avsnitt 2 i detta kapitel, får lämnas in av en eller flera av de förslagsställande organisationer som avses i artikel 7.1 a, c eller d, som alla ska vara från samma medlemsstat.
4. Multiprogram, som beskrivs närmare i avsnitt 3 i detta kapitel, får lämnas in av
a)
minst två sådana förslagsställande organisationer som avses i artikel 7.1 a, c eller d, som alla ska vara från minst två medlemsstater, eller
b)
en eller flera unionsorganisationer som avses i artikel 7.1 b.
Artikel 7
Förslagsställande organisationer
1. Ett program får föreslås av följande:
a)
Branschorganisationer eller branschövergripande organ som är etablerade i en medlemsstat och som representerar den eller de berörda sektorerna i den medlemsstaten, och särskilt de branschorganisationer som avses i artikel 157 i förordning (EU) nr 1308/2013 och de grupper som definieras i artikel 3.2 i förordning (EU) nr 1151/2012, under förutsättning att de är representativa för namnet som är skyddat enligt den senare förordningen och som omfattas av det programmet.
b)
Unionens branschorganisationer eller branschövergripande organ som är representativa för den eller de berörda sektorerna på unionsnivå.
c)
Producentorganisationer eller sammanslutningar av producentorganisationer som definieras i artiklarna 152 och 156 i förordning (EU) nr 1308/2013 och som har erkänts av en medlemsstat.
d)
Organ inom den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin vars mål och verksamhet syftar till att tillhandahålla information om och främja jordbruksprodukter och som av den berörda medlemsstaten har anförtrotts ett tydligt definierat uppdrag att verka i allmänhetens tjänst inom detta område. Dessa organ måste ha etablerats juridiskt i medlemsstaten i fråga minst två år före datumet för den förslagsinfordran som avses i artikel 8.2.
2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 avseende de specifika villkor enligt vilka var och en av de förslagsställande organisationer, grupper och organ som avses i punkt 1 får lämna in ett program. Dessa villkor ska särskilt garantera att dessa enheter, grupper och organ är representativa och att programmet är av betydande omfattning.
Artikel 8
Årligt arbetsprogram
1. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa, för varje år, ett årligt arbetsprogram som ska ange eftersträvade verksamhetsmål, verksamhetsprioriteringar, förväntade resultat, genomförandemetod och det sammanlagda beloppet i finansieringsplanen. Det årliga arbetsprogrammet, och särskilt dess verksamhetsprioriteringar, ska vara förenligt med de allmänna och specifika mål som anges i artikel 2. Programmet ska särskilt föreskriva specifika förfaranden som kan sättas in vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem som avses i artikel 2.2 e. Det ska även innehålla de huvudsakliga utvärderingskriterierna, en beskrivning av de åtgärder som ska finansieras, uppgifter om de belopp som tilldelas varje typ av åtgärd, en vägledande tidsplan för genomförandet och, för bidrag, högsta nivå för unionens finansiella bidrag. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
2. Det arbetsprogram som avses i punkt 1 ska, för enkla program och multiprogram, genomföras genom att kommissionen offentliggör förslagsinfordringar i enlighet med del I avdelning VI i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (14).
Artikel 9
Åtgärder som genomförs på kommissionens initiativ
1. Kommissionen får genomföra sådana informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 3, inbegripet kampanjer vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem som avses i artikel 2.2 e. Dessa åtgärder kan särskilt genomföras i form av delegationer på hög nivå, deltagande i handelsmässor och utställningar av internationell betydelse, genom montrar eller verksamhet som ska främja bilden av unionsprodukterna.
2. Kommissionen ska utveckla tjänster för tekniskt stöd, särskilt i syfte att
a)
främja kunskapen om olika marknader, inbegripet affärsmöten i studiesyfte,
b)
upprätthålla ett dynamiskt professionellt nätverk kring politiken för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder, inbegripet tillhandahållande av rådgivning till sektorn i frågor som rör hotet från imitationer och förfalskningar i tredjeländer, och
c)
förbättra kunskapen om de unionsregler som reglerar utarbetandet och genomförandet av programmen.
Artikel 10
Förbud mot dubbel finansiering
Informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som finansieras enligt denna förordning ska inte erhålla annan finansiering från unionens budget.
AVSNITT 2
Genomförande och förvaltning av enkla program
Artikel 11
Urval av enkla program
1. Kommissionen ska utvärdera och välja ut förslag till enkla program som tagits emot som svar på den förslagsinfordran som avses i artikel 8.2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 22 för att fastställa de särskilda villkoren för enkla programs stödberättigande.
2. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa utvalda enkla program, eventuella ändringar av dem och deras budget. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
Artikel 12
Information om urvalet av enkla program
Kommissionen ska i god tid tillhandahålla den kommitté som avses i artikel 23, och därmed medlemsstaterna, information om de föreslagna eller utvalda programmen.
Utan hinder av förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 ska kommissionen särskilt tillhandahålla
a)
information om det antal förslag som inkommit, de medlemsstater i vilka de förslagsställande organisationerna är etablerade, de berörda sektorerna samt målmarknaden eller målmarknaderna,
b)
information om resultatet av utvärderingen av förslagen och en sammanfattning av dessa.
Artikel 13
Organ med ansvar för genomförande av enkla program
1. Efter att ha genomfört ett konkurrensutsatt förfarande på lämpligt sätt ska den förslagsställande enheten välja ut de organ som ska genomföra de utvalda enkla programmen, särskilt i syfte att säkerställa att åtgärderna genomförs effektivt.
Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 22 för att fastställa villkoren för det konkurrensutsatta förfarandet för valet av de genomförandeorgan som avses i första stycket.
2. Genom undantag från punkt 1 får en förslagsställande enhet själv genomföra vissa delar av ett program, dock med förbehåll för villkor som avser den förslagsställande enhetens erfarenhet av genomförandet av sådana åtgärder, kostnaden för sådana åtgärder jämfört med normala kostnadsnivåer på marknaden samt hur stor del av den totala kostnaden som utgörs av den del av programmet som genomförs av den förslagsställande enheten.
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa detaljerade bestämmelser enligt vilka den förslagsställande enheten kan få tillstånd att själv genomföra vissa delar av programmet. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
Artikel 14
Genomförande, uppföljning och kontroll av enkla program
1. De berörda medlemsstaterna ska vara ansvariga för genomförandet av de enkla program som valts ut i enlighet med artikel 11 och för de utbetalningar som hänför sig till dessa. Medlemsstaterna ska säkerställa att det informationsmaterial och säljfrämjande material som tas fram inom ramen för dessa program är förenligt med unionsrätten.
Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa förfarandena för genomförande, övervakning och kontroll och reglerna om ingående av kontrakt för genomförande av enkla program som väljs ut enligt denna förordning. Dessa genomförandeåtgärder ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
2. Medlemsstaterna ska säkerställa genomförande av, och ska övervaka och kontrollera, de enkla programmen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 (15) och i enlighet med de genomförandeakter som ska antas enligt punkt 1.
Artikel 15
Finansiella bestämmelser om enkla program
1. Unionens finansiella bidrag till enkla program på den inre marknaden ska utgöra 70 % av de stödberättigande kostnaderna. Unionens finansiella bidrag till enkla program i tredjeländer ska utgöra 80 % av de stödberättigade kostnaderna. De resterande utgifterna ska fullt ut bäras av de förslagsställande organisationerna.
2. De procentsatser som avses i punkt 1 ska höjas till 85 % vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem enligt artikel 2.2 e.
3. För förslagsställande organisationer som är etablerade i medlemsstaterna och som den 1 januari 2014 eller därefter erhöll finansiellt stöd i enlighet med artiklarna 136 och 143 i EUF-fördraget ska, genom undantag från punkterna 1 och 2, de procentsatser som avses i punkt 1 vara 75 % respektive 85 %, och den procentsats som avses i punkt 2 ska vara 90 %.
Första stycket ska endast tillämpas på de program som kommissionen har beslutat om före det datum från vilket den berörda medlemsstaten inte längre erhåller sådant finansiellt stöd.
4. Studier för att utvärdera resultaten av de informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder i enlighet med den gemensamma ram som avses i artikel 25 ska vara berättigade till unionsfinansiering på villkor som motsvarar de som gäller för det enkla programmet i fråga.
5. De kostnader för sakkunniga som är kopplade till urvalet av programmen ska fullt ut finansieras av unionen, enligt artikel 4.2 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
6. För att säkerställa ett korrekt genomförande av de enkla programmen ska de förslagsställande organisationerna ställa garantier.
7. Unionens finansiering av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som genomförs på grundval av enkla program ska ske enligt artikel 4.1 c i förordning (EU) nr 1306/2013.
8. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 22 med avseende på de särskilda villkoren för när kostnaderna för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder och, vid behov, administrativa kostnader och personalkostnader, kan komma i fråga för unionsfinansiering.
AVSNITT 3
Genomförande och förvaltning av multiprogram och åtgärder som genomförs på kommissionens initiativ
Artikel 16
Finansieringsformer
1. Finansiering får ges i en eller flera av de former som föreskrivs i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, däribland
a)
bidrag för multiprogram,
b)
kontrakt för de åtgärder som genomförs på kommissionens initiativ.
2. Unionens finansiering av informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som genomförs på grundval av multiprogram eller på kommissionens initiativ ska ske enligt artikel 4.2 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 17
Utvärdering av multiprogram
Förslagen till multiprogram ska utvärderas och väljas ut på grundval av de kriterier som anges i den förslagsinfordran som avses i artikel 8.2.
Artikel 18
Information om genomförandet av multiprogram
Kommissionen ska i god tid tillhandahålla den kommitté som avses i artikel 23, och därmed medlemsstaterna, information om de program som är föreslagna eller utvalda.
Artikel 19
Finansiella bestämmelser om multiprogram
1. Unionens finansiella bidrag till multiprogram ska vara 80 % av de stödberättigande kostnaderna. Resterande utgifter ska fullt ut bäras av de förslagsställande organisationerna.
2. Den procentsats som avses i punkt 1 ska höjas till 85 % vid allvarliga marknadsstörningar, förlorat konsumentförtroende eller andra specifika problem som avses i artikel 2.2 e.
3. För förslagsställande organisationer som är etablerade i medlemsstaterna och som den 1 januari 2014 eller därefter erhöll finansiellt stöd i enlighet med artiklarna 136 och 143 i EUF-fördraget ska, genom undantag från punkterna 1 och 2, de procentsatser som avses i punkterna 1 och 2 vara 85 % respektive 90 %.
Första stycket ska endast tillämpas på de program som kommissionen har beslutat om före det datum från vilket den berörda medlemsstaten inte längre erhåller sådant finansiellt stöd.
Artikel 20
Upphandling för åtgärder som genomförs på kommissionens initiativ
Alla upphandlingar som utförs av kommissionen i eget namn eller gemensamt med medlemsstaterna ska omfattas av reglerna om upphandling i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 och kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 (16).
Artikel 21
Skydd av unionens ekonomiska intressen
1. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att unionens ekonomiska intressen skyddas vid genomförandet av insatser som finansieras enligt detta avsnitt genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, genom verkningsfulla kontroller och, där oegentligheter uppdagats, med indrivning av felaktigt utbetalda belopp och, när så är lämpligt, med effektiva, proportionella och avskräckande administrativa eller ekonomiska sanktioner.
2. Kommissionen eller dess företrädare och revisionsrätten ska ha befogenhet att, på grundval av handlingar och kontroller på plats, granska alla bidragsmottagare, uppdragstagare och underleverantörer som mottagit medel från unionen.
3. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) får genomföra utredningar, däribland kontroller och inspektioner på plats, i enlighet med bestämmelserna och förfarandena i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 883/2013 (17) och rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (18), i syfte att fastställa om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet som påverkar unionens ekonomiska intressen i samband med ett bidragsavtal, ett bidragsbeslut eller ett avtal som rör unionsmedel.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska samarbetsavtal med tredjeländer eller internationella organisationer, avtal, bidragsavtal och bidragsbeslut som är knutna till genomförandet av ett program enligt denna förordning innehålla bestämmelser som uttryckligen tillerkänner kommissionen, revisionsrätten och Olaf befogenheten att utföra revisioner och utredningar, i enlighet med deras respektive befogenheter.
KAPITEL III
SLUTBESTÄMMELSER
AVSNITT 1
Delegering av befogenheter och genomförandebestämmelser
Artikel 22
Utövande av delegeringen
1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.
2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 5.2, 7.2, 11.1, 13.1, 15.8 och 29.2 ska ges till kommissionen för en period av fem år från och med den 24 november 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden av fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.
3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 5.2, 7.2, 11.1, 13.1, 15.8 och 29.2 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.
4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
5. En delegerad akt som antas enligt denna förordning ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.
Artikel 23
Kommitté
1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté för den samlade marknadsordningen inom jordbruket som inrättats genom artikel 229 i förordning (EU) nr 1308/2013. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.
2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.
AVSNITT 2
Samråd, utvärdering och rapport
Artikel 24
Samråd
Kommissionen får i samband med tillämpningen av denna förordning samråda med de grupper för civil dialog om kvalitet och säljfrämjande som inrättats genom kommissionens beslut 2013/767/EU (19).
Artikel 25
Gemensam ram för utvärdering av åtgärders effekter
I enlighet med den gemensamma ram för övervakning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitiken som avses i artikel 110 i förordning (EU) nr 1306/2013, ska kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa den gemensamma ramen för utvärdering av effekterna av de program för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder som finansieras enligt denna förordning och ett system med indikatorer. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 23.2.
Samtliga berörda parter ska förse kommissionen med de uppgifter som krävs för att effekterna av åtgärderna ska kunna utvärderas.
Artikel 26
Rapport
1. Kommissionen ska senast den 31 december 2018 lägga fram en interimsrapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning. Den interimsrapporten ska inbegripa de olika medlemsstaternas genomförande av åtgärderna, och i förekommande fall åtföljas av lämpliga förslag.
2. Kommissionen ska senast den 31 december 2020 lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning, i förekommande fall åtföljd av lämpliga förslag.
AVSNITT 3
Statligt stöd, upphävande, övergångsbestämmelser, ikraftträdande och tillämpning
Artikel 27
Statligt stöd
För program som berättigar till stöd från unionen och som kommissionen har valt ut i enlighet med denna förordning och genom undantag från artikel 211.1 i förordning (EU) nr 1308/2013 och artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1184/2006 (20) samt med stöd av artikel 42 första stycket i EUF-fördraget, ska artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget inte vara tillämpliga på utbetalningar som görs av medlemsstaterna med tillämpning av denna förordning och i överensstämmelse med dess bestämmelser, och de ska inte heller vara tillämpliga på finansiella bidrag som kommer från skatteliknande intäkter, obligatoriska avgifter eller andra finansiella instrument i medlemsstaterna för program som berättigar till stöd från unionen och som kommissionen har valt ut i enlighet med denna förordning.
Artikel 28
Upphävande
Förordning (EG) nr 3/2008 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II till den här förordningen.
Artikel 29
Övergångsbestämmelser
1. Förordning (EG) nr 3/2008 ska fortsätta att gälla för de informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för vilka kommissionen beslutade om finansiering före den 1 december 2015.
2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 22 med avseende på att säkerställa övergången mellan förordning (EG) nr 3/2008 och den här förordningen.
Artikel 30
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 december 2015.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 22 oktober 2014.