ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 907/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметки, обезпеченията и използването на еврото
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти на Съвета (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 (1), и по-специално член 8, параграф 1, член 40, член 46, параграфи 1, 2, 3, и 4, член 53, параграф 3, член 57, параграф 1, член 66, параграф 3, член 79, параграф 2, член 106, параграфи 5 и 6 и член 120 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се определят основните разпоредби относно, inter alia, акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, задълженията на разплащателните агенции във връзка с публичната интервенция, финансовото управление и процедурите за уравняване на сметки, обезпеченията и използването на еврото. С цел да се гарантира безпрепятственото функциониране на новата нормативна уредба трябва да се приемат някои правила, за да се допълнят разпоредбите, определени с Регламент (ЕС) № 1306/2013 в съответните области. Новите разпоредби следва да заменят съществуващите регламенти (ЕО) № 883/2006 (2), (ЕО) № 884/2006 (3), (ЕО) № 885/2006 (4), (ЕО) № 1913/2006 (5), (ЕО) № 1106/2010 (6) на Комисията и Регламент за изпълнение (ЕО) № 282/2012 (7) на Комисията, които се основават на вече заменени с Регламент (ЕС) № 1306/2013 регламенти на Съвета. За повече яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 883/2006 (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006, (ЕО) № 1913/2006, (ЕС) № 1106/2010 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 следва да бъдат отменени.
(2)
В съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 разплащателните агенции следва да се акредитират от държавите членки само ако отговарят на определени минимални условия, установени на равнището на Съюза. Тези критерии следва да обхващат четири основни области: вътрешната среда, контролните дейности, информацията и комуникацията, както и мониторинга. Държавите членки следва да могат да определят допълнителни условия за акредитиране, съобразени със специфични характеристики на дадена разплащателна агенция. Освен това следва да се определят подробни разпоредби по отношение на критериите за акредитиране на координиращите органи, посочени в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(3)
Мерките за публична интервенция могат да се финансират само ако съответните разходи се извършват от разплащателните агенции, определени от държавите членки като отговорни за някои задължения по отношение на публичната интервенция. В съответствие с член 7, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 обаче изпълнението на задачи, по-специално такива, които са свързани с управлението и проверката на мерки за интервенция, с изключение на изплащането на помощи, може да се делегира. Следва да има възможност няколко разплащателни агенции да изпълняват тези задачи. Следва също така да се разпореди управлението на някои мерки за публично съхранение да може да се повери на трети страни - публични или частни структури, под отговорността на разплащателната агенция. Поради това е уместно да се уточни обхватът на отговорността на разплащателните агенции в този контекст, да се уточнят техните задължения и да се определи при какви условия и според кои правила управлението на някои мерки по публично съхранение може да се повери на трети страни - публични или частни структури. В този случай следва да се предвиди, че съответните органи трябва да действат съгласно договор въз основа на общи задължения и принципи, които следва да бъдат определени.
(4)
По отношение на ЕФГЗ в законодателството на Съюза в областта на селското стопанство са предвидени крайни срокове за изплащане на помощите на бенефициерите, които следва да се спазват от държавите членки. Плащанията, извършени извън тези срокове, за които закъснението е необосновано, се считат за нередовни плащания и поради това не подлежат на възстановяване от Комисията, както е предвидено в член 40 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Анализът на забавените плащания на помощ от страна на държавите членки показва, че някои от тях се дължат на допълнителни проверки на държавите членки, които се отнасят до спорни искове, жалби и други национални съдебни спорове. В съответствие с принципа на пропорционалност по отношение на разходите следва да се определи фиксиран марж, в рамките на който да не се намаляват месечните плащания в тези случаи. Освен това при надхвърляне на този марж, с цел финансовото въздействие да се намали пропорционално на констатираното закъснение на плащането, следва да се предвиди възможността Комисията да прилага степенувано намаляване на плащанията от страна на Съюза в зависимост от продължителността на констатираното просрочване на плащането. Плащането на помощта преди най-ранната възможна дата за плащане, предвидена в съюзното законодателство в областта на селското стопанство, не може да бъде обосновано със същите причини, както при плащанията след най-късната дата за плащане. Поради това за тези ранни плащания не следва да бъде предвидено пропорционално намаление. Следва обаче да се предвиди изключение за случаите, в които в законодателството в областта на селското стопанство се предвижда авансово плащане до определен максимален размер.
(5)
Комисията извършва месечни или периодични плащания в полза на държавите членки въз основа на предоставените от тях декларации за разходи. Тя следва обаче да вземе предвид приходите на разплащателните агенции за сметка на бюджета на Съюза. В тази връзка е необходимо да се определят условията, при които следва да се извърши известно прихващане между някои видове разходи и приходи, осъществени по линия на ЕФГЗ и ЕЗФРСР.
(6)
В случай че бюджетът на Съюза не е приет до началото на финансовата година, по силата на член 16, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (8) плащанията може да се извършват по глави с месечна периодичност до максимален размер от една дванадесета от предвидените по съответната глава бюджетни кредити за предходната финансова година. С цел справедливото разпределение на наличните бюджетни кредити между държавите членки е необходимо в този случай да се предвиди месечните плащания по линия на ЕФГЗ и междинните плащания по линия на ЕЗФРСР да се извършват до определен процент от разходите, декларирани от всяка държава членка, а непокритата в рамките на съответния месец разлика да се пренасочи с решение на Комисията към следващото месечно или междинно плащане.
(7)
Приложимите валутни курсове следва да се определят в зависимост от съществуването или не на правопораждащ факт в секторното законодателство в областта на селското стопанство. С цел държавите членки, които не са приели еврото, да не прилагат различни валутни курсове, при осчетоводяването в парична единица, различна от еврото, на приходите или помощите, изплатени на бенефициерите - от една страна, и от друга страна - в декларациите за разходите от разплащателните агенции, съответните държави членки следва да прилагат същия валутен курс за декларациите на разходите по линия на ЕФГЗ, като използвания при получаването на тези приходи или извършването на плащанията към бенефициерите. Освен това с цел опростяване на административните формалности по отношение на възстановяването на разходи, свързани с няколко операции, следва да се предвиди единен валутен курс при осчетоводяването на тези възстановени разходи.
(8)
С цел да се даде възможност на Комисията да проверява, че държавите членки спазват задължението си да защитават финансовите интереси на Съюза и да се гарантира ефективното прилагане на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, следва да бъдат определени разпоредби относно критериите и методологията за прилагане на корекции. Следва да бъдат определени различните видове корекции, посочени в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и да бъдат установени принципи за това как ще се вземат под внимание обстоятелствата на съответния случай с цел да се определят сумите на корекцията. Освен това следва да бъдат определени правила за това как възстановените от държавите членки разходи на бенефициерите ще се добавят към фондовете.
(9)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвижда проверка на търговските документи на субектите, които получават или извършват плащания, свързани пряко или косвено със системата за финансиране на ЕФГЗ, с цел да се установи дали транзакциите, представляващи част от системата за финансиране на ЕФГЗ, действително са били извършени и дали са били изпълнени правилно. Уместно е от прилагането на посочения регламент да се изключат онези мерки, чието естество не позволява последващ контрол чрез проверки на търговските документи, както и мерките, при които плащанията се извършват на площ или не са свързани с търговски документи, които могат да бъдат проверявани.
(10)
В редица разпоредби в законодателството на Съюза в областта на селското стопанство се предвижда предоставяне на обезпечение, с което се гарантира изплащането на дължимата сума при неспазване на задължение. Опитът показва обаче, че това изискване на практика се тълкува по много различни начини. Поради това с цел да се избегнат неравностойни условия на конкуренция, следва да бъдат определени приложимите към това изискване условия.
(11)
Разходите по внасянето на обезпечение за лицето, внасящо обезпечението, както и за компетентния орган, могат да се окажат непропорционални спрямо сумата, чието плащане е гарантирано с обезпечението, ако тази сума е под определен размер. Поради това компетентните органи следва да имат право да отменят изискването за обезпечение за плащане на сума под този размер. Освен това компетентните органи следва да бъдат оправомощени да отменят изискването за обезпечение, ако статутът на лицето, отговорно за изпълнение на задълженията, прави това изискване ненужно.
(12)
Компетентният орган следва да има право да откаже предложено обезпечение, ако прецени, че е незадоволително.
(13)
С Регламент (ЕС) № 1306/2013 се въвеждат по-строги разпоредби, които изискват внасянето на обезщетение, с което се гарантира изплащането на дължимата сума при неспазване на задължение. Тази единна хоризонтална нормативна уредба следва да бъде допълнена с единни правила за случаите на непреодолима сила, на задържане или освобождаване на обезпечението. Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията (9) и Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията (10) съдържат правила за освобождаването и задържането на обезпеченията при режима на лицензии и при режима на възстановяванията при износ. Новите правила, предвидени в настоящия регламент, следва да се прилагат и по отношение на тези области. От съображения за яснота и правна сигурност съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 376/2008 и (ЕО) № 612/2009 следва да бъдат заличени.
(14)
В Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 бе направено разграничение между главни, вторични и подчинени изисквания, докато ограничен брой регламенти на Комисията се отнасят само до първичните изисквания. При неизпълнение на дадено изискване обезпечението е било задържано в пълен или в размер, пропорционален на обезпечението, което го гарантира, определен въз основа на сложни методи на изчисление. При спазване на принципа на пропорционалност следва да се прилага опростен подход във връзка със задържането на обезпечения в случаи, когато дадено задължение не е изпълнено, не е изпълнено в срок, както и ако доказателството за изпълнението му не е представено в определения срок.
(15)
В редица разпоредби в законодателството на Съюза в областта на селското стопанство се предвижда дадено обезпечение да бъде задържано при нарушение на обезпечено задължение, без да се прави разлика между видовете нарушения. В интерес на равнопоставеността следва да се направи ясно разграничение между последиците от нарушение на различни задължения. По-специално следва да се предвиди разпоредба в някои конкретни случаи да се задържа само част от обезпечението.
(16)
Последиците от неизпълнение на дадено задължение не следва да бъдат разграничавани в зависимост от това дали е получено или не авансово плащане. Съответно дадените срещу авансови плащания обезпечения следва да се уреждат в отделни разпоредби.
(17)
Следва да бъдат установени правопораждащите факти за валутните курсове, приложими в различните случаи, които възникват в рамките на секторното законодателство в областта на селското стопанство, без да се засягат специфичните определения или изключения, предвидени в разпоредбите за съответните сектори въз основа на критериите по член 106, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(18)
За всички цени или суми, които трябва да бъдат определени в рамките на търговията с трети държави, приемането на митническата декларация е правопораждащият факт, който е най-подходящ за постигането на съответната търговска цел. Същото се отнася за възстановяванията при износ и за определянето на входната цена на плодовете и зеленчуците в Съюза, по която продуктите се класират в Общата митническа тарифа. Ето защо този правопораждащ факт следва да бъде приет.
(19)
При възстановявания при производство правопораждащият факт за валутния курс по правило е свързан с изпълнението на някои специфични формални изисквания. С цел хармонизиране на разпоредбите следва да бъде предвидено като правопораждащ факт да бъде определено настъпването на датата, на която се декларира, че продуктите са достигнали изискваното местоназначение, когато има такова изискване за местоназначението, а във всички останали случаи - приемането на заявлението за изплащане на сумата за възстановяване от разплащателната агенция.
(20)
При помощта, която се предоставя за количество търгуван продукт или продукт за използване по определен начин, задължението, което трябва да бъде спазено за целите на предоставянето на помощта, е факт, който гарантира, че въпросните продукти се използват по съответния начин. Придобиването на продуктите от съответния оператор е предпоставка, която позволява на компетентните органи да извършват необходимите проверки или ревизии на сметките на оператора, и гарантира еднакво третиране на досиетата. Ето защо правопораждащият факт за валутния курс следва да бъде определен в зависимост от придобиването на продуктите.
(21)
При другите видове помощи, предоставяни в сектора на селското стопанство, случаите могат да са коренно различни. Въпреки това такива помощи винаги се предоставят по заявление и в сроковете, установени от законодателството. Ето защо в този случай като правопораждащ факт за валутния курс следва да бъде определено настъпването на крайния срок за подаване на заявленията.
(22)
По отношение на подпомагането, помощите и премиите за лозаро-винарския сектор правопораждащият факт за валутния курс следва да бъде свързан - в зависимост от ситуацията - с началната дата на винарската година, със завършването на определени операции или с настъпването на определена дата. Ето защо правопораждащият факт, който трябва да се вземе предвид, следва да бъде определен за всеки отделен случай.
(23)
Обстоятелствата, които трябва да бъдат отчетени при определянето на правопораждащия факт, се различават много в отделните сектори. Поради това правопораждащият факт следва да бъде определен според особеностите на всеки отделен случай и мерките за съответните селскостопански сектори, по-конкретно за помощите за сектора на млякото и млечните продукти, схемата за предлагане на плодове в училищата, сектора на захарта, мерките за насърчаване, някои мерки за сектора на плодовете и зеленчуците.
(24)
По отношение на сумите със структурен или екологичен характер, посочени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), и сумите, които са одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (12) и за които плащанията се осигуряват по програмите за развитие на селските райони, одобрени съгласно Регламент (ЕС) № 1305/2013, се определят за пазарна година или за календарна година. Следователно търговската цел е постигната, ако правопораждащият факт за валутния курс е установен за съответната година. Въз основа на това като правопораждащ факт следва да бъде определено настъпването на 1 януари на годината, през която е взето решението за отпускане на помощта.
(25)
По отношение на авансовите плащания и обезпеченията сумите за плащане или гарантираните суми се определят в евро съгласно секторното законодателство в областта на селското стопанство. Ето защо валутният курс, който се прилага за тези суми, трябва да бъде определен към дата, близка до датата на авансовото плащане или към датата, на която е предоставено обезпечението. Ако се използват обезпеченията, стойността на тези обезпечения трябва също така да покрива всички рискове, за които са учредени. При тези обстоятелства правопораждащият факт за валутния курс следва да бъде определен в зависимост или от деня, в който е фиксирана сумата на авансовото плащане или е внесено обезпечението, или от датата, на която те са платени.
(26)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (13) Комисията автоматично отменя бюджетен кредит, който не е използван по линия на програма за развитие на селските райони за периода 2007-2013 г., в края на втората година, следваща годината, в която е поето бюджетното задължение. В Регламент (ЕС) № 1306/2013 правилото е променено, като се предвижда, че бюджетният кредит отпада автоматично в края на третата година, следваща годината, в която е поето бюджетното задължение. От съображения за последователност правилото N+2 следва да продължи да се прилага за програмите за развитие на селските райони за периода 2007-2013 г. и следва да се предвиди съответно преходно правило. По същия начин междинните плащания по линия на програмите за развитие на селските райони за периода 2007-2013 г. следва да продължат да се определят според общия размер на приноса на ЕЗФРСР за всеки отделен приоритет за целия срок на изпълнение на съответната програма. Освен това с цел последователност в управлението на тези програми настоящите преходни разпоредби следва да се прилагат от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
РАЗПЛАЩАТЕЛНИ АГЕНЦИИ И ДРУГИ ОРГАНИ
Член 1
Условия за акредитиране на разплащателните агенции
1. Както е определено в член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, в хода на извършване на управление и контрол на разходите разплащателните агенции предоставят достатъчно гаранции по отношение на извършваните от тях плащания, както и относно предаването и съхраняването на информация, че:
а)
преди разрешаване на плащането се проверява допустимостта на исканията, а в рамките на развитието на селските райони - и процедурата за отпускане на помощи, както и тяхното съответствие с разпоредбите на Съюза;
б)
се водят точни и изчерпателни отчети за извършените плащания;
в)
се извършват проверките, определени в законодателството на Съюза;
г)
се представят изискваните документи в сроковете и във вида, регламентирани в разпоредбите на Съюза;
д)
документите са достъпни и се съхраняват по начин, който гарантира тяхната пълнота, валидност и четливост, включително по отношение на електронните документи по смисъла на разпоредбите на Съюза.
2. Държавите членки акредитират като разплащателни агенции отдели или органи, които отговарят на условията по параграф 1. Освен това, за да бъде акредитирана, разплащателната агенция трябва да разполага с административна организация и система за вътрешен контрол, които отговарят на критериите, установени в приложение I („условия за акредитиране“), по отношение на:
а)
вътрешната среда;
б)
контролните дейности;
в)
информацията и комуникацията, и
г)
мониторинга.
Държавите членки могат да определят допълнителни условия за акредитиране с цел да се отчете размерът, отговорностите и други особености на разплащателната агенция.
Член 2
Условия за акредитиране на координиращите органи
1. Ако има повече от една акредитирана разплащателна агенция, в съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 с официален акт на равнище министри съответната държава членка взима решение относно акредитирането на координиращия орган, след като се е уверила, че административните правила на този орган предлагат достатъчни гаранции, че той е в състояние да изпълнява задачите, посочени в този член.
2. За да бъде акредитиран, координиращият орган следва да е въвел процедурите, които гарантират, че:
а)
декларациите до Комисията са въз основа на информация от надлежно оторизирани източници;
б)
декларациите до Комисията са надлежно одобрени преди изпращането им;
в)
в подкрепа на информацията, изпратена на Комисията, има възможност за реално одиторско проследяване;
г)
запис на получената и предадената информация се съхранява надеждно на хартиен носител или в електронен формат.
Член 3
Задължения на разплащателната агенция по отношение на публичната интервенция
1. Разплащателните агенции, посочени в член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, управляват и упражняват контрол върху поверените им операции, свързани с мерките за интервенция под формата на публично съхранение, при определените в приложение II към настоящия регламент условия, както и, ако е необходимо, в секторното законодателство в областта на селското стопанство, по-специално въз основа на минималната честота на проверките, установена в посоченото приложение.
Разплащателните агенции могат да делегират правомощията си в тази връзка на интервенционни агенции, които отговарят на условията за одобрение, определени в точка 1.В от приложение I към настоящия регламент, или да осъществяват дейност чрез други разплащателни агенции.
2. Без да се засяга цялостната им отговорност по отношение на публичното съхранение, разплащателните агенции или интервенционните агенции могат:
а)
да поверят управлението на някои мерки за публично съхранение на физически или юридически лица, съхраняващи закупени селскостопански продукти, („оператори на складове“).
б)
да възложат за определено време на физически или юридически лица да извършват някои специфични задачи, определени в секторното законодателство в областта на селското стопанство.
В случаите, когато разплащателните агенции поверят управлението на операторите на складове, както е посочено в буква а) от първа алинея, управлението се извършва съгласно договори за съхранение въз основа на задълженията и общите принципи, изложени в приложение III.
3. Задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичното съхранение са по-специално, както следва:
а)
да водят отчети за складова наличност и финансови отчети за всеки продукт, обхванат от мярка за интервенция, включваща публично съхранение, въз основа на операциите, които извършват от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година - период, наричан по-долу „отчетна година“;
б)
да водят актуален списък на операторите на складове, с които са сключили договори за публично съхранение. Този списък съдържа позовавания, които позволяват точното определяне на всички пунктове на съхранение, капацитета им, броя на складовете, хладилните складове и силозите, както и чертежи и схеми за тях;
в)
да предоставят на Комисията стандартните договори, използвани за публично съхранение, утвърдените правила за приемането, съхранението и изтеглянето на продукти от складовете на операторите на складове, както и приложимите правила по отношение на отговорността на операторите на складове;
г)
да водят централизирани отчети за складова наличност в електронен формат за всички складови наличности, в които са обхванати всички места за съхранение, всички продукти и всички количества и качества на различните продукти, като във всеки отделен случай се уточнява теглото (нето и бруто, когато е приложимо) или обемът;
д)
да извършват всички операции по съхранение, запазване, транспорт или прехвърляне на интервенционните продукти в съответствие със законодателството на Съюза и националното законодателство, без да се засяга отговорността на купувачите, на другите разплащателни агенции, участващи в операцията, както и на всяко друго лице, което действа по указания в това отношение;
е)
да извършват проверки на нередовни интервали и без предварително предупреждение през цялата година на местата, където се съхраняват складовите наличности за интервенция. При условие че не е застрашена целта на контрола обаче, може да бъде пратено уведомление, строго ограничено до минималния необходим срок. Подобно уведомление не превишава 24 часа, с изключение на надлежно обосновани случаи;
ж)
да извършват годишна инвентаризация в съответствие с член 4.
Когато в дадена държава членка управлението на отчетите за публично съхранение на един или повече продукти се извършва от повече от една разплащателна агенция, отчетите за складова наличност и финансовите отчети, посочени в букви а) и г), се консолидират на равнището на държавата членка преди съответната информация да се съобщи на Комисията.
4. Разплащателните агенции предприемат всички необходими стъпки, за да се гарантира:
а)
че продуктите, обхванати от мерките за интервенция на Съюза, се запазват правилно, чрез проверка на качеството на съхраняваните продукти поне веднъж годишно;
б)
цялостността на складовите наличности за интервенция.
5. Разплащателните агенции незабавно информират Комисията:
а)
за случаите, когато удължаването на срока на съхранение на даден продукт би довело до развалянето му;
б)
за количествени загуби или разваляне на продукта поради природни бедствия.
Ако са приложими ситуациите, посочени в букви а) и б) от първа алинея, Комисията взема подходящото решение:
а)
по отношение на ситуациите, посочени в буква а) от първата алинея - в съответствие с процедурата за разглеждане, определена в член 229, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14);
б)
по отношение на ситуациите, посочени в буква б) от първата алинея - в съответствие с процедурата за разглеждане, определена в член 116, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Разплащателните агенции носят всички финансови последици от лошото съхранение на продукти, обхванати от мерки за интервенция на Съюза, по-специално в резултат на неподходящи методи на съхранение. Без да се засяга правото за предявяване на иск срещу операторите на складове, разплащателните агенции носят финансова отговорност, ако не изпълнят ангажиментите или задълженията си.
7. Разплащателните агенции осигуряват непрекъснат достъп - по електронен път или на място в разплащателните агенции -до отчетите за публично съхранение и всички документи, договори и досиета, съставени или получени в рамките на операции по интервенция, на представители на Комисията или на лица, упълномощени от Комисията.
Член 4
Инвентаризация
1. През всяка отчетна година разплащателните агенции извършват инвентаризация на всеки продукт, който е бил предмет на интервенция от Съюза.
Те сравняват резултатите от инвентаризацията със счетоводните данни. Всички установени разлики в количествата и сумите вследствие на разлики в качеството, установени по време на проверки, се отчитат в съответствие с приетите разпоредби въз основа на член 46, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. За целите на параграф 1 липсващите количества вследствие на нормални операции по съхранение са равни на разликата между теоретичната складова наличност, установена от инвентарните списъци, от една страна, и действителната физическа складова наличност, установена въз основа на инвентаризацията, предвидена в параграф 1, или складовата наличност, посочена като оставаща в счетоводните книги, след изчерпване на физическата складова наличност на даден склад, от друга страна, и са съобразени с границите на отклонение, установени в приложение IV.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ
Член 5
Неспазване на последния срок за плащане
1. По отношение на ЕФГЗ в съответствие с изключенията, посочени в член 40, първа алинея на Регламент (ЕС) № 1306/2013, и в съответствие с принципа за пропорционалност направените след изтичането на сроковете за плащане разходи са допустими за плащания от страна на Съюза съгласно условията, определени в параграфи 2 до 6 от настоящия член.
2. Ако направените след сроковете за плащане разходи не надхвърлят 5 % от тези, направени в срок, не се прави намаление на месечните плащания.
Ако направените след сроковете за плащане разходи надхвърлят прага от 5 %, всички разходи, направени със закъснение, се намаляват в съответствие със следните разпоредби:
а)
разходите, направени през първия месец след месеца, в който е изтекъл срокът за плащане, се намаляват с 10 %,
б)
разходите, направени през втория месец след месеца, в който е изтекъл срокът за плащане, се намаляват с 25 %;
в)
разходите, направени през третия месец след месеца, в който е изтекъл срокът за плащане, се намаляват с 45 %;
г)
разходите, направени през четвъртия месец след месеца, в който е изтекъл срокът за плащане, се намаляват със 70 %;
д)
разходите, направени по-късно от четвъртия месец след месеца, в който е изтекъл срокът за плащане, се намаляват със 100 %.
3. Чрез дерогация от параграф 2 по отношение на преките плащания, попадащи под тавана, посочен в член 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15), се прилагат следните условия:
а)
ако прагът, посочен в параграф 2, първа алинея, не е използван изцяло, по отношение на календарна година N, за извършените до 15 октомври на година N+1 плащания и оставащата част от прага надхвърля 2 %, оставащата част се намалява на 2 %;
б)
През дадена финансова година N + 1 преките плащания, различни от плащанията, предвидени в Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16) и в Регламент (ЕС) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17), по отношение на календарните години N-1 или по-рано, извършени след крайния срок за плащане, ще бъдат допустими за финансиране от ЕФГЗ само ако общата сума на преките плащания, извършени в рамките на финансова година N+1, където е приложимо, коригирани за суми преди корекцията, предвидена в член 26 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, не надхвърля тавана, посочен в приложение III към Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на календарната година N, в съответствие с член 7 от посочения регламент.
в)
разходите, надхвърлящи посочените в буква а) или б) ограничения, се намаляват със 100 %.
Сумите на възстановяванията, посочени в член 26, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, не се вземат предвид, за да се провери спазването на условието, посочено в точка б) от алинея първа на настоящия параграф.
4. Комисията прилага различни срокове от определените в параграфи 2 и 3 и/или по-ниско или нулево процентно намаляване, ако има специални условия за управление на определени мерки или ако държавите членки са представили основателни причини за това.
Първа алинея не се прилага обаче за разходите, надхвърлящи посочения в параграф 3, буква б) лимит.
5. Проверките на спазването на сроковете за плащане в рамките на месечните плащания се извършват двукратно за една финансова година:
а)
за разходите, направени до 31 юли;
б)
за разходите, направени до 15 октомври.
Всяко просрочване на сроковете през август, септември и октомври се взема предвид в решението за уравняване на счетоводните сметки, посочено в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Посочените в този член намаления се прилагат без да се засяга последващото решение за уравняването по съответствие, както е посочено в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 6
Неспазване на най-ранната дата на плащане
Що се отнася до ЕФГЗ, ако на държавите членки е разрешено да отпускат авансови плащания до определен максимален размер преди най-ранната дата на плащане, определена в секторното законодателство в областта на селското стопанство, всички разходи, изплатени над тази максимална сума, се считат за разходи, направени преди най-ранната дата на плащане. В съответствие с изключенията, посочени в член 40, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 обаче, тези разходи са допустими за плащания в Съюза след намаление от 10 %.
Член 7
Изравняване от разплащателните агенции
1. С решението си относно месечните плащания, което се приема съгласно член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията извършва плащане на остатъка от декларираните от всяка държава членка разходи, намален с целевите приходи, които съответната държава членка е включила в същата декларация за разходите. Това изравняване се счита за равностойно на събиране на съответните приходи.
Бюджетните кредити за поети задължения и бюджетните кредити за плащания, генерирани от целевите приходи, са открити от момента, в който приходите бъдат прехвърлени към бюджетните линии. В съответствие с разпоредбите, определени в член 43, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, отпускането на средствата се извършва при осчетоводяването на целевите приходи в рамките на два месеца след получаване на отчетите на държавите членки.
2. Ако сумите по член 43, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 са били задържани преди изплащането на помощта, във връзка с която са установени нередности или небрежност, те се приспадат от съответния разход.
3. Размерът на участието по линия на ЕЗФРСР, възстановяван от бенефициерите в рамките на съответната програма за развитие на селските райони за референтния период, се приспада от сумите за изплащане от ЕЗФРСР в декларациите за разходи за споменатия период.
4. По-голямата или по-малката сума, която евентуално се получава от уравняването на сметките съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и която може да се използва повторно за програмата за развитие на селските райони, се добавя или изважда от размера на участието на ЕЗФРСР при изготвянето на първата декларация след решението за уравняване на сметките.
5. Финансирането от ЕФГЗ е равно на разходите, изчислени въз основа на съобщената от разплащателната агенция информация, след приспадане на натрупаните от мерките за интервенция приходи, валидирани от установената от Комисията компютризирана система и включени от разплащателната агенция в декларацията ѝ за разходи.
Член 8
Късно приемане на бюджета на Съюза
1. Що се отнася до ЕФГЗ, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на бюджетната година, месечните плащания, посочени в член 18 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предоставят като процент на декларираните от всяка държава членка разходи, който се определя за всяка глава на бюджета и в рамките на границите, определени в член 16 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Комисията взема предвид невъзстановения на държавите членки остатък, при решенията за следващите възстановявания на разходи.
2. Що се отнася до ЕЗФРСР, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на бюджетната година:
а)
Междинните плащания, посочени в член 36 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предоставят пропорционално на разполагаемите кредити като процент от декларациите за разходи, получени за всяка програма за развитие на селските райони. Комисията взема предвид невъзстановения на държавите членки остатък при следващи междинни плащания.
б)
По отношение на бюджетните задължения, посочени в член 33 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за първите годишни вноски след приемане на програмите за развитие на селските райони се спазва редът за приемане на тези програми. Бюджетните задължения за следващите годишни вноски се изпълняват по реда на изчерпване на средствата по тези задължения от програмите. Комисията може да направи частични годишни вноски за програмите за развитие на селските райони, ако наличните бюджетни кредити за поети задължения са ограничени. Оставащите средства за тези програми се поемат като задължение на първо място, след като допълнителните бюджетни кредити за поети задължения са налице.
Член 9
Отсрочване на месечните плащания
След като информира заинтересованите държави членки, Комисията може да забави месечните плащания, посочени в член 18 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 до държавите членки, в случай че съобщенията, посочени в член 102, параграф 1, буква в), подточки i) и ii) от този регламент, се предоставят със закъснение или съдържат несъответствия, изискващи допълнителни проверки.
Член 10
Временно преустановяване на плащанията в случай на закъснение
1. Временното преустановяване на плащанията по член 42 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се прилага спрямо всички мерки, изброени в приложение V към настоящия регламент.
2. По отношение на разходите по ЕФГЗ се прилагат следните ставки на временно преустановяване на плащания:
а)
ако резултатите от контрола не са били изпратени до 15 октомври, 1 % от разходите, за които съответната информация не е била изпратена навреме;
б)
ако резултатите от контрола не са били изпратени до 1 декември, 1,5 % от разходите, за които съответната информация не е била изпратена навреме.
3. По отношение на разходите по ЕЗФРСР се прилагат следните ставки на временно преустановяване на плащанията:
а)
ако резултатите от контрола не са били изпратени до 15 октомври, 1 % от разходите, за които съответната информация не е била изпратена навреме;
б)
ако резултатите от контрола не са били изпратени до 15 януари, 1,5 % от разходите, за които съответната информация не е била изпратена навреме.
Член 11
Приложим валутен курс за изготвяне на декларациите за разходи
1. В съответствие с член 106, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 по отношение на ЕФГЗ при изготвянето на декларациите си за разходи държавите членки, които не са приели еврото, прилагат същия валутен курс, който са използвали при извършването на плащанията към бенефициерите или при получаването на приходите в съответствие с глава V и секторното законодателство в областта на селското стопанство. За решенията за уравняване, посочени в членове 51 и 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки използват първия валутен курс, установен от Европейската централна банка след датата на приемане на такова решение.
В случаи, различни от посочените в първа алинея, по-специално по отношение на програми за насърчаване, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета (18), за мерки за насърчаване в лозаро-винарския сектор, както и за операциите, за които в секторното законодателство в областта на селското стопанство не е предвиден правопораждащ факт, приложимият валутен курс е предпоследният валутен курс, установен от Европейската централна банка преди месеца, по отношение на който са декларирани разходите или целевите приходи.
2. По отношение на програмите за развитие на селското стопанство при изготвянето на декларациите си за разходи държавите членки, които не са част от еврозоната, прилагат за всяка операция по плащане или възстановяване предпоследния валутен курс, установен от Европейската централна банка преди месеца, в който са регистрирани операциите в счетоводните книги на разплащателната агенция.
ГЛАВА III
УРАВНЯВАНЕ НА СМЕТКИ И ДРУГИ ПРОВЕРКИ
Член 12
Критерии и методология за прилагане на корекциите в рамките на уравняването по съответствие
1. С цел вземане на решение в съответствие с член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно сумите, които да бъдат изключени от финансиране от Съюза, Комисията прави ясна разлика между сумите или частите от суми, определени като неправомерно изразходвани, и сумите, определени чрез екстраполирани или фиксирани корекции.
За целите на определянето на сумите, които да бъдат изключени от финансиране от Съюза, когато бъде установено, че разходите не са били направени в съответствие със законодателството на Съюза, а по отношение на ЕЗФРСР - в съответствие с приложимото съюзно и национално законодателство, Комисията използва собствените си констатации и взема под внимание предоставената от държавите членки информация в рамките на процедурата за уравняване по съответствие съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Комисията решава кои суми трябва да бъдат изключени от финансиране чрез определяне на неправомерно изразходваните суми само ако тези суми могат да бъдат определени чрез пропорционални усилия. Когато не е възможно чрез пропорционални усилия Комисията да определи неправомерно изразходваните суми, държавата членка може в рамките на определените срокове в хода на процедурата за уравняване по съответствие да предостави данни относно проверката на тези суми въз основа на анализ на всеки отделен случай, при който има възможност да е направен пропуск. Проверката обхваща всички разходи, направени в нарушение на приложимото право и за сметка на бюджета на Съюза. Предоставените данни включват всички отделни суми, които са счетени за недопустими поради съответния пропуск.
3. Ако не е възможно неправомерно изразходваните суми да бъдат определени в съответствие с параграф 2, Комисията може да установи сумите, които трябва да бъдат изключени, чрез ектраполирани корекции. За да се даде възможност на Комисията да установи съответните суми в сроковете, предвидени от Комисията в хода на процедурата за уравняване по съответствие, държавите членки могат да представят на Комисията изчисления на сумите, които трябва да бъдат изключени от финансиране от Съюза, чрез екстраполиране със статистически инструментариум на резултатите от проверките, направени на представителна извадка от тези случаи. Извадката трябва да бъде от генералната съвкупност, за която има основателни очаквания, че може да съдържа същия пропуск.
4. С оглед да се вземат под внимание представените от държавите членки резултати от изчисленията, посочени в параграфи 2 и 3, Комисията има право да:
а)
направи оценка на методите за изчисляване или екстраполация, които държавите членки трябва да опишат ясно;
б)
провери представителността на извадката по параграф 3;
в)
провери съдържанието и резултатите от представеното ѝ изчисление или екстраполация;
г)
получи достатъчно и подходящи одитни доказателства по отношение на изходните данни.
5. При прилагането на параграф 3 държавите членки могат да използват контролните статистически данни на разплащателните агенции, потвърдени от сертифициращия орган, или определеното от този орган ниво на грешките в контекста на одита му, посочен в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, при следните условия:
а)
Комисията е удовлетворена от работата, извършена от сертифициращите органи, както по отношение на одитната стратегия, така и по отношение на съдържанието, обхвата и качеството на същинската одитна дейност;
б)
обхватът на работата на сертифициращите органи е съобразен с обхвата на съответното проучване във връзка с уравняването по съответствие, по-специално що се отнася до мерките или схемите;
в)
взет е под внимание размерът на санкциите, които е трябвало да бъдат наложени.
6. Ако не са изпълнени условията, посочени в параграфи 2 и 3, за установяване на сумите, които трябва да бъдат изключени, или ако естеството на случая не позволява сумите да бъдат установени въз основа на посочените параграфи, Комисията прилага подходящи фиксирани корекции, като надлежно отчита естеството и тежестта на нарушението и своята оценка на риска от финансовата вреда, причинена на Съюза.
Нивото на фиксираната корекция се определя, като се взема предвид по-специално видът на установения пропуск. За тази цел пропуските при прилагането на мерките за контрол се разделят на пропуски, установени при основни проверки, и на такива при спомагателни проверки, както следва:
а)
Основните проверки са административните проверки и проверките на място, необходими за определяне на допустимостта на помощта и съответната приложимост на намаления и санкции;
б)
Спомагателни проверки са всички останали административни дейности, необходими за правилното обработване на исканията.
Ако в рамките на една и съща процедура за уравняване по съответствие бъдат установени различни случаи на нарушения, които поотделно изискват различни фиксирани корекции, тогава се прилага най-високото ниво на фиксирана корекция.
7. При определянето на нивото на фиксираните корекции Комисията по-специално взема под внимание следните обстоятелства, сочещи към по-сериозни пропуски, които предполагат и по-висок риск от загуба за сметка на бюджета на Съюза:
а)
една или няколко от основните проверки не са извършени, или са извършвани толкова некачествено или толкова рядко, че могат да бъдат определени като недостатъчно ефективни за определянето на допустимостта на искането или за предотвратяването на нередностите; или
б)
открити са три или повече пропуска по отношение на една и съща система за контрол; или
в)
установено е, че държавата членка не прилага контролна система или че са налице сериозни пропуски в нейното действие, както и че има доказателства за много нередности и небрежност в борбата с неправомерните практики или злоупотреби; или
г)
спрямо съответната държава членка вече е била прилагана корекция за подобни пропуски в същия сектор - след проверка от Комисията за всякакви коригиращи или компенсаторни мерки, които вече са предприети от държавата членка.
8. Ако държавата членка представи определени обективни сведения, които не отговарят на условията, посочени в параграфи 2 и 3 от настоящия член, но които показват, че максималната загуба за фондовете се ограничава до размер, по-нисък от размера на загубата, която би възникнала при прилагането на по-ниска от предложената фиксирана ставка, Комисията използва по-ниската фиксирана ставка при определяне на сумите, които трябва да бъдат изключени от финансирането от Съюза в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
9. От сумата, която Комисията е решила да се изключи от финансирането от Съюза в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се приспадат възстановените суми, събрани от държавата членка от бенефициерите и начислени в полза на фонда преди крайната дата, която се определя от Комисията в хода на процедурата за уравняване по съответствие.
Член 13
Задължение след процедури по възстановяване
След приключването на процедурите по възстановяване, посочени в член 54, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки:
а)
разпределят към ЕФГЗ петдесет процента от възстановените суми след приспадане на разходите за възстановяване, както е предвидено в член 55, параграф 2 от посочения регламент;
б)
разпределят към ЕЗФРСР петдесет процента от сумите, възстановени след приключването на програмата за развитие на селските райони или преди приключването на съответната програма, но които не са били преразпределени в съответствие с член 56 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 14
Проверка на трансакциите
Системата за проверка на трансакциите, установена в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, не се прилага спрямо мерките, представени в приложение VI към настоящия регламент.
ГЛАВА IV
ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Обхват и използвани термини
Член 15
Обхват
Настоящата глава се прилага във всички случаи, в които секторното законодателство в областта на селското стопанство предвижда обезпечение, дори когато специфичният термин „обезпечение“ не е употребен.
Настоящата глава не се прилага за обезпечения, с които се гарантира плащането на вносните и износните мита, посочени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (19).
Член 16
Термини, използвани в настоящата глава
За целите на настоящата глава:
а)
„компетентен орган“ е страната, оправомощена да приеме обезпечението или страната, оправомощена да вземе решение в съответствие със съответния регламент за освобождаването или задържането на обезпечението;
б)
„блоково обезпечение“ е обезпечение, предоставяно на компетентния орган с цел осигуряване на изпълнението на повече от едно задължение;
в)
„съответната част от гарантираната сума“ означава тази част от сумата, съответстваща на количеството, за което е било нарушено дадено изискване.
РАЗДЕЛ 2
Изискване за обезпечение
Член 17
Отговорна страна
Обезпечението се предоставя от или от името на страната, отговорна да изплати дължимата парична сума при неизпълнение на задължение.
Член 18
Отмяна на изискването за обезпечение
1. Компетентният орган може да отмени изискването за обезпечение в случаите, когато страната, задължена да изпълни поетото задължение, е:
а)
обществена структура, изпълняваща функциите на орган на държавно управление; или
б)
частен орган, изпълняващ функциите, посочени в буква а), под надзора на държавата.
2. Компетентният орган може да отмени изискването за обезщетение, когато размерът на гарантираната сума е по-малък от 500 EUR. В този случай заинтересованата страна се задължава в писмен вид да изплати сума, равна на размера на отмененото обезпечение, ако съответното задължение не бъде изпълнено.
При прилагането на първата алинея стойността на обезпечението се изчислява, като се включват всички съответни задължения, свързани с една и съща операция.
Член 19
Условия, приложими за обезпеченията
1. Компетентният орган отказва да приеме или изисква заместването на всяко обезпечение, което счита за неподходящо или недостатъчно или което не предполага покритие за достатъчно дълъг период.
2. Депозирането на парични средства чрез превод не се приема за учредяване на обезпечение, докато компетентният орган не се увери, че разполага със съответната сума.
3. Чек за сума, чието изплащане е гарантирано от призната за целта финансова институция от държавата членка, където се намира съответният компетентен орган, се приема за паричен депозит. Компетентният орган не е длъжен да представи чека за плащане, докато не наближи изтичането на срока на неговата валидност.
Чек, различен от посочения в първата алинея, представлява обезпечение само в случаите, когато компетентният орган се увери, че разполага със съответната сума.
4. Таксите, наложени от финансова институция, се поемат от страната, предоставяща гаранцията.
5. За обезпечения, предоставени под формата на парични депозити, не се начислява лихва.
Член 20
Използване на еврото
1. Обезпеченията се учредяват в евро.
2. Ако обезпечението се приема в националната парична единица на държава членка, която не е приела еврото, размерът на обезпечението в евро се преизчислява в приложимата национална парична единица в съответствие с разпоредбите на глава V. Поетото задължение, което съответства на обезпечението, както и всяка сума, удържана в случай на нередности или нарушения, остават определени в евро.
Член 21
Гарант
1. Гарантът е с официално регистрирано местожителство в Съюза или е установен в него и при спазване на разпоредбите на Договора относно свободата на предоставяне на услуги трябва да бъде одобрен от компетентния орган на държавата членка, в която е предоставено обезпечението. Гарантът се задължава с писмена гаранция.
2. В писмената гаранция посочва поне:
а)
задължението или в случай на блоково обезпечение - вида (видовете) задължение, чието изпълнение се гарантира от изплащането на парична сума;
б)
максималният размер на отговорността, която гарантът приема;
в)
че гарантът поема солидарна отговорност заедно с лицето, отговорно за изпълнението на задължението, да изплати в срок от 30 дни от получаване на искането за плащане от компетентния орган всяка сума в рамките на размера на гаранцията, дължима в случай на задържане на обезпечението.
3. В случаите на вече дадено блоково обезпечение компетентният орган определя процедурата, която трябва да се следва, за да бъде разпределено цялото блоково обезпечение или част от него за покриване на определено задължение.
Член 22
Прилагане на клаузата за непреодолима сила
Ако неспазването на обезпечено задължение се дължи на непреодолима сила, отговорното за това задължение лице доказва по удовлетворителен начин пред компетентните органи, че се прилага клаузата за непреодолима сила. Ако компетентният орган признае случай на непреодолима сила, задължението се отменя единствено за целта на освобождаването на обезпечението.
РАЗДЕЛ 3
Освобождаване и задържане на обезпечения, различни от посочените в раздел 4
Член 23
Задържане на обезпечения
1. Задължението, посочено в член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е изискване за изпълнение или въздържане от изпълнение на действие, което е от основно значение за целите на регламента, който го налага.
2. Ако дадено задължение не е изпълнено и няма определен срок за изпълнение, обезпечението се задържа, когато компетентният орган установи, че то не е било изпълнено.
3. Ако изпълнението на задължение е обвързано с определен срок и изпълнението е осъществено след този срок, обезпечението се задържа.
В тези случаи 10 % от обезпечението се задържат незабавно, след което се начислява допълнителен процент върху оставащата част от:
а)
2 % за всеки календарен ден просрочване на срока, ако задължението се отнася до вноса на продукти в трета държава;
б)
5 % за всеки календарен ден просрочване на срока, ако задължението се отнася до напускане на продуктите от митническата територия на Съюза.
4. Ако задължението е изпълнено своевременно, а за представянето на доказателство за изпълнението има определен срок, обезпечението по задължението се задържа за всеки календарен ден, надхвърлящ този определен срок, съгласно формулата 0,2/срока в дни и като се взема предвид член 25.
Ако посоченото в първа алинея задължение се отнася до представянето на използван или изтекъл лиценз за внос или износ или до представянето на доказателство, че продуктите са напуснали митническата територия на Съюза, обезпечението подлежи на задържане в размер на 15 %, ако това доказателство е представено преди определения срок, посочен в първа алинея, но не по-късно от 730-ия календарен ден след датата на изтичане на срока на лиценза. След тези 730 календарни дни останалата част от обезпечението се задържа в пълен размер.
Ако посоченото в първа алинея задължение се отнася до представянето на използван или изтекъл лиценз за износ с предварително фиксиране на възстановяването при износ, обезпечението се задържа, както следва:
а)
10 %, ако лицензът бъде представен между 61-ия и 90-ия календарен ден след датата на изтичане на лиценза;
б)
50 %, ако лицензът бъде представен между 91-ия и 120-ия календарен ден след датата на изтичане на лиценза;
в)
70 %, ако лицензът бъде представен между 121-ия и 150-ия календарен ден след датата на изтичане на лиценза;
г)
80 %, ако лицензът бъде представен между 151-ия и 180-ия календарен ден след датата на изтичане на лиценза;
д)
100 %, ако лицензът бъде представен след 180-ия календарен ден след датата на изтичане на лиценза.
5. Размерът на обезпечението, което се задържа, се закръгля до първата по-ниска цяла сума в евро или в приложимата национална парична единица.
Член 24
Освобождаване на обезпечения
1. След представяне на доказателството, предвидено в специфичните разпоредби на Съюза, че дадено задължение е изпълнено или че обезпечението е било частично задържано в съответствие с член 66, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 23 от настоящия регламент, обезпечението или остатъка от него се освобождава незабавно.
2. Обезпечението се освобождава частично при поискване, когато е представено съответното доказателство по отношение на част от определено количество продукти, при условие че тази част не е по-малка от минималното количество, определено в регламента, с който се изисква гаранцията, или при липса на такъв, както е определено от държавата членка.
3. Когато не е предвиден срок за представяне на доказателството, необходимо за освобождаването на гарантираната сума, този срок е 365 календарни дни, считано от определения за спазването на задължението срок, за което е внесено обезпечение, когато такъв срок не е определен, срокът е 365 календарни дни от датата, на която всички задължения са били изпълнени.
Определеният в първа алинея срок не надхвърля 1 095 календарни дни, считано от датата на учредяване на обезпечението за изпълнение на определено задължение.
Член 25
Прагове
1. Общата задържана сума не надхвърля 100 % от съответната част на гарантираната сума.
2. Компетентният орган може да се откаже от задържането на сума в размер под 100 EUR, при условие че е предвидено за сходни случаи в законови, подзаконови или административни разпоредби от националното законодателство.
РАЗДЕЛ 4
Обезпечения във връзка с авансови плащания
Член 26
Обхват
Разпоредбите на настоящия раздел се прилагат във всички случаи, когато в специфични разпоредби на Съюза се предвижда дадена сума да бъде предоставена авансово, преди да е спазено задължението, установено за получаване на помощ или облекчение.
Член 27
Освобождаване на обезпечения
1. Дадено обезпечение се освобождава при следните условия:
а)
при установяване на правото да се придобие окончателно сумата, платена като аванс;
б)
или при връщане на отпуснатата авансова сума и добавките към нея, предвидени в специфичните разпоредби на Съюза.
2. След като изтече крайният срок за доказване на правото да се придобие окончателно отпуснатата сума, без да са представени доказателствата за правото, компетентният орган незабавно прилага процедурата за задържане на обезпечението.
Доказателствата могат да бъдат представени след тази дата срещу частично възстановяване на обезпечението в случаите, в които това е предвидено в специални разпоредби на Съюза.
ГЛАВА V
ИЗПОЛЗВАНЕ НА ЕВРОТО
Член 28
Възстановявания при износ и търговия с трети страни
1. За сумите, свързани с вноса на стоки, и за таксите при износ, които са определени в евро в законодателен акт на Съюза в областта на общата селскостопанска политика и които трябва да бъдат прилагани от държавите членки в националната парична единица, валутният курс е курсът, приложим в съответствие с член 18, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
2. За възстановявания при износ, определени в евро, и за цените и сумите, изразени в евро в законодателен акт на Съюза в областта на селското стопанство по отношение на търговията с трети държави, правопораждащият факт за валутния курс е приемането на митническата декларация.
3. При изчисляването на стандартната стойност при внос на плодове и зеленчуци, посочена в член 136, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията (20), с цел определяне на входната цена по член 137, параграф 1 от посочения регламент, правопораждащият факт за валутния курс за представителните цени, използвани за изчисляване на тази стандартна стойност и размера на намалението по член 134, параграф 3 от същия регламент, е настъпването на деня, за който се отнасят представителните цени.
Член 29
Възстановявания при производство и специфични видове помощ
1. Правопораждащият факт за валутния курс, който се прилага за сумите за възстановяване при производство, определени в евро в законодателен акт на Съюза, е датата, на която се декларира, че продуктите са достигнали местоназначението, евентуално изисквано съгласно този законодателен акт. В случаите, когато няма такова изискване за местоназначението, правопораждащият факт е приемането на заявлението за плащане на сумата за възстановяване от разплащателната агенция.
2. Без да се засягат членове 30 - 33, за помощта, отпускана за количество търгуван продукт или продукт, използван по специфичен начин, правопораждащият факт за валутния курс е първата операция, с която се осигурява съответното използване на въпросните продукти след придобиването на продуктите от съответния оператор и която води до отпускането на помощта.
3. За помощта за частно съхранение правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на първия ден на периода, за който се отпуска помощта, свързана с един и същ договор.
4. За помощ извън посочената в параграфи 2 и 3 от настоящия член и в членове 30 и 31 правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на крайния срок за подаване на заявленията.
Член 30
Лозаро-винарски сектор
1. Правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на първия ден на винарската година, през която се предоставят помощи за следното:
а)
преструктуриране и конверсия на лозя съгласно член 46 от Регламент (ЕС) № 1308/2013;
б)
създаване на взаимоспомагателни фондове съгласно член 48 от Регламент (ЕС) № 1308/2013;
в)
застраховане на реколтата съгласно член 49 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.
2. За помощите, изплащани за доброволната или задължителната дестилация на странични продукти съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на първия ден на винарската година, в която се доставя страничният продукт.
3. За инвестициите по член 50 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и иновациите в лозаро-винарския сектор по член 51 от новия Регламент (ЕС) № 1308/2013 правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на 1 януари на годината, през която е взето решението за отпускане на помощта.
4. За операции по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени по член 47 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, правопораждащият факт за валутния курс настъпва на датата, на която се осъществява такава операция.
Член 31
Суми и плащания в сектора на млякото и млечните продукти
1. За помощта, отпускана за доставка на някои млечни продукти за ученици съгласно член 1 от Регламент (ЕО) № 657/2008 на Комисията (21), правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на първия ден от периода, за който се отнася подаденото заявление за плащане по член 11 от посочения регламент.
2. За плащането на таксата, посочена в член 1 от Регламент (ЕО) № 595/2004 на Комисията (22), за даден дванадесетмесечен период по смисъла на част II, дял I, глава III от Регламент (ЕС) № 1234/2007 на Съвета (23) правопораждащият факт за валутния курс е 1 април, следващ съответния период.
3. За транспортните разходи по член 30, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1272/2009 на Комисията (24) правопораждащият факт за валутния курс настъпва на датата, на която компетентните органи са получили валидна оферта.
Член 32
Размер и плащания на помощта във връзка с въвеждането на схемата за предлагане на плодове в училищата
За отпуснатата от Общността помощ за доставянето на плодове и зеленчуци, преработени плодове и зеленчуци и бананови продукти на децата в учебните заведения, както е посочено в член 1 от Регламент (ЕО) № 288/2009 на Комисията (25), правопораждащият факт за валутния курс е 1 януари, предшестващ периода по член 4, параграф 1 от посочения регламент.
Член 33
Минимална цена за цвеклото, такса за свръхпроизводство и производствена такса в сектора на захарта
За производствената такса за захарта, за минималната цена на цвеклото и за таксата за свръхпроизводство, посочени съответно в член 128, член 135 и член 142 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на 1 октомври на пазарната година, по отношение на която се прилагат или плащат цените или сумите.
Член 34
Суми със структурен или екологичен характер и административни разходи по оперативни програми
1. За сумите, посочени в приложение II към Регламент (ЕС) № 1305/2013, както и за сумите, свързани с мерки, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005, за които плащанията към бенефициерите са осигурени по програмите за развитие на селските райони, одобрени по Регламент (ЕС) № 1305/2013, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на 1 януари на годината, през която е взето решението за отпускане на помощта.
Въпреки това когато съгласно разпоредбите на Съюза плащането на сумите по първата алинея е разсрочено в рамките на няколко години, правопораждащият факт за валутния курс за всяко от годишните частични плащания е настъпването на 1 януари на годината, за която се извършва съответното частично плащане.
2. За сумите по точка 2, буква а) от приложение IХ към Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, предназначени за покриването на административни разходи, свързани по-конкретно с оперативните фондове или програмите по членове 32 и 33 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на 1 януари на годината, за която се отнасят тези административни разходи.
Член 35
Суми, свързани с разрешението за отпускане на национална финансова помощ за организациите на производители на плодове и зеленчуци и с частичното възстановяване на тази национална финансова помощ
1. При искане за издаване на разрешение за отпускане на национална финансова помощ по член 35 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 правопораждащият факт е настъпването на крайния срок за представяне на искането пред Комисията съгласно член 92, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011.
2. При възстановяване от Съюза на национална финансова помощ съгласно член 95 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на срока за представяне на заявленията за помощ от организациите на производители пред компетентните органи на държавата членка съгласно член 69, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011.
Член 36
Други суми и цени
За цените или сумите извън посочените в членове 28 - 35, или сумите, свързани с тези цени, изразени в евро в законодателен акт на Съюза или изразени в евро в рамките на тръжна процедура, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на деня, в който се извършва едно от следните правни действия:
а)
при покупки - получаване на валидна оферта;
б)
при продажби - получаване на валидна оферта;
в)
за изтегляне на продукти в сектора на плодовете и зеленчуците - извършване на изтеглянето;
г)
за операции по небране и бране на зелено в сектора на плодовете и зеленчуците - извършването на съответната операция;
д)
за разходите за транспорт, преработка или публично складиране и за сумите, предназначени за проучвания като част от тръжна процедура - настъпването на крайния срок за подаване на оферти;
е)
за записването на цени, суми или тръжни процедури на пазара - настъпването на деня, по отношение на който се записва цената, сумата или офертата;
ж)
за наказания за неспазване на законодателството в областта на селското стопанство - датата на акта на компетентния орган, с който се установяват фактите;
з)
за оборот или суми, свързани с обемите на производство - началото на референтния период, установен със законодателен акт в областта на селското стопанство.
Член 37
Авансови плащания
За авансови плащания правопораждащият факт за валутния курс е правопораждащият факт, определен за цената или сумата, с които е свързано авансовото плащане, когато този факт е възникнал до момента на авансовото плащане или, в други случаи, датата на определяне на авансовото плащане в евро, или, при невъзможност, датата на авансовото плащане. Правопораждащият факт за валутния курс се прилага за авансовите плащания, без да засяга прилагането за целия размер на въпросната цена или сума на правопораждащия факт за тази цена или сума.
Член 38
Обезпечения
За обезпечения правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на датата, на която се предоставя обезпечението.
Прилагат се обаче следните изключения:
а)
за обезпечения, свързани с авансови плащания, правопораждащият факт за валутния курс е правопораждащият факт, определен за сумата на авансовото плащане, когато този факт е възникнал до момента на плащане на обезпечението;
б)
за обезпечения, свързани с представянето на оферти, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на деня, в който се подава офертата;
в)
за обезпечения, свързани с резултатите от провеждането на тръжни процедури, правопораждащият факт за валутния курс е настъпването на крайния срок на поканата за подаване на оферти.
Член 39
Проверка на трансакциите
Размерът на сумите в евро, които са посочени в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато е необходимо, се конвертират в национална валута чрез прилагане на валутните курсове, в сила на първия работен ден от годината, в която започва контролният период, и публикувани в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
Член 40
Определяне на валутния курс
Когато правопораждащ факт е определен по силата на законодателен акт на Съюза, валутният курс, който трябва да се използва, е последният курс, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) преди първия ден на месеца, през който възниква правопораждащият факт.
В следните случаи обаче валутният курс, който трябва да се използва, е:
а)
за случаите по член 28, параграф 2, при които правопораждащият факт за валутния курс е приемането на митническата декларация - курсът по член 18, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
б)
за интервенционните разходи, извършени в контекста на операции по публично складиране - курсът, който се получава при прилагането на член 3, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 на Комисията (26);
в)
за минималната цена за цвеклото по член 33 от настоящия регламент -средният курс, определен от ЕЦБ за месеца преди възникването на правопораждащия факт.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 41
Преходни разпоредби
1. Когато разплащателна агенция, акредитирана в съответствие с Регламент (ЕС) № 1290/2005, поема отговорност за разходи, за които дотогава не е била отговорна, тя получава акредитация за новите отговорности не по-късно от 1 януари 2015 г.
2. Мерките, посочени в приложението към Регламент (ЕО) № 1106/2010, не подлежат на системата за проверка, установена в дял V от глава III на Регламент (ЕС) № 1306/2013 за целите на проверката по отношение на разходите, направени преди финансовата година 2014.
3. Когато в специфично законодателство се прави позоваване на главни, вторични и подчинени изисквания, както е посочено в Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012, се прилага член 23, параграфи 2, 3 и 4 от настоящия регламент.
4. За програмите за развитие на селските райони, посочени в член 15 от Регламент (ЕО) № 1698/2005:
а)
разпоредбите на член 38, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се прилагат за бюджетните задължения, които не са използвани до 31 декември на втората година след годината, в която е поето бюджетното задължение. В член 38 от посочения регламент позоваванията на година N+3 се считат за позовавания на година N+2;
б)
междинните плащания от страна на Комисията не превишават общия размер на приноса на ЕЗФРСР за всеки отделен приоритет за целия срок на изпълнение на въпросната програма, както е посочено в член 36, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
за целите на прилагането на членове 37 и 38 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 крайната дата на допустимост на разходите е посочената в член 71, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1698/2005.
5. За целите на прилагането на член 54, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за случаите, които са или ще бъдат докладвани на Комисията по отношение на финансовите години 2013 и 2014, както е посочено в член 6, буква з) от Регламент (ЕО) № 885/2006, финансовата година на първоначалното установяване на нередност, по смисъла на член 35 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, продължава да се взема предвид. За случаите, при които до 16 октомври 2014 г. не е установена нередност в първоначално заключение по административен или съдебен ред, се прилагат разпоредбите на член 54, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР за целите за уравняването на сметките в съответствие с член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се прилагат разпоредбите на член 54, параграф 2 от посочения регламент, считано от уравняването на сметките за финансовата година 2014.
Член 42
Изменение на Регламент (ЕО) № 376/2008
Член 34, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се заличават.
Тези разпоредби обаче продължават да се прилагат за валидно учредените обезпечения по този регламент преди влизането в сила на настоящия регламент.
Член 43
Изменение на Регламент (ЕО) № 612/2009
Член 47, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията се заличава.
Тези разпоредби обаче продължават да се прилагат за валидно учредените обезпечения по този регламент преди влизането в сила на настоящия регламент.
Член 44
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 883/2006, (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006, (ЕО) № 1913/2006, (ЕС) № 1106/2010 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 се отменят.
Прилагат се обаче, както следва:
а)
Регламент (ЕС) № 282/2012 продължава да се прилага за валидно учредените обезпечения съгласно този регламент преди влизането в сила на настоящия регламент;
б)
Член 4 от Регламент (ЕО) № 883/2006 продължава да се прилага за разходи, направени до 15 октомври 2014 г.;
в)
Член 11 и глава III от Регламент (ЕО) № 885/2006 продължават да се прилагат до 31 декември 2014 г.
Член 45
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 41, параграф 4 се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 907/2014
av den 11 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 vad gäller utbetalande organ och andra organ, ekonomisk förvaltning, avslutande av räkenskaper, säkerheter och användning av euron
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 av den 17 december 2013 om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 (1), särskilt artiklarna 8.1, 40, 46.1, 46.2, 46.3, 46.4, 53.3, 57.1, 66.3, 79.2, 106.5, 106.6 och 120, och
av följande skäl:
(1)
Förordning (EU) nr 1306/2013 innehåller grundläggande bestämmelser om bland annat godkännande av utbetalande organ och samordningsorgan, de utbetalande organens skyldigheter i fråga om offentlig intervention, den ekonomiska förvaltningen och avslutande av räkenskaper, säkerheter samt användningen av euron. För att den nya rättsliga ramen ska fungera smidigt bör vissa bestämmelser antas för att komplettera bestämmelserna i förordning (EU) nr 1306/2013 på de berörda områdena. De nya bestämmelserna bör ersätta bestämmelserna i kommissionens förordningar (EG) nr 883/2006 (2), (EG) nr 884/2006 (3), (EG) nr 885/2006 (4), (EG) nr 1913/2006 (5), (EU) nr 1106/2010 (6) och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 (7), som alla bygger på rådsförordningar som redan ersatts av förordning (EU) nr 1306/2013. Förordningarna (EG) nr 883/2006, (EG) nr 884/2006, (EG) nr 885/2006, (EG) nr 1913/2006, (EU) nr 1106/2010 och genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 bör upphöra att gälla.
(2)
I enlighet med artikel 7 i förordning (EU) nr 1306/2013 bör utbetalande organ godkännas av medlemsstaterna endast om de uppfyller visa minimikriterier som fastställs på unionsnivå. Dessa kriterier bör omfatta fyra grundläggande områden, nämligen interna förhållanden, kontroller, information och kommunikation samt övervakning. Medlemsstaterna bör ha rätt att fastställa ytterligare krav för godkännande, så att de kan ta hänsyn till ett utbetalande organs eventuella särdrag. Vidare bör närmare bestämmelser fastställas om godkännande av sådana samordningsorgan som avses i artikel 7.4 i förordning (EU) nr 1306/2013.
(3)
Offentliga interventionsåtgärder får finansieras enbart när utgifterna har betalats av utbetalande organ som utsetts av medlemsstaterna och som har vissa skyldigheter i samband med offentlig intervention. Uppgifter som förvaltning och kontroll av interventionsåtgärder får, med undantag för utbetalning av stöd, delegeras enligt artikel 7.1 andra stycket i förordning (EU) nr 1306/2013. Uppgifterna bör också kunna utföras av flera utbetalande organ. Det bör också föreskrivas att vissa offentliga lagringsåtgärder, på det utbetalande organets ansvar, får överlåtas till utomstående offentliga eller privata organ. Det är därför lämpligt att fastställa vilket övergripande ansvar de utbetalande organen har på detta område, att närmare ange deras skyldigheter och att fastställa på vilka villkor och enligt vilka regler förvaltningen av vissa offentliga lagringsåtgärder får överlåtas till utomstående offentliga eller privata organ. I sistnämnda fall bör det också fastställas att de berörda organen måste verka inom ramen för kontrakt som bygger på de skyldigheter och allmänna principer som bör fastställas.
(4)
När det gäller Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) omfattar unionens jordbrukslagstiftning frister för medlemsstaternas utbetalningar till stödmottagarna, vilka måste följas av medlemsstaterna. Utbetalningar som görs efter fristen ska betraktas som ej berättigade till unionsfinansiering och kan därför inte ersättas av kommissionen, i enlighet med artikel 40 i förordning (EU) nr 1306/2013. En analys av medlemsstaternas försenade utbetalningar av stöd visar att ett antal betalningsförseningar beror på att medlemsstaterna utfört ytterligare kontroller på grund av tvistiga anspråk, överklaganden eller andra nationella rättsliga förfaranden I enlighet med proportionalitetsprincipen bör man fastställa ett fast utgiftstak inom vilket inga avdrag på de månatliga utbetalningarna görs i dessa fall. Om denna marginal överskrids bör det, för att de finansiella verkningarna ska stå i proportion till förseningen, fastställas att kommissionen proportionellt får sätta ner unionsfinansieringen i förhållande till förseningens varaktighet. Utbetalning av stöd före det första möjliga betalningsdatum som fastställs i unionens jordbrukslagstiftning kan inte motiveras av samma skäl som utbetalningar efter sista möjliga betalningsdatum. Därför bör inga bestämmelser om proportionella avdrag fastställas för denna typ av tidiga utbetalningar. Undantag bör dock göras när unionens jordbrukslagstiftning tillåter utbetalning av förskott upp till ett visst maxbelopp.
(5)
Kommissionen verkställer månadsbetalningar eller periodiska utbetalningar till medlemsstaterna på grundval av de utgiftsdeklarationer som de inkommer med. Kommissionen bör dock beakta inkomster som inkasserats av de utbetalande organen, för unionens budget. Därför bör det fastställas villkor för avräkningen av vissa typer av utgifter och inkomster som verkställs inom ramen EGFJ och Ejflu.
(6)
Om unionens budget inte har antagits vid budgetårets början ska, enligt artikel 16.2 tredje stycket i Europarlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (8), betalningarna göras månadsvis per kapitel för upp till en tolftedel av de anslag som beviljats för kapitlet i fråga för det föregående budgetåret. För att de tillgängliga anslagen ska fördelas rättvist mellan medlemsstaterna bör det föreskrivas att månadsbetalningarna inom ramen för EGFJ och de mellanliggande betalningarna inom ramen för Ejflu i detta fall ska beviljas upp till en procentsats av de utgiftsdeklarationer som översänts av varje medlemsstat och att belopp som under en viss månad inte betalats ut omfördelas genom kommissionens beslut om efterföljande månatliga eller mellanliggande betalningar.
(7)
De tillämpliga växelkurserna bör fastställas beroende av om det har fastställts en avgörande händelse i sektorslagstiftningen inom jordbruket. För att undvika att de medlemsstater som inte har antagit euron tillämpar olika växelkurser vid bokföring i en annan valuta än euro dels av inkomna inkomster eller stöd som utbetalats till stödmottagare, dels av de utgiftsdeklarationer som upprättas av de utbetalande organen, bör det fastställas att de berörda medlemsstaterna i sina utgiftsdeklarationer till EGFJ ska använda samma växelkurs som användes vid uppbörden av inkomsterna och vid utbetalningarna till stödmottagarna. För att förenkla de administrativa formaliteterna i samband med återvinning av flera utbetalningar, bör en enhetlig växelkurs fastställas för bokföringen av dessa återvunna belopp.
(8)
Det behövs bestämmelser om kriterier och metoder för hur korrigeringar ska göras, för att kommissionen ska kunna kontrollera hur medlemsstaterna fullgör sin skyldighet att skydda unionens ekonomiska intressen och på ett verkningsfullt sätt kunna tillämpa det förfarande för kontroll av överensstämmelsen som fastställs i artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013. Det behövs närmare definitioner av de olika korrigeringar som avses i artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 och principer för hur omständigheterna i de olika fallen ska vägas in när man fastställer korrigeringarna. Det behövs även närmare bestämmelser om hur de medel som medlemsstaterna återkrävt från mottagarna ska krediteras fonderna.
(9)
Förordning (EU) nr 1306/2013 innehåller bestämmelser om granskningen av affärshandlingarna från de enheter som tar emot eller gör utbetalningar som direkt eller indirekt avser systemet för finansiering genom EGFJ för att fastställa att de transaktioner som direkt eller indirekt ingår i systemet för finansiering genom EGFJ faktiskt har genomförts, och genomförts på ett riktigt sätt. Den förordningen bör inte tillämpas på sådana åtgärder vars natur gör att det inte är lämpligt att göra efterhandskontroller genom granskning av affärshandlingar, samt åtgärder som rör betalningar som antingen görs per område eller inte har någon koppling till affärshandlingar som kan granskas.
(10)
Många bestämmelser i unionens jordbruksförordningar kräver att det ställs en säkerhet för att garantera betalningen av ett utestående belopp, om en skyldighet inte uppfylls. Erfarenheten har dock visat att detta krav i praktiken tolkas på vitt skilda sätt. För att undvika ojämlika konkurrensvillkor bör villkoren för detta krav anges.
(11)
Kostnaderna för att ställa en säkerhet kan, både för den som ställer säkerheten och för den behöriga myndigheten, stå i orimlig proportion till det belopp vars betalning säkerheten garanterar om beloppet ligger under en viss gräns. De behöriga myndigheterna bör därför ha rätt att avstå från att kräva säkerhet för betalningen av ett belopp som ligger under denna gräns. Den behöriga myndigheten bör vidare ha rätt att avstå från att kräva säkerhet om egenskaperna hos den som ska fullgöra skyldigheten gör att detta är onödigt.
(12)
Den behöriga myndigheten bör ha rätt att vägra godta en säkerhet om den anser att säkerheten är otillräcklig.
(13)
Förordning (EU) nr 1306/2013 skärper bestämmelserna om krav på säkerhet för att garantera betalning om en given skyldighet inte fullgörs. Denna samlade övergripande rättsliga ram bör kompletteras med enhetliga bestämmelser om force majeure samt om förverkande eller frisläppande av säkerheter. Kommissionens förordning (EG) nr 376/2008 (9) och kommissionens förordning (EG) nr 612/2009 (10) innehåller bestämmelser om frisläppande och förverkande av säkerheter när det gäller import- och exportlicenser samt exportbidrag. De nya bestämmelserna i den här förordningen bör tillämpas även på dessa områden. För tydlighetens och rättssäkerhetens skull bör motsvarande bestämmelser i förordningarna (EG) nr 376/2008 och (EG) nr 612/2009 utgå.
(14)
I förordning (EU) nr 282/2012 gjordes en skillnad mellan primära, sekundära och underordnade krav, medan man i ett begränsat antal kommissionsförordningar enbart hänvisar till primära krav. Om ett krav inte uppfylls förverkas hela eller delar av den säkerhet som ställts med hjälp av komplicerade beräkningar som lett till förvirring. Med full hänsyn till proportionalitetsprincipen är det möjligt att införa ett enklare sätt att beräkna förverkande i faktiska situationer då en skyldighet inte fullgjorts, inte fullgjorts i tid eller då bevis för fullgörandet inte lämnats in inom utsatt tid.
(15)
Många bestämmelser i unionens jordbrukslagstiftning föreskriver att den ställda säkerheten ska förverkas om en skyldighet för vilken säkerhet ställts inte fullgörs, utan att det görs någon skillnad mellan vilken typ av underlåtelse det rör sig om. Av rättviseskäl bör konsekvenserna vara olika beroende på vilken typ av skyldighet som inte fullgjorts. I synnerhet bör det fastställas att endast en del av säkerheten förverkas i specifika fall.
(16)
Det bör inte göras någon skillnad mellan de olika konsekvenserna av att inte fullgöra en skyldighet på grundval av om förskottsbetalning har mottagits eller inte. Det bör därför finnas särskilda bestämmelser för säkerheter som ställs för förskott.
(17)
Det är nödvändigt att på grundval av kriterierna i artikel 106.5 i förordning (EU) nr 1306/2013 fastställa vilka avgörande händelser för växelkursen som ska gälla för de olika situationer som förekommer inom ramen för sektorslagstiftningen inom jordbruket, dock utan att detta påverkar tillämpningen av eventuella definitioner eller undantag i lagstiftningen för de olika sektorerna.
(18)
För samtliga priser och belopp som ska fastställas i handeln med tredjeland utgör godtagandet av tulldeklarationen den lämpligaste avgörande händelse för att det ekonomiska syftet ska kunna uppnås. Detta gäller även för exportbidrag och för fastställandet av införselspriset för frukt och grönsaker som förs in i unionen, vilket ligger till grund för klassificeringen av produkterna i den gemensamma tulltaxan. Det är därför lämpligt att fastställa att godtagandet är den avgörande händelsen.
(19)
När det gäller produktionsstöd är den avgörande händelsen för växelkursen oftast kopplad till genomförandet av vissa formaliteter. För att reglerna ska kunna harmoniseras bör det föreskrivas att den avgörande händelsen, i de fall då det krävs en destination, är den dag då det intygas att produkterna anlänt till destinationen, och i övriga fall, det faktum att det utbetalande organet godkänner ansökan om utbetalning av stödet.
(20)
När det gäller stöd som beviljas utifrån vilka produktkvantiteter som saluförts eller utifrån de kvantiteter som ska användas för ett särskilt ändamål får stöd endast beviljas om det finns en handling i vilken det intygas att produkterna används på ett adekvat sätt. I samband med att den berörda aktören tar över produkterna har de behöriga myndigheterna tillfälle att göra de nödvändiga kontrollerna av aktörens bokföring och se till att alla ärenden handläggs på samma sätt. Den avgörande händelsen för växelkursen bör därför fastställas i förhållande till produktövertagandet.
(21)
För övriga stöd som beviljas inom jordbrukssektorn gäller en mångfald olika villkor. Gemensamt är att alla stöd beviljas på grundval av en ansökan och inom de tidsfrister som fastställs i lagstiftningen. Den avgörande händelsen för växelkursen bör därför i detta fall fastställas till sista ansökningsdagen.
(22)
När det gäller stöden och bidragen inom vinsektorn bör den avgörande händelsen för växelkursen, beroende på situationen, vara kopplad till den dag då vinårets inleds, till slutförandet av vissa åtgärder eller till ett särskilt datum. Det bör därför fastställas en avgörande händelse för var och en av dessa situationer.
(23)
De situationer som bör beaktas för fastställandet av den avgörande händelsen kan skilja sig mycket från en sektor till en annan. Den avgörande händelsen bör därför fastställas med hänsyn till hur de olika situationer och åtgärder som omfattas av dessa jordbrukssektorer ser ut, särskilt vad gäller stödet inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter, skolfruktprogrammet, sockersektorn, säljfrämjande åtgärder, vissa åtgärder inom sektorn för frukt och grönsaker.
(24)
De belopp som avser struktur- eller miljöåtgärder enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (11) och de belopp som godkänts i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (12), för vilka utbetalningen görs inom ramen för landsbygdsutvecklingsprogram som godkänts enligt förordning (EU) nr 1305/2013, bör fastställas avseende ett regleringsår eller ett kalenderår. Det ekonomiska målet är således uppnått om den avgörande händelsen för växelkursen har fastställts för det aktuella året. På grundval av detta bör den avgörande händelsen fastställas till den 1 januari det år då beslutet om beviljande av stöd fattas.
(25)
När det gäller förskott och säkerheter bör de belopp som ska betalas ut, eller för vilka säkerheten ska ställas, fastställas i euro i enlighet med sektorslagstiftningen inom jordbruket. Den växelkurs som ska tillämpas för sådana belopp bör fastställas så nära den dag då förskottet betalas eller den dag då säkerheten ställs som möjligt. För den händelse säkerheterna utnyttjas bör beloppen också kunna täcka alla de risker som de omfattar. Den avgörande händelsen för växelkursen bör i dessa fall fastställas utifrån den dag då förskottsbeloppet fastställs, den dag då säkerheten ställs eller den dag då förskotts- eller säkerhetsbeloppet betalas.
(26)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1290/2005 (13) ska kommissionen automatiskt återta budgetåtaganden som gjorts för ett landsbygdsutvecklingsprogram under programperioden 2007-2013 men som inte utnyttjats vid slutet av det andra året efter det att budgetåtagandet gjordes. Förordning (EU) nr 1306/2013 har ändrat regeln genom att föreskriva automatiskt återtagande vid slutet av det tredje året efter det att budgetåtagandet gjordes. För konsekvensens skull behövs övergångsbestämmelser för landsbygdsutvecklingsprogram avseende programperioden 2007-2013 så att de fortsätter omfattas av bestämmelsen om N+2. På samma sätt bör mellanliggande betalningar till landsbygdsutvecklingsprogram för programperioden 2007-2013 fortsätta omfattas av kravet på att det totalbelopp för bidrag från Ejflu som tilldelats varje åtgärd för hela den ifrågavarande programperioden respekteras. För att säkerställa kontinuiteten i förvaltningen av dessa program bör övergångsbestämmelserna tillämpas från den 1 januari 2014.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
UTBETALANDE ORGAN OCH ANDRA ORGAN
Artikel 1
Villkor för godkännande av utbetalande organ
1. Utbetalande organ med ansvar för att förvalta och kontrollera utgifter enligt artikel 7.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska i förhållande till de utbetalningar de gör och de uppgifter som de lämnar och sparar lämna tillräckliga garantier för att
a)
ansökningarnas stödberättigande och, inom ramen för landsbygdsutveckling, förfarandet för tilldelning av stöd samt förenligheten med unionens bestämmelser kontrolleras innan betalning beviljas,
b)
utbetalningarna redovisas exakt och fullständigt i räkenskaperna,
c)
de kontroller som föreskrivs i unionslagstiftningen genomförs,
d)
nödvändiga handlingar lämnas in inom den tid och i den form som föreskrivs i unionens bestämmelser,
e)
handlingarna hålls tillgängliga och bevaras på ett sådant sätt att deras fullständighet, giltighet och läsbarhet garanteras över tiden, även när det gäller handlingar i elektronisk form enligt unionens bestämmelser.
2. Medlemsstaterna ska som utbetalande organ godkänna myndigheter eller organ som uppfyller villkoren i punkt 1. För att godkännas ska ett utbetalande organ vidare ha en administrativ organisation och ett system för intern kontroll som uppfyller kriterierna i bilaga I (nedan kallade kriterier för godkännande) när det gäller
a)
interna förhållanden,
b)
kontroller,
c)
information och kommunikation, och
d)
övervakning.
Medlemsstaterna får fastställa ytterligare kriterier för godkännande med hänsyn till de utbetalande organens storlek, uppgifter och andra särdrag.
Artikel 2
Villkor för godkännande av samordningsorgan
1. Om mer än ett utbetalande organ godkänts ska den berörda medlemsstaten med tillämpning av artikel 7.4 i förordning (EU) nr 1306/2013 fatta ett formellt beslut på ministernivå om att godkänna samordningsorganet efter att den försäkrat sig om att organets administrativa rutiner i tillräcklig utsträckning garanterar att organet klarar att utföra de uppgifter som avses i den artikeln.
2. För att godkännas ska samordningsorganet ha rutiner som säkerställer att
a)
deklarationer till kommissionen bygger på uppgifter från vederbörligen godkända källor,
b)
deklarationer till kommissionen är vederbörligen godkända innan de överlämnas,
c)
det finns en fungerande verifikationskedja för den information som överlämnas till kommissionen, och
d)
den information som tas emot eller överförs registreras och lagras på säkert sätt, i pappersformat eller elektroniskt format.
Artikel 3
De utbetalande organens skyldigheter i fråga om offentlig intervention
1. De utbetalande organ som avses i artikel 7.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska svara för förvaltning och kontroll av transaktioner kopplade till interventionsåtgärder i form av sådan offentlig lagring som de ansvarar för, i enlighet med de villkor som anges i bilaga II till den här förordningen, särskilt de procentsatser för lägsta kontrollfrekvens som fastställs i den bilagan, samt i tillämpliga fall i enlighet med sektorslagstiftningen inom jordbruket.
De utbetalande organen får delegera sina befogenheter i detta avseende till interventionsorgan som uppfyller de villkor som anges i bilaga I.1.C till den här förordningen eller agera via andra utbetalande organ.
2. De utbetalande organen eller interventionsorganen får, utan att det påverkar deras övergripande ansvar när det gäller offentlig lagring, vidta följande åtgärder:
a)
Överlåta förvaltningen av vissa offentliga lagringsåtgärder till fysiska eller juridiska personer som svarar för interventionslagringen av jordbruksprodukter (nedan kallade lagerhållare).
b)
Ge fysiska eller juridiska personer i uppdrag att utföra vissa specifika uppgifter som föreskrivs i sektorslagstiftningen inom jordbruket.
Om de utbetalande organen överlåter förvaltningen till de lagerhållare som avses i led a i första stycket, ska förvaltningen utföras enligt lagringskontrakt och i enlighet med de skyldigheter och allmänna principer som anges i bilaga III.
3. De utbetalande organens skyldigheter i fråga om offentlig lagring är bland annat följande:
a)
Att föra lagerbokföring och affärsbokföring för varje produkt som omfattas av en interventionsåtgärd i form av offentlig lagring på grundval av de transaktioner som de gör från och med den 1 oktober ett år till och med den 30 september det påföljande året, nedan kallat räkenskapsår.
b)
Att föra en aktuell förteckning över de lagerhållare med vilka de har ingått kontrakt om offentlig lagring. Förteckningen ska innehålla uppgifter om exakt lagringsplats, lagrens kapacitet, antal lagerbyggnader, kylrum och silor samt ritningar och scheman över lagren.
c)
Att till kommissionens förfogande ställa de standardkontrakt som används för offentlig lagring och de regler som antagits för övertagande, lagring och uttag av produkter ur lagerhållarnas lager samt de regler som gäller för lagerhållarens ansvar.
d)
Att föra en central elektronisk lagerbokföring som omfattar alla lagringsplatser, alla produkter och alla de olika produkternas kvantiteter och kvaliteter och som för var och en anger vikt (vid behov netto- och bruttovikt) eller volym.
e)
Att göra alla transaktioner i samband med lagring, förvaring, transport eller överföring av interventionsprodukter enligt bestämmelser på unions- och nationell nivå, utan att det ansvar som vilar på köparna, på andra utbetalande organ som ingriper i samband med en transaktion eller på personer som har bemyndigats för detta påverkas.
f)
Att under hela året kontrollera interventionsprodukterna på lagringsplatserna, vid olika tillfällen och utan föravisering. En kontroll får aviseras i förväg med kortast möjliga varsel såvitt det kan ske utan att syftet med kontrollen äventyras, dock inte mer än 24 timmar i förväg, utom i väl motiverade fall.
g)
Att på de villkor som anges i artikel 4 göra en årlig inventering.
Om det i en medlemsstat är flera utbetalande organ som ansvarar för bokföringen av offentlig lagring avseende en eller flera produkter, ska den lagerbokföring och den affärsbokföring som avses i leden a och d konsolideras av medlemsstaten innan uppgifterna skickas till kommissionen.
4. De utbetalande organen ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa följande:
a)
Att produkter som är föremål för unionens interventionsåtgärder förvaras på rätt sätt genom att kontrollera de lagrade produkternas kvalitet minst en gång om året.
b)
Att interventionslagren är fullständiga.
5. De utbetalande organen ska utan dröjsmål informera kommissionen om
a)
fall där en förlängning av lagringsperioden av en produkt skulle kunna leda till att produktens kvalitet försämras,
b)
kvantitativa förluster eller kvalitetsförsämringar till följd av naturkatastrofer.
I de situationer som avses i leden a och b i första stycket ska kommissionen anta lämpliga beslut enligt följande:
a)
När det gäller de situationer som avses i första stycket a ska beslut fattas i enlighet med granskningsförfarandet i artikel 229.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (14).
b)
När det gäller de situationer som avses i första stycket b ska beslut fattas i enlighet med granskningsförfarandet i artikel 116.3 i förordning (EU) nr 1306/2013.
6. De utbetalande organen ska stå för de ekonomiska konsekvenserna av att en produkt som omfattas av unionens interventionsåtgärder har lagrats på ett bristfälligt sätt, särskilt då lagringsmetoderna inte har varit anpassade efter produkten. De utbetalande organens ekonomiska ansvar ska gälla utan att det påverkar eventuella krav som ställs på lagerhållarna om dessa inte fullgör sina åtaganden eller skyldigheter.
7. Det utbetalande organet ska, antingen på elektronisk väg eller i det utbetalande organets lokaler, ge kommissionens tjänstemän och personer som har fått bemyndigande av kommissionen ständig tillgång till bokföringen av offentlig lagring och till alla handlingar, kontrakt och filer som upprättats eller tagits emot i samband med interventionsåtgärder.
Artikel 4
Inventering
1. De utbetalande organen ska varje räkenskapsår göra en inventering av alla produkter som har varit föremål för unionens intervention.
De ska jämföra resultaten av denna inventering med bokföringsunderlaget. Eventuella skillnader i kvantitet eller kvalitet som konstateras vid kontroll ska redovisas i enlighet med de bestämmelser som antagits i enlighet med artikel 46.6 a i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska det svinn som följer av normal lagring omfattas av de toleransnivåer som fastställs i bilaga IV och vara lika med skillnaden mellan det teoretiska lager som framgår av lagerbokföringen och det faktiska lager som fastställts på grundval av den inventering som föreskrivs i punkt 1, eller det lager som återstår enligt bokföringen när det faktiska lagret i en lagerlokal har uttömts.
KAPITEL II
EKONOMISK FÖRVALTNING
Artikel 5
Bristande efterlevnad av sista möjliga betalningsdatum
1. När det gäller Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) ska utgifter som betalas ut efter sista möjliga betalningsdatum ge rätt till unionsfinansiering på de villkor som anges i punkterna 2-6 i den här artikeln, enligt de undantag som avses i artikel 40 första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 och i enlighet med proportionalitetsprincipen.
2. Om de försenade utbetalningarna motsvarar högst 5 % av de utbetalningar som gjorts på utsatt tid ska inget avdrag göras på de månatliga utbetalningarna.
Om de försenade utbetalningarna ligger över gränsen på 5 %, ska alla ytterligare utbetalningar som gjorts med en försening leda till följande avdrag:
a)
Utbetalningar som verkställts under den första månaden efter den månad då betalningsfristen löpte ut ska minskas med 10 %.
b)
Utbetalningar som verkställts under den andra månaden efter den månad då betalningsfristen löpte ut ska minskas med 25 %.
c)
Utbetalningar som verkställts under den tredje månaden efter den månad då betalningsfristen löpte ut ska minskas med 45 %.
d)
Utbetalningar som verkställts under den fjärde månaden efter den månad då betalningsfristen löpte ut ska minskas med 70 %.
e)
Utbetalningar som verkställts senare än den fjärde månaden efter den månad då betalningsfristen löpte ut ska minskas med 100 %.
3. Genom undantag från punkt 2 ska följande villkor gälla då direktstödet omfattas av det tak som avses i artikel 7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1307/2013 (15):
a)
Om den marginal som avses i punkt 2 första stycket inte har utnyttjats fullt ut för utbetalningar som gjorts senast den 15 oktober år N, och om den del som återstår av marginalen överstiger 2 %, ska återstoden sänkas till 2 %.
b)
Under budgetår N+1 ska sådant direktstöd som utbetalas efter betalningsfristen, utom stöd i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 228/2013 (16) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 229/2013 (17), för kalenderår N-1 eller tidigare, endast berättiga till EGFJ-finansiering om det sammanlagda beloppet för direktstödet inom budgetår N+1 inte överstiger taket i bilaga III i förordning (EU) nr 1307/2013 för kalenderår N, i enlighet med artikel 7 i den förordningen, vid behov korrigerat med den justering som föreskrivs i artikel 26 i förordning (EU) nr 1306/2013.
c)
Utgifter som överstiger de gränser som avses i leden a eller b ska minskas med 100 %.
Beloppet för de återbetalningar som avses i artikel 26.5 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska inte beaktas vid kontrollen av att villkoren i första stycket b är uppfyllda.
4. Om särskilda omständigheter rörande förvaltningen har uppstått för vissa åtgärder eller om medlemsstaterna kan påvisa goda skäl, ska kommissionen tillämpa andra tidsfrister än de som anges i punkterna 2 och 3 och/eller lägre procentsatser eller procentsatsen noll.
Första stycket ska emellertid inte gälla för utgifter som överstiger den gräns som avses i punkt 3 b.
5. Kontrollen av att betalningsfristerna iakttas vid månatliga utbetalningar ska utföras två gånger per budgetår
a)
för utbetalningar som görs till och med den 31 juli,
b)
för utbetalningar som görs till och med den 15 oktober.
De budgetöverskridanden som eventuellt förekommer under månaderna augusti, september och oktober ska beaktas i det beslut om avslutande av räkenskaper som avses i artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013.
6. Avdrag enligt denna artikel ska göras utan att det påverkar tillämpningen av senare beslut om kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 6
Bristande efterlevnad av första möjliga betalningsdatum
När det gäller Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och de fall då medlemsstaterna får betala ut förskott upp till en viss gräns före det första möjliga betalningsdatum som föreskrivs i sektorslagstiftningen inom jordbruket, ska utbetalda utgifter som överskrider denna gräns betraktas som utgifter som uppkommit före första möjliga betalningsdatum. Men i enlighet med de undantag som avses i artikel 40 första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 ska de vara berättigade till unionsfinansiering efter avdrag på 10 %.
Artikel 7
Utbetalande organs kompensation
1. Genom det beslut om månadsbetalningar som kommissionen ska anta enligt artikel 18.3 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska kommissionen betala ut återstoden för de utgifter som varje enskild medlemsstat deklarerat, med avdrag för de inkomster som är avsatta för särskilda ändamål och som av medlemsstaten förts upp i samma utgiftsdeklaration. Denna kompensation ska betraktas som uppbörd av motsvarande inkomster.
Åtagande- och betalningsbemyndiganden som uppkommer till följd av inkomster avsatta för särskilda ändamål blir tillgängliga så snart inkomsterna har avsatts för en viss budgetpost. Inkomsterna avsätts för en budgetpost när de bokförs, inom två månader efter det att medlemsstaternas redogörelser inkommit i enlighet med de bestämmelser som avses i artikel 43.4 i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Om de belopp som avses i artikel 43.1 c i förordning (EU) nr 1306/2013 har hållits inne före utbetalningen av det stöd som berörs av oriktigheten eller försummelsen ska de dras av från motsvarande utgift.
3. De bidrag från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) som återkrävs från stödmottagare, inom ramen för det berörda landsbygdsutvecklingsprogrammet, under en referensperiod, ska i utgiftsdeklarationen för den perioden dras av från det belopp som ska betalas av Ejflu.
4. De över- eller underskott som eventuellt följer av avslutandet av räkenskaperna i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013, och som får användas på nytt inom landsbygdsutvecklingsprogrammet, ska läggas till eller dras av från Ejflus bidrag i den första deklaration som upprättas efter beslutet om avslutande av räkenskaperna.
5. EGFJ:s finansiering ska vara lika med utgifterna, beräknade på grundval av den information som förmedlats av det utbetalande organet, med avdrag för eventuella inkomster från interventionsåtgärderna, godkända via det datasystem som kommissionen inrättat och införda i det utbetalande organets utgiftsdeklaration.
Artikel 8
Sent antagande av unionens budget
1. Om unionens budget inte har antagits vid budgetårets början ska de månadsbetalningar som avses i artikel 18 i förordning (EU) nr 1306/2013 avseende EGFJ verkställas med en viss procentsats av de utgiftsdeklarationer som medlemsstaterna sänt in, per utgiftskapitel, och inom de gränser som fastställs i artikel 16 i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. Kommissionen ska ta hänsyn till sådana belopp som inte betalats ut till medlemsstaterna vid senare beslut om återbetalningar.
2. Följande ska gälla i fråga om Ejflu om unionens budget ännu inte antagits när budgetåret börjar:
a)
De mellanliggande betalningar som avses i artikel 36 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska beviljas i proportion till de tillgängliga anslagen som en procentandel av de utgiftsdeklarationer som inkommit för varje landsbygdsutvecklingsprogram. Kommissionen ska ta hänsyn till sådana belopp som inte betalats ut till medlemsstaterna vid senare mellanliggande betalningar.
b)
När det gäller de budgetåtaganden som aves i artikel 33 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska de första årliga delbetalningarna efter det att programmen för landsbygdsutveckling antagits göras i samma ordning som programmen antogs. Budgetåtagandena för de efterföljande årliga delbetalningarna ska göras i den ordning som programmen utnyttjat sina åtaganden. Kommissionen får göra årliga delåtaganden till landsbygdsutvecklingsprogrammen om de disponibla åtagandebemyndigandena är begränsade. Resterande åtaganden för programmen ska göras först när ytterligare åtagandebemyndiganden ställs till förfogande.
Artikel 9
Uppskjutande av månadsbetalningarna
Kommissionen får, efter att ha underrättat de berörda medlemsstaterna, skjuta upp månadsbetalningarna enligt artikel 18 i förordning (EU) nr 1306/2013 till medlemsstaterna om dessa inte i tid har meddelat de uppgifter som anges i artikel 102.1 c leden i och ii, eller om dessa meddelanden innehåller avvikelser som kräver kompletterande kontroll.
Artikel 10
Inställande av utbetalningar vid sen inlämning
1. Inställande av utbetalningar enligt artikel 42 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska tillämpas på de åtgärder som förtecknas i bilaga V till den här förordningen.
2. När det gäller utgifter inom EGFJ får utbetalningar hållas inne enligt följande:
a)
Om kontrollresultaten inte överlämnats senast den 15 oktober, får kommissionen hålla inne 1 % av de utgifter för vilka uppgifterna inte lämnats i tid.
b)
Om kontrollresultaten inte överlämnats senast den 1 december, får kommissionen hålla inne 1,5 % av de utgifter för vilka uppgifterna inte lämnats i tid.
3. När det gäller utgifter inom Ejflu får utbetalningar hållas inne enligt följande:
a)
Om kontrollresultaten inte överlämnats senast den 15 oktober, får kommissionen hålla inne 1 % av de utgifter för vilka uppgifterna inte lämnats i tid.
b)
Om kontrollresultaten inte överlämnats senast den 15 januari, får kommissionen hålla inne 1,5 % av de utgifter för vilka uppgifterna inte lämnats i tid.
Artikel 11
Växelkurser som ska användas i utarbetandet av utgiftsdeklarationer
1. Enligt artikel 106.4 i förordning (EU) nr 1306/2013 i frågan om EGFJ ska medlemsstater som inte har antagit euron tillämpa samma växelkurs i sina utgiftsdeklarationer som den de använde för att göra utbetalningar till stödmottagarna, eller för att ta emot inkomster i enlighet med bestämmelserna i kapitel V och sektorslagstiftningen inom jordbruket. Vid de beslut som avses i artiklarna 51 och 52 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska medlemsstaterna använda den första växelkurs som fastställs av Europeiska centralbanken efter det att besluten antagits.
I andra fall än de som avses i första stycket, i synnerhet för program för säljfrämjande åtgärder som godkänts enligt rådets förordning (EG) nr 3/2008 (18) och för säljfrämjande åtgärder inom vinsektorn samt för transaktioner för vilka det inte fastställts någon avgörande händelse enligt sektorslagstiftningen inom jordbruket, ska växelkursen vara den näst sista växelkurs som fastställts av Europeiska centralbanken före den månad under vilken utgiften eller inkomsten deklarerades.
2. När det gäller landsbygdsutvecklingsprogrammen ska de medlemsstater som inte har antagit euron när de upprättar sina utgiftsdeklarationer, för varje utbetalning eller återkrav, tillämpa den näst sista växelkurs som fastställts av Europeiska centralbanken före den månad under vilken transaktionerna bokförs i det utbetalande organets räkenskaper.
KAPITEL III
AVSLUTANDE AV RÄKENSKAPER OCH ANDRA KONTROLLER
Artikel 12
Kriterier och metoder för tillämpning av korrigeringar i samband med kontroll av överensstämmelse
1. När sådana beslut som avses i artikel 52.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska fattas om belopp som ska undantas från unionsfinansiering ska kommissionen skilja mellan belopp eller delbelopp som identifierats som felaktigt använda och de belopp som fastställts med hjälp av extrapolering eller schablonkorrigeringar.
För att fastställa de belopp som kan komma att undantas från unionsfinansiering om utgifterna inte uppkommit på ett sätt som är förenligt med unionslagstiftningen, ska kommissionen avseende Ejflu i enlighet med tillämplig unionslagstiftning och nationell lagstiftning utgå från sina egna uppgifter och ta hänsyn till de uppgifter som lämnats av medlemsstaterna i samband med förfarandet för kontroll av överensstämmelse enligt artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
2. Belopp som använts felaktigt ska undantas bara om beloppen kan identifieras genom rimliga ansträngningar. Om kommissionen inte kan identifiera de felaktigt använda beloppen genom rimliga ansträngningar får medlemsstaterna inom den tid som kommissionen sätter ut i samband med förfarandet för kontroll av överensstämmelse lämna uppgifter om kontrollerna av de belopp som använts felaktigt, efter utredning av alla enskilda ärenden som kan komma att påverkas av bristen. Kontrollerna ska omfatta alla utgifter som betalats ut i strid med tillämpliga bestämmelser och som belastat unionens budget. Uppgifter ska lämnas om alla separata belopp som inte är stödberättigande på grund av den aktuella bristen.
3. Om de felaktigt använda beloppen inte kan identifieras enligt punkt 2 får kommissionen fastställa vilka belopp som ska undantas från unionsfinansiering med hjälp av extrapolerade korrigeringar. För att hjälpa kommissionen att fastställa motsvarande belopp får medlemsstaterna inom den tid som kommissionen sätter ut i samband med förfarandet för kontroll av överensstämmelse lämna in beräkningar av vilket belopp som bör undantas från unionsfinansiering, med utgångspunkt i en statistisk extrapolering av resultaten från kontroller som utförts på ett representativt urval av ärendena. Urvalet ska göras på ett underlag som rimligen kan förväntas påverkas av samma brist.
4. För att bedöma de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna enligt punkterna 2 och 3 ska kommissionen göra följande:
a)
Bedöma den metod som använts för att identifieringen eller extrapoleringen, och som tydligt ska beskrivas av medlemsstaterna.
b)
Kontrollera representativiteten i det urval som avses i punkt 3.
c)
Kontrollera innehållet i och resultatet av den inlämnade identifieringen eller extrapoleringen.
d)
Erhålla tillräckligt uttömmande och relevanta kontrolluppgifter om de bakomliggande uppgifterna.
5. Vid tillämpningen av punkt 3 får medlemsstaterna använda de utbetalande organens kontrollstatistik om den bekräftats av det attesterande organet eller detta organs bedömning av felnivån i samband med de kontroller som utförs enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 1306/2013, på följande villkor:
a)
Kommissionen är nöjd med de attesterande organens arbete, såväl i fråga om kontrollstrategi som i fråga om de faktiska revisionernas innehåll, omfattning och kvalitet.
b)
De attesterande organens arbete har samma omfattning som den aktuella kontrollen av överensstämmelse, i synnerhet när det gäller åtgärder eller stödordningar.
c)
Vid bedömningen har hänsyn tagits till eventuella påföljder som borde ha tillämpats.
6. Om de förutsättningar för att fastställa belopp som ska undantas från unionsfinansiering enligt punkterna 2 och 3 inte är uppfyllda eller det ligger i sakens natur att de belopp som ska undantas inte kan fastställas enligt de punkterna, ska kommissionen tillämpa schablonkorrigering, med vederbörlig hänsyn till överträdelsens art samt sin egen bedömning av den risk för ekonomisk förlust som unionen utsatts för.
Schablonkorrigeringen ska fastställas med hänsyn i synnerhet till vilken typ av brist det rör sig om. Brister i kontrollerna ska kategoriseras i grundläggande respektive kompletterande kontroller på följande sätt:
a)
Grundläggande kontroller är sådana administrativa kontroller och kontroller på platsen som krävs för att utreda stödberättigande och tillämpningen av eventuella avdrag eller påföljder:
b)
Kompletterande kontroller är sådana andra administrativa åtgärder som krävs för att behandla betalningsansökningar korrekt.
Om olika brister som var och en för sig skulle leda till olika schablonkorrigeringar upptäcks vid en och samma kontroll av överensstämmelsen ska endast den högsta schablonkorrigeringen tillämpas.
7. När beloppet för schablonkorrigeringen fastställs ska kommissionen ta särskild hänsyn till vissa omständigheter i fråga om bristernas allvar eller risken för ekonomisk förlust för unionen, nämligen
a)
om en eller flera grundläggande kontroller inte utförts eller utförts så dåligt eller sällan att de är ineffektiva för att fastställa om betalningsansökan är stödberättigande eller att förebygga oriktigheter, eller
b)
om tre eller flera brister upptäcks i fråga om samma kontrollsystem, eller
c)
om tillämpningen av medlemsstaternas kontrollsystem är obefintlig eller hyser allvarliga brister och det finns tecken på omfattande fel och försummelser i det förebyggande arbetet mot oriktigheter och bedrägerier, eller
d)
om en korrigering redan tillämpats på medlemsstaten för liknande brister på samma område, med hänsyn till de korrigeringar eller kompensationer medlemsstaten redan vidtagit.
8. Om en medlemsstat lämnar in objektiva upplysningar som inte uppfyller kraven i punkterna 2 och 3 i denna artikel, men som visar att den maximala ekonomiska förlusten för fonderna är lägre än vad som skulle bli fallet vid tillämpning av den föreslagna schablonkorrigeringen ska kommissionen använda den lägre schablonkorrigeringen för att fastställa de belopp som ska undantas från unionsfinansiering i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
9. Belopp som faktiskt återkrävts från mottagarna och krediterats fonderna innan ett givet datum, som kommissionen ska fastställa inom ramen för kontrollerna av överensstämmelse, ska dras av från det belopp som kommissionen beslutar att undanta från unionsfinansiering i enlighet med artikel 52 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 13
Skyldigheter i samband med återkrav
När man avslutat den indrivning som avses i artikel 54.2 första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 ska medlemsstaterna
a)
kreditera EGFJ femtio procent av det återkrävda beloppet, efter avdrag för uppbördskostnader i enlighet med artikel 55 i den förordningen,
b)
kreditera Ejflu med femtio procent av de belopp som antingen återkrävts efter det att landsbygdsutvecklingsprogrammet avslutats eller som återkrävts innan programmet avslutats och som inte kunnat återanvändas på det sätt som anges i artikel 56 i förordning (EU) nr 1306/2013.
Artikel 14
Transaktionsgranskning
Det system för transaktionsgranskning som införs genom avdelning V, kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 ska inte tillämpas på de åtgärder som förtecknas i bilaga VI till den här förordningen.
KAPITEL IV
SÄKERHETER
AVSNITT 1
Tillämpningsområde och terminologi
Artikel 15
Tillämpningsområde
Detta kapitel ska tillämpas i alla de fall där sektorslagstiftningen inom jordbruket föreskriver en säkerhet, vare sig termen ”säkerhet” används eller inte.
Detta kapitel ska inte gälla säkerheter som har ställts för att garantera betalning av de import- och exporttullar som avses i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (19).
Artikel 16
Definitioner i kapitlet
I detta kapitel gäller följande definitioner:
a)
behörig myndighet: antingen en part som har befogenhet att ta emot en säkerhet eller en part som har befogenhet att besluta i enlighet med den aktuella förordningen om en säkerhet ska frisläppas eller förverkas.
b)
blocksäkerhet: säkerhet som ställs till den behöriga myndighetens förfogande för att garantera att mer än en skyldighet uppfylls.
c)
den aktuella delen av det säkrade beloppet: den del av det säkrade beloppet som motsvarar den kvantitet för vilken ett krav inte har uppfyllts.
AVSNITT 2
Krav på säkerhet
Artikel 17
Ansvarig part
En säkerhet ska ställas av den part, eller för den parts räkning, som är skyldig att betala ett belopp om en skyldighet inte fullgörs.
Artikel 18
Avstående från krav på säkerhet
1. Den behöriga myndigheten får avstå från kravet på säkerhet om den part som ska fullgöra skyldigheten är antingen
a)
ett offentligt organ som ansvarar för att utföra en offentlig myndighets uppgifter, eller
b)
ett privat organ som utför sådana uppgifter som avses i led a under statlig tillsyn.
2. Den behöriga myndigheten får avstå från kravet på säkerhet om värdet av det belopp som ska garanteras är mindre än 500 euro. I sådana fall ska den berörda parten skriftligen åta sig att betala ett belopp som är lika stort den avstådda säkerheten om skyldigheten inte fullgörs.
Det första stycket bör tillämpas på så sätt att säkerhetens värde beräknas på grundval av alla de skyldigheter som hör samman.
Artikel 19
Villkor för säkerheter
1. Den behöriga myndigheten ska vägra att godta säkerheten eller kräva att den byts ut om myndigheten anser att den är otillräcklig eller otillfredsställande eller att den inte utgör säkerhet för en tillräckligt lång period.
2. Om en kontant inbetalning sker via girering ska den inte anses utgöra en säkerhet förrän den behöriga myndigheten kan disponera över beloppet.
3. En check ska betraktas som en kontant inbetalning om dess inlösen är garanterad av en finansiell institution som är godkänd av den medlemsstat där den behöriga myndigheten finns. Den behöriga myndigheten behöver inte lösa in en sådan check förrän dess garanterade giltighetstid håller på att löpa ut.
Andra checkar än de som avses i första stycket ska inte utgöra en säkerhet förrän den behöriga myndigheten kan disponera över beloppet.
4. Alla avgifter som den finansiella institutionen tar ut ska betalas av den som ställer säkerheten.
5. Ingen ränta ska utgå till den part som ställer säkerhet i form av en kontant inbetalning.
Artikel 20
Användning av euro
1. Säkerheter ska ställas i euro.
2. I de fall då en säkerhet tas emot i en medlemsstat som inte har antagit euron ska säkerhetsbeloppet i euro räknas om till den tillämpliga nationella valutan i enlighet med bestämmelserna i kapitel V. Det åtagande som säkerheten avser och eventuella belopp som hålls inne vid en eventuell underlåtelse eller oriktighet ska kvarstå i euro.
Artikel 21
Borgensman
1. Borgensmannen ska ha sin hemvist eller ha en verksamhet inom unionen och vara godkänd enligt fördragets bestämmelser om frihet att tillhandahålla tjänster av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där säkerheten ställs. Borgensmannens åtagande ska bekräftas genom en skriftlig borgensförbindelse.
2. Den skriftliga borgensförbindelsen ska minst ange
a)
skyldigheten eller, om det gäller en blocksäkerhet, den typ eller de typer av skyldigheter mot vars fullgörande den garanterar betalningen av en summa pengar,
b)
det högsta belopp som borgensmannen är villig att betala,
c)
att borgensmannen har solidariskt ansvar tillsammans med den som är skyldig att fullgöra skyldigheten för att på uppmaning av den behöriga myndigheten inom 30 dagar betala varje belopp inom borgensförbindelsens gränser som förfaller till betalning när säkerheten förverkas.
3. Om en skriftlig blocksäkerhet redan har ställts ska den behöriga myndigheten bestämma vilket förfarande som ska tillämpas för att sätta av hela eller en del av den blocksäkerheten till en viss skyldighet.
Artikel 22
Force majeure
Alla som bär ansvar för en skyldighet för vilken en säkerhet ställts och som hävdar att skyldigheten inte uppfyllts på grund av force majeure ska på ett sätt som tillfredsställer den behöriga myndigheten påvisa att force majeure föreligger. Om den behöriga myndigheten medger att force majeure förelegat annulleras skyldigheten så att säkerheten kan frisläppas.
AVSNITT 3
Frisläppande och förverkande av andra säkerheter än de som avses i avsnitt 4
Artikel 23
Förverkande av säkerheter
1. Den skyldighet som nämns i artikel 66.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 avser krav på att utföra eller avstå från att utföra en viss handling som ligger till grund för den förordning genom vilken den införs.
2. Om en skyldighet inte fullgörs och ingen tidsfrist för fullgörande satts ut ska säkerheten förverkas när den behöriga myndigheten fastställer att skyldigheten inte fullgjorts.
3. Om en tidsfrist satts ut för fullgörande av skyldigheten och skyldigheten fullgjorts först efter utsatt tid ska säkerheten förverkas.
I så fall ska 10 % av säkerheten förverkas omedelbart och av återstoden ska ytterligare andelar förverkas med
a)
2 % för varje kalenderdag efter utsatt tid om skyldigheten avser import av produkter till tredjeland,
b)
5 % för varje kalenderdag efter utsatt tid om skyldigheten avser produkter som lämnar unionens tullområde,
4. Om skyldigheten fullgörs i tid och bevis därför ska företes inom viss tid ska säkerheten för den skyldigheten förverkas för varje kalenderdag som följer efter fristens utgång enligt formeln 0,2 / dagar efter utsatt tid, varvid hänsyn ska tas till artikel 25.
Om den styrkande handling som avses i första stycket består av inlämning av en import- eller exportlicens som utnyttjats eller löpt ut, eller en styrkande handling som visar att varorna lämnat unionens tullområde, ska 15 % av säkerheten förverkas om den styrkande handlingen lämnas in efter den tidsfrist som fastställs i första stycket men senast den 730e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut. Efter den 730e kalenderdagen ska den återstående delen av säkerheten förverkas i sin helhet.
Om det bevis som avses i första stycket består av inlämning av en import- eller exportlicens med förutfastställelse av exportbidrag som utnyttjats eller löpt ut ska säkerheten förverkas med
a)
10 % om licensen lämnas in mellan den 61a och den 90e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut,
b)
50 % om licensen lämnas in mellan den 91a och den 120e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut,
c)
70 % om licensen lämnas in mellan den 121a och den 150e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut,
d)
80 % om licensen lämnas in mellan den 151a och den 180e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut,
e)
100 % om licensen lämnas in efter den 180e kalenderdagen efter det att licensen löpt ut.
5. Beloppet för den säkerhet som ska förverkas ska avrundas neråt till närmaste heltal i euro eller tillämplig nationell valuta.
Artikel 24
Frisläppande av säkerheter
1. Säkerheten eller i förekommande fall återstoden av säkerheten ska utan dröjsmål frisläppas så snart det bevis som krävs enligt särskilda unionsbestämmelser företetts för att en skyldighet fullgjorts eller säkerheten delvis har förverkats i enlighet med artikel 66.2 i förordning (EU) nr 1306/2013 och artikel 23 i denna förordning.
2. En säkerhet ska på begäran frisläppas till en del mot framläggande av bevis med avseende på en delkvantitet av produkten förutsatt att delkvantiteten inte är mindre än någon av de minimikvantiteter som bestäms i den förordning där säkerheten föreskrivs eller i annat fall på det sätt som anges av medlemsstaten.
3. Om det inte har fastställts någon tidsfrist för framläggande av de styrkande handlingar som krävs för att det säkrade beloppet ska frisläppas ska denna period vara 365 kalenderdagar, räknat från den tidsfrist som gäller för den skyldighet för vilken säkerhet ställts. Om ingen sådan tidsfrist fastställts ska fristen vara 365 kalenderdagar från den dag då alla skyldigheter fullgjorts.
Den period som fastställs i första stycket får inte överstiga 1 095 kalenderdagar från den dag säkerhet ställdes för en given skyldighet.
Artikel 25
Trösklar
1. Den totala förverkade summan får inte överstiga 100 % av den aktuella delen av det säkrade beloppet.
2. Den behöriga myndigheten får avstå från förverkandet av ett belopp på mindre än 100 euro, förutsatt att det i den nationella lagstiftningen eller i förvaltningsföreskrifter fastställs motsvarande bestämmelser för liknande fall.
AVSNITT 4
Säkerheter vid förskottsbetalning
Artikel 26
Tillämpningsområde
Bestämmelserna i detta avsnitt ska gälla i alla de fall då det i särskilda unionsbestämmelser föreskrivs att ett belopp får betalas i förskott innan en skyldighet som krävs för att erhålla stöd eller andra fördelar är fullgjord.
Artikel 27
Frisläppande av säkerheter
1. Säkerheten ska frisläppas
a)
antingen när den slutliga rätten till det belopp som utbetalats i förskott är fastställd, eller
b)
när det utbetalade beloppet plus eventuella tillägg enligt de särskilda unionsbestämmelserna är återbetalt.
2. När tidsgränsen för styrkande av den slutliga rätten till beloppet har löpt ut utan att bevis har lagts fram, ska den behöriga myndigheten omedelbart följa förfarandet för att förverka säkerheten.
Om särskilda unionsbestämmelser föreskriver det får bevis läggas fram även efter detta datum mot återbetalning av en del av säkerheten.
KAPITEL V
ANVÄNDNING AV EURO
Artikel 28
Exportbidrag och handel med tredjeland
1. Vad beträffar belopp rörande import och exportavgifter, som fastställts i euro i unionsrätten angående den gemensamma jordbrukspolitiken och som ska tillämpas av medlemsstaterna i nationell valuta, ska omräkningskursen uttryckligen motsvara den kurs som tillämpas i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EEG) nr 2913/92.
2. För de exportbidrag i euro och för de priser och belopp som uttrycks i euro i unionens jordbrukslagstiftning om handel med tredjeland ska den avgörande händelsen för växelkursen vara godtagandet av tulldeklarationen.
3. För beräkningen av det schablonimportvärde för frukt och grönsaker i enlighet med artikel 136.1 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 (20) som används för att fastställa införselpriset enligt artikel 137.1 i den förordningen ska den avgörande händelsen för växelkursen för de representativa priser som används för beräkningen av schablonimportvärdet och den nedsättning som avses i artikel 134.3 samma förordning vara den dag som de representativa priserna avser.
Artikel 29
Produktionsbidrag och särskilda stöd
1. För produktionsbidrag som fastställs i euro i unionslagstiftningen ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då det intygas att produkterna anlänt till destinationen, i enlighet med unionslagstiftningen. Om inga krav på destination ställs ska den avgörande händelsen vara att det utbetalande organet godkänner ansökan om utbetalning av bidraget.
2. För stöd som beviljas utifrån vilka produktkvantiteter som sålts eller utifrån de kvantiteter som ska användas för ett särskilt ändamål, ska den avgörande händelsen för växelkursen, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 30-33, vara den första handling som efter det att den berörda aktören tagit över produkterna intygar att produkterna används på ett adekvat sätt och som är ett villkor för att stödet ska kunna beviljas.
3. För stöd till privat lagring ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den första dagen i den period för vilken stöd beviljas inom ramen för ett och samma kontrakt.
4. För andra stöd än de som avses i punkterna 2 och 3 i denna artikel och i artiklarna 30 och 31 ska den avgörande händelsen för växelkursen vara sista ansökningsdagen.
Artikel 30
Vinsektorn
1. Den avgörande händelsen för växelkursen ska vara den första dagen på vinåret då stöd beviljas för följande:
a)
Omstrukturering och omställning av vinodlingar som avses i artikel 46 i förordning (EU) nr 1308/2013.
b)
Inrättande av gemensamma fonder som avses i artikel 48 i förordning (EU) nr 1308/2013.
c)
Skördeförsäkring som avses i artikel 49 i förordning (EU) nr 1308/2013.
2. För stöd som betalas för frivillig eller obligatorisk destillation av biprodukter vid framställning av vin, som avses i artikel 52 i förordning (EU) nr 1308/2013, ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den första dagen på vinåret då biprodukten levereras.
3. För investeringar som avses i artikel 50 i förordning (EU) nr 1308/2013 och innovation inom vinsektorn enligt artikel 51 i förordning (EU) nr 1308/2013 ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den 1 januari det år under vilket beslutet att bevilja stödet fattas.
4. Sådana åtgärder för grön skörd som avses i artikel 47 i förordning (EU) nr 1308/2013 ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då åtgärden för grön skörd äger rum.
Artikel 31
Belopp och utbetalningar inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter
1. För stöd för utdelning av vissa mjölkprodukter till skolelever enligt artikel 1 i kommissionens förordning (EG) nr 657/2008 (21) ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den första dagen i perioden för ansökan om utbetalning enligt artikel 11 i den förordning som ansökan avser.
2. För betalningen av den avgift som avses i artikel 1 i kommissionens förordning (EG) nr 595/2004 (22) under en sådan tolvmånadersperiod som avses i del II avdelning I kapitel III i rådets förordning (EG) nr 1234/2007 (23) ska den avgörande händelsen för växelkursen infalla den 1 april efter den aktuella perioden.
3. För de transportkostnader som avses i artikel 30.3 i kommissionens förordning (EU) nr 1272/2009 (24) ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då ett giltigt anbud inkommer till den behöriga myndigheten.
Artikel 32
Belopp och utbetalning av stöd i samband med genomförandet av programmet för frukt i skolan
För stöd som ges för utdelning av frukt och grönsaker, bearbetade produkter av frukt och grönsaker och bananprodukter till barn i enlighet med artikel 1 i kommissionens förordning (EG) nr 288/2009 (25) ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den 1 januari som föregår den period som avses i artikel 4.1 i den förordningen.
Artikel 33
Minimipris för sockerbetor, engångsavgift, överskottsavgift och produktionsavgift inom sockersektorn
För produktionsavgiften på socker, minimipriset för sockerbetor och den överskottsavgift som avses i artiklarna 128, 135 respektive 142 i förordning (EU) nr 1308/2013 ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den 1 oktober det regleringsår då priserna tillämpas och beloppen betalas.
Artikel 34
Belopp för struktur- och miljöåtgärder och allmänna kostnader för verksamhetsprogram
1. För de belopp som avses i bilaga II till förordning (EU) nr 1305/2013 och för de belopp som avser åtgärder som godkänts enligt förordning (EG) nr 1698/2005, för vilka utbetalningarna till stödmottagarna numera görs inom ramen för de program för landsbygdens utveckling som godkänts enligt förordning (EU) nr 1305/2013, ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den 1 januari det år då beslutet om beviljande av stöd fattas.
När utbetalningarna av de belopp som avses i första stycket enligt unionslagstiftningen sprids ut över flera år ska den avgörande händelsen för växelkursen för var och en av de årliga utbetalningarna vara den 1 januari det år för vilket beloppet i fråga utbetalas.
2. För de belopp som avses i punkt 2 a i bilaga IX till genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 och som är avsedda att täcka omkostnader som har direkt samband med de driftsfonder eller program som avses i artiklarna 32 och 33 i förordning (EU) nr 1308/2013, ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den 1 januari det år som omkostnaderna avser.
Artikel 35
Belopp som är kopplade till tillstånd att bevilja nationellt ekonomiskt stöd till producentorganisationer inom frukt- och grönsakssektorn och till partiell återbetalning av detta nationella ekonomiska stöd
1. För den ansökan om tillstånd att bevilja nationellt ekonomiskt stöd som avses i artikel 35 i förordning (EU) nr 1308/2013 ska den avgörande händelsen vara den sista dagen för inlämnande av ansökan till kommissionen, vilken fastställs i artikel 92.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011.
2. För ersättning från unionen för det nationella ekonomiska stödet enligt artikel 95 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011, ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den sista dagen för inlämnande av stödansökningar från producentorganisationerna till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna enligt artikel 69.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011.
Artikel 36
Andra belopp och priser
För andra priser och belopp än de som anges i artiklarna 28-35 eller för belopp som är kopplade till dessa och som i unionslagstiftningen eller i ett anbudsförfarande uttrycks i euro, ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då en av följande rättshandlingar äger rum:
a)
För köp, det faktum att ett giltigt anbud har tagits emot.
b)
För försäljning, det faktum att ett giltigt anbud har tagits emot.
c)
För återtag av produkter inom frukt- och grönsakssektorn, dagen för det faktiska återtaget.
d)
För situationer där skörden inte bärgas och för grön skörd inom frukt- och grönsakssektorn, den dag då situationen där skörden inte bärgas inträffar eller då grön skörd äger rum.
e)
För kostnader för transport, bearbetning eller offentlig lagring och för belopp till undersökningar inom ramen för ett anbudsförfarande, sista dagen för inlämnande av anbud.
f)
För notering av priser, belopp eller anbud på marknaden, den dag för vilken priset, beloppet eller anbudet noteras.
g)
För påföljder som utmäts på grund av bristande efterlevnad av jordbrukslagstiftningen, den dag då den behöriga myndigheten utfärdar en handling om att detta har konstateras.
h)
För uppgifter om omsättning eller om produktionsvolymer, början på den referensperiod som anges i jordbrukslagstiftningen.
Artikel 37
Betalning av förskott
För förskott ska den avgörande händelsen för växelkursen vara samma avgörande händelse som gäller för det pris eller belopp som förskottet avser, i de fall då händelsen har ägt rum när förskottet betalas ut, och i andra fall ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då förskottet fastställs i euro, eller om detta inte görs, den dag då förskottet betalas ut. Den avgörande händelsen för växelkursen ska tillämpas på förskottet, oavsett om den avgörande händelse som fastställts för priset eller beloppet i fråga tillämpas för hela detta pris eller belopp eller inte.
Artikel 38
Säkerheter
För säkerheter ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag som säkerheten ställs.
Följande undantag ska dock tillämpas:
a)
För säkerheter i samband med förskott ska den avgörande händelsen för växelkursen vara samma avgörande händelse som gäller för förskottsbeloppet i de fall då händelsen har ägt rum när säkerheten betalas.
b)
För säkerheter som ställs i samband med att anbud lämnas in ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den dag då anbudet lämnas in.
c)
För säkerheter som avser genomförandet av ett anbud ska den avgörande händelsen för växelkursen vara den sista dagen för inlämnande av anbud.
Artikel 39
Transaktionsgranskning
De belopp i euro som förekommer i avdelning V kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 ska när det behövs räknas om till nationella valutor med hjälp av de växelkurser som gäller den första arbetsdagen det år då granskningsperioden inleds och som offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, serie C.
Artikel 40
Fastställande av växelkursen
När en avgörande händelse fastställs i unionslagstiftningen ska den växelkurs som ska användas vara Europeiska centralbankens senaste växelkurs före den första dagen i den månad då den avgörande händelsen inträffar.
I följande fall ska emellertid växelkursen vara den som anges här:
a)
I de fall som avses i artikel 28.2 i den här förordningen, för vilka den avgörande händelsen för växelkursen är godtagandet av tulldeklarationen, ska den växelkurs som avses i artikel 18.1 i förordning (EEG) nr 2913/92 användas.
b)
För kostnader för interventionsåtgärder i form av offentlig lagring ska den växelkurs användas som följer av tillämpningen av artikel 3.2 i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 906/2014 (26).
c)
För minimipriset för sockerbetor enligt artikel 33 i den här förordningen ska den genomsnittliga växelkurs som Europeiska centralbanken fastställde under månaden före den avgörande händelsen tillämpas.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 41
Övergångsbestämmelser
1. Om ett utbetalande organ som godkänts enligt förordning (EG) nr 1290/2005 tar ansvar för sådana utgifter som det tidigare inte ansvarat för ska organet godkännas för sina nya ansvarsområden den 1 januari 2015.
2. De åtgärder som förtecknas i bilagan till förordning (EU) nr 1106/2010 ska inte underställas det kontrollsystem som inrättas genom avdelning V kapitel III i förordning (EU) nr 1306/2013 när det gäller kontroller av utgifter som uppkommit före budgetår 2014.
3. Om särskild lagstiftning hänvisar till sådana primära, sekundära eller underordnade krav som avses i genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 ska artikel 23.2, 23.3 och 23.4 i den här förordningen tillämpas.
4. För de landsbygdsutvecklingsprogram som avses i artikel 15 i förordning (EG) nr 1698/2005 gäller följande:
a)
Bestämmelserna i artikel 38.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska tillämpas på budgetåtaganden som inte utnyttjats per den 31 december det andra året efter det att budgetåtagandet gjordes. Hänvisningar till år N+3 i artikel 38 i den förordningen ska betraktas som hänvisningar till år N+2.
b)
Kommissionens mellanliggande betalningar ska på det sätt som anges i artikel 36.3 b i förordning (EU) nr 1306/2013 se till att det totalbelopp för bidrag från Ejflu som tilldelats varje åtgärd för hela den ifrågavarande programperioden respekteras.
c)
Vid tillämpningen av artiklarna 37 och 38 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska utgifterna, för att kunna godkännas, ha uppkommit före den dag som fastställs i artikel 71.1 i förordning (EG) nr 1698/2005.
5. Vid tillämpningen av artikel 54.1 och 54.2 i förordning (EU) nr 1306/2013 i de fall som redan kommit eller kommer att komma till kommissionens kännedom avseende budgetår 2013 och 2014 på det sätt som avses i artikel 6 h i förordning (EG) nr 885/2006 ska man även fortsättningsvis beakta det budgetår då ett sådant första konstaterande av en överträdelse gjorts enligt artikel 35 i förordning (EG) nr 1290/2005. Om inga administrativa eller rättsliga fastställanden av oriktigheter gjorts före den 16 oktober 2014 ska artikel 54.1 och 54.2 i förordning (EU) nr 1306/2013 tillämpas.
När räkenskaperna för Ejflu avslutas i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska artikel 54.2 i den förordningen tillämpas från den dag räkenskaperna för budgetår 2014 avslutades.
Artikel 42
Ändring av förordning (EG) nr 376/2008
Artiklarna 34.6 och 34.7 i förordning (EG) nr 376/2008 ska utgå.
De bestämmelserna ska dock fortsätta tillämpas på säkerheter som i vederbörlig ordning hade ställts enligt den förordningen innan den här förordningen trädde i kraft.
Artikel 43
Ändring av förordning (EG) nr 612/2009
Artikel 47.3 i kommissionens förordning (EG) nr 612/2009 ska utgå.
De bestämmelserna ska dock fortsätta tillämpas på säkerheter som i vederbörlig ordning hade ställts enligt den förordningen innan den här förordningen trädde i kraft.
Artikel 44
Upphävande
Förordningarna (EG) nr 883/2006, (EG) nr 884/2006, (EG) nr 885/2006, (EG) nr 1913/2006, (EU) nr 1106/2010 och genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 ska upphöra att gälla.
Följande ska dock tillämpas:
a)
Genomförandeförordning (EU) nr 282/2012 ska fortsätta tillämpas på säkerheter som i vederbörlig ordning hade ställts enligt den förordningen innan den här förordningen trädde i kraft.
b)
Artikel 4 i förordning (EG) nr 883/2006 ska fortsätta tillämpas på utgifter som uppkommit fram till den 15 oktober 2014.
c)
Artikel 11 och kapitel III i förordning (EG) nr 885/2006 ska fortsätta tillämpas till och med den 31 december 2014.
Artikel 45
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 41.4 ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 11 mars 2014.