ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 148/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции във връзка с регулаторните технически стандарти относно минималните данни, отчитани пред регистри на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (2), и по-специално член 9, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на осигуряването на по-голяма гъвкавост контрагентите следва да могат да делегират отчитането за договор на другия контрагент или на трета страна. Контрагентите следва също така да могат да се договарят да делегират докладването на общо трето лице, включително на централен контрагент (ЦК), като последното подава пред регистъра на трансакции отчет, включващ таблица с необходимите полета. При тези обстоятелства и с цел да се гарантира качеството на данните, в отчета следва да се посочи, че той е от името на двамата контрагенти и че съдържа пълния набор от данни, които биха били посочени, ако те отчетат договора поотделно.
(2)
За да се избегнат несъответствия в таблиците с общи данни, всеки от контрагентите по договор за дериват следва да гарантира, че за отчитаните общи данни двете страни по трансакцията са постигнали споразумение. Единен идентификационен код на трансакцията ще помогне за съгласуване на данните, в случай че контрагентите се отчитат пред различни регистри на трансакции.
(3)
За да се избегне двойното отчитане и за да се намали тежестта по отчитането, когато един контрагент или ЦК отчита трансакция от името на двамата контрагенти, контрагентът или ЦК следва да може да изпраща един отчет пред регистъра на трансакции, съдържащ съответната информация.
(4)
Остойностяването на договорите за деривати е от съществено значение, за да се даде възможност на регулаторните органи да изпълняват своите задължения, по-специално когато става въпрос за финансовата стабилност. Оценката на договора по пазарна стойност или оценката на базата на модел показва вида и размера на експозициите, свързани с този договор, и допълва информацията за първоначалната стойност, посочена в договора.
(5)
Събирането на информация относно обезпечението, свързано с конкретен договор, е от голямо значение за подсигуряването на подходящо проследяване на експозициите. За тази цел контрагентите, които обезпечават своите трансакции, следва да отчитат подробностите за тези обезпечения на ниво трансакция. Когато обезпечението се изчислява на базата на нетните позиции, произтичащи от пакет от договори, и следователно не се предоставя на база трансакция, а на база портфейл, контрагентите следва да са в състояние да отчитат портфейла с помощта на единен код или система на номериране, определена от контрагента. Този единен код следва да обозначава конкретния портфейл, за който се разменят обезпечения, когато контрагентът има повече от един портфейл, а също така следва да гарантира, че договор за дериват може да бъде обвързан с даден портфейл, за който има обезпечение.
(6)
Настоящият регламент се основава на проектите на регулаторни технически стандарти, представени от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) на Комисията, и отразява значението на ролята на регистрите на трансакции за подобряване прозрачността на пазарите за гражданите и регулаторните органи, за данните, които трябва да бъдат предавани и предоставяни от регистрите на трансакции в зависимост от класа деривати и естеството на трансакцията.
(7)
ЕОЦКП се консултира със съответните органи и членовете на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), преди да представи проектите на регулаторни технически стандарти, на които се основава настоящият регламент. Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП също така проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Подробни данни, които трябва да бъдат посочени при отчитането по член 9, параграф 1 и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012
1. Отчетите за регистрите на трансакции включват:
а)
данните, посочени в таблица 1 от приложението, която съдържа информация, отнасяща се за контрагентите по договор;
б)
информацията, посочена в таблица 2 от приложението, в която се съдържат подробни данни, отнасящи се до договор за дериват, сключен между двама контрагенти.
2. За целите на параграф 1 сключването на договор означава „изпълнение на сделка“, както е посочено в член 25, параграф 3 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
3. Когато даден отчет е изготвен от името на двамата контрагенти, той съдържа информацията, посочена в таблица 1 от приложението, във връзка с всеки от контрагентите. Информацията, посочена в таблица 2 от приложението, се подава само веднъж.
4. Когато даден отчет е изготвен от името на двама контрагенти, в него се посочва този факт, както е указано в поле 9 от таблица 1 от приложението.
5. Когато единият от контрагентите отчита подробни данни за договор пред регистъра на трансакции от името на другия контрагент или когато трето лице отчита договора пред регистъра на трансакции от името на единия или на двамата контрагенти, отчитаните подробности включват пълния набор от данни, който би бил предаден, ако договорите се отчитат пред регистъра на трансакции от всеки контрагент поотделно.
6. Когато договор за дериват включва характеристики, типични за повече от един базов актив, както е посочено в таблица 2 от приложението, в отчета се посочва класът активи, на който в най-голяма степен прилича договорът и за който контрагентите са постигнали съгласие преди изпращането на отчета.
Член 2
Трансакции, преминали през клиринг
1. Когато на съществуващ договор впоследствие е направен клиринг от централен контрагент, клирингът се отчита като промяна на съществуващия договор.
2. В случаите, когато договорът е сключен на място за търговия и е преминал през клиринг от ЦК по такъв начин, че контрагентът не знае кой е другият контрагент, отчитащият се контрагент определя ЦК като свой контрагент.
Член 3
Отчитане на експозиции
1. Данните за изискваното обезпечение съгласно таблица 1 от приложението включват цялото предоставено обезпечение.
2. Когато контрагентът не прави обезпечение на ниво трансакции, контрагентите отчитат пред регистъра на трансакции обезпечението, предоставено на база портфейл.
3. Когато обезпечението, свързано с договор, се отчита на база портфейл, отчитащият се контрагент посочва пред регистъра на трансакции кода, идентифициращ портфейла от предоставени обезпечения за другия контрагент, свързан с отчитания договор.
4. От нефинансови контрагенти, различни от посочените в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, не се изисква докладване на обезпечение, пазарна оценка или оценка на база модел за договорите, посочени в таблица 1 от приложението.
5. За договори, преминали през клиринг от ЦК, пазарната оценка се осигурява само от ЦК.
Член 4
Дневник за отчетите
Промените на данни, вписани в регистрите на трансакции, се отбелязват в дневник, като се посочват лицето или лицата, които са поискали промяната, включително, ако е приложимо, самият регистър на трансакции, причината или причините за такава промяна, датата и часа и ясно описание на промените, включително старото и новото съдържание на съответните данни, както е указано в полета 58 и 59 от таблица 2 от приложението.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 148/2013
av den 19 december 2012
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister med avseende på tekniska genomförandestandarder för minimikrav på de uppgifter som ska rapporteras till transaktionsregister
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 av den 4 juli 2012 om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister (2), särskilt artikel 9.5, och
av följande skäl:
(1)
Av flexibilitetsskäl bör motparter kunna delegera inrapportering av kontrakt till den andra motparten eller till tredje part. Motparter bör också kunna komma överens om att delegera rapporteringen till en gemensam tredje enhet inklusive en central motpart, så att den sistnämnda lämnar in en rapport till transaktionsregistret med relevanta tabellfält. I sådana fall och för att säkerställa uppgifternas kvalitet bör det i rapporten anges att den har gjorts för bägge motparternas räkning och innehåller samtliga uppgifter som skulle ha rapporterats om kontraktet hade rapporterats separat.
(2)
För att undvika inkonsekvenser i de gemensamma tabellerna bör varje motpart i ett derivatkontrakt se till att bägge handelsparter är överens om rapporterade gemensamma uppgifter. En unik handelskod kommer att underlätta avstämning av uppgifterna, om motparterna rapporterar till olika transaktionsregister.
(3)
För att undvika dubbelrapportering och minska rapporteringsbördan om en motpart eller central motpart rapporterar för bägge motparter, bör motparten eller den centrala motparten kunna sända en rapport med den relevanta informationen till transaktionsregistret.
(4)
Värdering av derivatkontrakt är viktig för att tillsynsorganen ska kunna fullgöra sina uppdrag, särskilt när det gäller den finansiella stabiliteten. Ett kontrakts uppdaterade marknadsvärde eller modellberäknade värde indikerar dess exponerings storlek och tecken och kompletterar kontraktets uppgifter om det ursprungliga värdet.
(5)
Insamling av uppgifter om ett visst kontrakts säkerheter är avgörande för att trygga korrekt övervakning av exponeringar. För att möjliggöra detta bör motparter som ställer säkerheter för sina transaktioner rapportera in uppgifter om dessa på transaktionsnivå. Om säkerheter beräknas på grundval av nettopositioner för ett antal kontrakt och därför inte ställs på transaktionsnivå utan på portföljbasis, bör motparter kunna rapportera portföljen med en unik kod eller ett numreringssystem som motparten fastställt. Denna unika kod bör identifiera just den portfölj för vilken säkerheten ställs - om motparten har mer än en portfölj - och den bör också säkerställa att ett derivatkontrakt kan knytas till en viss portfölj för vilken säkerhet ställs.
(6)
Denna förordning grundar sig på det förslag till genomförandestandarder som Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) lämnat till kommissionen. Den avspeglar transaktionsregisters viktiga roll för allmänhetens och tillsynsorganens förbättrade insyn i marknaderna, samt de uppgifter som ska rapporteras till, insamlas av och tillhandahållas av transaktionsregister, alltefter derivattyp och typen av handel.
(7)
Esma har samrått med berörda myndigheter och Europeiska centralbankssystemets medlemmar (ECBS), innan den lade fram det förslag till genomförandestandarder som denna förordning grundas på. Esma har genomfört ett öppet offentligt samråd om förslaget till tekniska genomförandestandarder i enlighet med artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) (3). Den har också analyserat de möjliga kostnaderna och fördelarna i sammanhanget och har begärt ett yttrande från den intressentgrupp för värdepapper och marknader som inrättats i enlighet med artikel 37 i den förordningen.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Uppgifter som ska anges i rapporter enligt artikel 9.1 och 9.3 i förordning (EU) nr 648/2012
1. Rapporter till ett transaktionsregister ska omfatta följande:
a)
De uppgifter som anges i tabell 1 i bilagan som innehåller information om ett kontrakts motparter.
b)
Informationen i tabell 2 i bilagan som innehåller uppgifter om derivatkontrakt som ingåtts mellan två motparter.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska med kontraktsslutande menas utförande av en transaktion enligt artikel 25.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG (4).
3. Om en rapport har sammanställts för bägge motparter, ska den för varje motpart innehålla den information som anges i tabell 1 i bilagan. Informationen som förtecknas i tabell 2 i bilagan ska endast lämnas en gång.
4. Om en rapport har sammanställts för bägge motparter, ska detta anges i fält 9 i tabell 1 i bilagan.
5. Om en motpart rapporterar kontraktsuppgifter till ett transaktionsregister för den andra motpartens räkning, eller en tredje enhet rapporterar ett kontrakt till ett transaktionsregister för en eller båda motparters räkning, ska de inrapporterade uppgifterna innehålla alla uppgifter som skulle ha rapporterats, om motparterna var för sig hade rapporterat kontrakten till transaktionsregistret.
6. Om ett derivatkontrakt inbegriper särdrag som är typiska för mer än en underliggande tillgång som anges i tabell 2 i bilagan, ska det i en rapport anges vilken tillgångsklass som motparterna anser kontraktet mest liknar, innan rapporten skickas till ett transaktionsregister.
Artikel 2
Clearade transaktioner
1. Om ett befintligt kontrakt sedan clearas via en central motpart, ska clearingen rapporteras som en ändring av det befintliga kontraktet.
2. Om ett kontrakts ingås på en handelsplats och clearas via en central motpart, så att en motpart inte känner till den andra motparten, ska den rapporterande motparten uppge den centrala motparten som sin motpart.
Artikel 3
Rapportering av exponeringar
1. Uppgifter om säkerheter som krävs enligt tabell 1 i bilagan ska omfatta alla ställda säkerheter.
2. Om en motpart inte ställer säkerheter på transaktionsnivå, ska motparterna till ett transaktionsregister rapportera säkerheter som ställts på portföljbasis.
3. Om säkerheten för ett kontrakt redovisas på portföljbasis, ska den rapporterande motparten till transaktionsregistret rapportera in en kod som identifierar portföljen i den säkerhet som ställts till den andra motpart som är knuten till det rapporterade kontraktet.
4. Andra icke-finansiella motparter än de som anges i artikel 10 i förordning (EU) nr 648/2012 ska inte vara skyldiga att rapportera säkerheter, det uppdaterade marknadsvärdet eller modellberäknade värdet för kontrakt som avses i tabell 1 i bilagan.
5. För kontrakt som clearas via en central motpart ska endast denna tillhandahålla marknadsvärdet.
Artikel 4
Rapporteringsjournal
Ändring av uppgifter i transaktionsregister ska sparas i en journal med uppgift om den eller de personer som begärt ändringen, inklusive transaktionsregister självt i förekommande fall, skälet eller skälen till sådan ändring, datum och tidpunkt och en klar beskrivning av ändringen, inklusive de relevanta uppgifternas gamla och nya innehåll enligt fälten 58 och 59 i tabell 2 i bilagan.
Artikel 5
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 december 2012.