РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 118, първа алинея от него,
като взеха предвид Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 г. за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (1),
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Създаването на правни условия, даващи възможност на предприятията да приспособят дейностите си по производството и дистрибуцията на продукти отвъд националните граници и осигуряващи им по-голям избор и възможности, допринася за постигането на целите, установени в член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз. Единната патентна закрила в рамките на вътрешния пазар или поне в значителна част от него следва да бъде част от правните инструменти, с които разполагат предприятията.
(2)
Съгласно член 118, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) мерките, които се приемат в рамките на създаването и функционирането на вътрешния пазар, следва да включват осигуряването на единна патентна закрила в целия Съюз и въвеждането на централизирани режими за издаване на разрешения, координация и контрол на равнището на Съюза.
(3)
На 10 март 2011 г. Съветът прие Решение 2011/167/ЕС за разрешаване на засилено сътрудничество между Белгия, България, Чешката република, Дания, Германия, Естония, Ирландия, Гърция, Франция, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Унгария, Малта, Нидерландия, Австрия, Полша, Португалия, Румъния, Словения, Словакия, Финландия, Швеция и Обединеното кралство (наричани по-нататък „участващите държави-членки“) в областта на създаването на единна патентна закрила.
(4)
Единната патентна закрила ще насърчи научния и технически прогрес и функционирането на вътрешния пазар, като направи достъпа до патентната система по-лесен, по-евтин и сигурен от правна гледна точка. Тя също така ще подобри равнището на патентна закрила, като даде възможност за получаване на единна патентна закрила на териториите на участващите държави-членки и премахне разходите и усложненията, с които се сблъскват предприятията в целия Съюз. Единната патентна закрила следва да се предоставя на притежателите на европейски патент както от участващите държави-членки, така и от други държави, независимо от тяхното гражданство, място на пребиваване или място на установяване.
(5)
С Конвенцията за издаване на Европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. (наричана по-нататък „Европейската патентна конвенция“), бе създадена Европейската патентна организация, която бе натоварена със задачата да издава европейски патенти. Тази задача се изпълнява от Европейското патентно ведомство (наричано по-нататък „ЕПВ“). Издаваните от ЕПВ европейски патенти следва, при искане от страна на патентопритежателя, да се ползват с единно действие съгласно настоящия регламент в участващите държави-членки. Такива патенти по-нататък се означават като „европейски патенти с единно действие“.
(6)
В съответствие с част девета от Европейската патентна конвенция група от договарящи страни по Европейската патентна конвенция могат да предвидят издадените за тези държави европейски патенти да имат единно действие. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Европейската патентна конвенция, договор за регионални патенти по смисъла на член 45, алинея 1 от Договора за патентно коопериране от 19 юни 1970 г., последно изменен на 3 февруари 2001 г., и специално споразумение по смисъла на член 19 от Конвенцията за закрила на индустриалната собственост, подписана в Париж на 20 март 1883 г. и последно изменена на 28 септември 1979 г.
(7)
Единната патентна закрила следва да бъде постигната, като се осигури единно действие на европейските патенти на етапа след издаването им съгласно настоящия регламент и по отношение на участващите държави-членки. Основната характеристика на европейските патенти с единно действие следва да бъде техният единен характер, т.е. да осигуряват единна закрила и да имат едно и също действие в участващите държави-членки. Следователно всеки европейски патент с единно действие следва да бъде ограничаван, прехвърлян или обявяван за недействителен, или действието му да се прекратява само по отношение на всички участващи държави-членки. Европейски патент с единно действие следва да може да бъде лицензиран за цялата или за част от територията на участващите държави-членки. С цел да се гарантира еднакъв материалноправен обхват на закрилата, която се предоставя чрез единната патентна закрила, единствено европейските патенти, които са издадени за участващите държави-членки с еднакъв набор от претенции, следва да се ползват от единно действие. На последно място, единното действие, предоставено на европейски патент, следва да има акцесорен характер и следва да се счита, че не се е породило, доколкото основният европейски патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
(8)
В съответствие с общите принципи на патентното право и с член 64, параграф 1 от Европейската патентна конвенция единната патентна закрила следва да има обратно действие в участващите държави-членки, считано от датата на публикуване на съобщението за издаване на европейския патент в Европейския патентен бюлетин. При пораждане на действието на единната патентна закрила участващите държави-членки следва да гарантират, че европейският патент се счита за непородил действие като национален патент на тяхната територия, за да се избегне двойната патентна закрила.
(9)
Европейският патент с единно действие следва да предоставя на своя притежател правото да забрани на всяко трето лице да извършва действия, срещу които патентът осигурява закрила. Това следва да се постигне чрез създаването на Единен патентен съд. По въпросите, които не попадат в приложното поле на настоящия регламент или на Регламент (ЕС) № 1260/2012 на Съвета от 17 декември 2012 г. за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод (3), следва да се прилагат разпоредбите на Европейската патентна конвенция, Споразумението за Единен патентен съд, включително разпоредбите от него, с които се определя обхватът на правото и неговите ограничения, както и националното право, включително разпоредбите на международното частно право.
(10)
Задължителните лицензии за европейските патенти с единно действие следва да се уреждат от правото на участващите държави-членки по отношение на съответните им територии.
(11)
В доклада си относно действието на настоящия регламент Комисията следва да направи оценка на действието на приложимите ограничения и при необходимост, да направи подходящи предложения, като отчита приноса на патентната система за иновациите и техническия прогрес, законните интереси на трети лица и първостепенните обществени интереси. Споразумението за Единен патентен съд не е пречка Европейският съюз да упражнява правомощията си в тази област.
(12)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз принципът на изчерпване на правата следва да се прилага и по отношение на европейските патентни с единно действие. Следователно правата, които се предоставят с европейския патент с единно действие, не следва да се разпростират и върху действия, отнасящи се до закриляния с патента продукт, които се извършват в рамките на териториите на участващите държави-членки, след като този продукт е пуснат на пазара в Съюза от патентопритежателя.
(13)
Приложимият режим за вреди следва да се урежда от правото на участващите държави-членки, по-специално от разпоредбите за изпълнение на член 13 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (4).
(14)
Като обект на собственост даден европейски патент с единно действие следва да бъде разглеждан в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на участващата държава-членка, определена въз основа на конкретни критерии като мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на заявителя.
(15)
С цел да се насърчи и улесни използването за стопански цели на изобретенията, които са закриляни с европейски патенти с единно действие, притежателят на съответния патент следва да може да предлага лицензирането му срещу подходяща насрещна престация. За тази цел патентопритежателят следва да може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да предостави лиценз срещу подходяща насрещна престация. В този случай патентопритежателят следва да се ползва от намаление на таксите за поддържане, считано от момента получаване на декларацията от страна на ЕПВ.
(16)
Групата държави-членки, които прилагат разпоредбите от част девета от Европейската патентна конвенция, може да възлага на ЕПВ задачи и да създаде специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация („специалният комитет“).
(17)
Участващите държави-членки следва да възложат на ЕПВ определени административни задачи, свързани с европейските патенти с единно действие, по-специално по отношение на разглеждането на исканията за единно действие, вписването на единно действие и на всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патенти с единно действие, събирането и разпределението на таксите за поддържане, публикуването на преводите с информационна цел по време на преходен период и управлението на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, направени от заявителите, подали заявки за европейски патент, на език, различен от един от официалните езици на ЕПВ.
(18)
В рамките на специалния комитет участващите държави-членки следва да осигурят управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите, възложени на ЕПВ от участващите държави-членки, да гарантират подаването на искания за единно действие в ЕПВ в срок от един месец от датата на публикуване на съобщението за издаване в Европейския патентен бюлетин, както и да гарантират, че тези искания се подават на езика на производството пред ЕПВ, придружени от превода, предписан през определен преходен период от Регламент (ЕС) № 1260/2012. Участващите държави-членки следва също така да осигурят определянето, в съответствие с правилата за гласуване, предвидени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция, на размера на таксите за поддържане и дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно критериите, установени в настоящия регламент.
(19)
Патентопритежателите следва да заплащат еднократна годишна такса за поддържане на европейските патенти с единно действие. Таксите за поддържане следва да се увеличават прогресивно през целия срок на патентната закрила и, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация на етапа преди издаване на патента, следва да покриват всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и с администрирането на единната патентна закрила. Размерът на таксите за поддържане следва да бъде определен с оглед на целта да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия, като се отчита положението на специфични образувания като малките и средните предприятия, например под формата на по-ниски такси. Той следва да отразява също така големината на пазара, обхванат от патента, и да бъде съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент с действие в участващите държави-членки към момента на първоначалното определяне на размера на таксите за поддържане.
(20)
Следва да се определят подходящият размер и разпределението на таксите за поддържане, за да се гарантира във връзка с единната патентна закрила, че всички разходи за изпълнението на задачите, възложени на ЕПВ, ще бъдат изцяло покрити със средства, получени от европейски патенти с единно действие, както и че приходите от таксите за поддържане, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация по време на етапа преди издаването на патента, осигуряват балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
(21)
Таксите за поддържане следва да се заплащат на Европейската патентна организация. ЕПВ следва да задържа определена част от сумата, за да покрие разходите, възникнали за ЕПВ при изпълнението на задачите във връзка с единната патентна закрила в съответствие с член 146 от Европейската патентна конвенция. Останалата част следва да се разпределя между участващите държави-членки и да се използва за цели, свързани с патентите. Делът от разпределението следва да се определя въз основа на справедливи, обективни и относими критерии, а именно равнището на патентна активност и големината на пазара, като следва да се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка, за да се запази балансирано и устойчиво функциониране на системата. Разпределението следва да осигури компенсация за това, че нейният официален език е различен от един от официалните езици на ЕПВ, че има непропорционално ниско равнище на патентна активност, установено въз основа на Сравнителния доклад за иновациите в Европа, и/или че относително отскоро е член на Европейската патентна организация.
(22)
Засиленото партньорство между ЕПВ и централните ведомства по индустриална собственост на държавите-членки следва да позволи на ЕПВ редовно да използва, когато е целесъобразно, резултатите от всяко проучване, извършено от централните ведомства по индустриална собственост по заявка за национален патент, посочена като приоритетна в последваща заявка за европейски патент. Всички централни ведомства по индустриална собственост, в това число онези, които не извършват проучвания в хода на националната процедура по издаване на патенти, могат да имат важна роля в рамките на засиленото партньорство, като, наред с другото, предоставят консултации и помощ на възможни заявители на патенти, по-специално на малки и средни предприятия, като приемат заявки, като препращат заявките към ЕПВ и като разпространяват патентна информация.
(23)
Настоящият регламент се допълва от Регламент (ЕС) № 1260/2012, приет от Съвета в съответствие с член 118, втора алинея ДФЕС.
(24)
Компетентността по отношение на европейските патенти с единно действие следва да се установи и уреди чрез инструмент за създаване единна система за разглеждане на патентни спорове във връзка с европейските патенти и европейските патенти с единно действие.
(25)
Създаването на Единен патентен съд, който да разглежда дела относно европейския патент с единно действие, е от решаващо значение за осигуряване на нормалното действие на патента, последователността на съдебната практика и, съответно - правната сигурност, както и икономическата ефективност за патентопритежателите. Следователно от първостепенно значение е участващите държави-членки да ратифицират Споразумението за Единния патентен съд в съответствие с националните си конституционни и парламентарни процедури и да предприемат необходимите стъпки, така че този съд да започне работа в най-кратки срокове.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга правата на участващите държави-членки да издават национални патенти и не следва да заменя законодателството на участващите държави-членки в областта на патентите. Следва да се запази правото на заявителите на патент да избират национален патент, европейски патент с единно действие, европейски патент с действие в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция или европейски патент с единно действие, който освен това е валиден в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция, които не са сред участващите държави-членки.
(27)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно създаването на единна патентна закрила, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на настоящия регламент, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, когато е целесъобразно - чрез засилено сътрудничество, в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. С настоящият регламент се осъществява засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила, разрешено с Решение 2011/167/ЕС.
2. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Конвенцията за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. („Европейска патентна конвенция“).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„участваща държава-членка“ означава държава-членка, която към момента на подаване на искане за единно действие съгласно член 9 участва в засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила съгласно Решение 2011/167/ЕС или съгласно решение, прието в съответствие с член 331, параграф 1, втора или трета алинея ДФЕС;
б)
„европейски патент“ означава патент, издаден от Европейското патентно ведомство (ЕПВ) съгласно правилата и процедурите, установени в Европейската патентна конвенция;
в)
„европейски патент с единно действие“ означава европейски патент, който се ползва с единно действие в участващите държави-членки съгласно настоящия регламент;
г)
„Регистър на европейските патенти“ означава регистърът, който се води от ЕПВ съгласно член 127 от Европейската патентна конвенция;
д)
„Регистър за единна патентна закрила“ означава регистърът, който е част от Регистъра на европейските патенти и в който се вписва единното действие, както и всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патент с единно действие;
е)
„Европейски патентен бюлетин“ означава периодичното издание, предвидено в член 129 от Европейската патентна конвенция.
Член 3
Европейски патент с единно действие
1. Европейски патент с еднакъв набор от претенции по отношение на всички участващи държави-членки, се ползва от единно действие в участващите държави-членки, при условие че неговото единно действие е било вписано в Регистъра за единна патентна закрила.
Европейски патент с различни претенции за различните участващи държави-членки, не се ползва с единно действие.
2. Европейският патент с единно действие има единен характер. Той осигурява единна закрила и има едно и също действие във всички участващи държави-членки.
Той може да бъде ограничаван, прехвърлян, обявяван за недействителен или действието му да бъде прекратявано само по отношение на всички участващи държави-членки.
Той може да бъде лицензиран по отношение на цялата или на част от територията на участващите държави-членки.
3. Счита се, че единното действие на европейския патент не се е породило, в степента, в която европейският патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
Член 4
Дата на пораждане на действие
1. Европейският патент с единно действие поражда действие в участващите държави-членки на датата на публикуване от ЕПВ на съобщението за издаването на европейския патент в Европейския патентен бюлетин.
2. Участващите държави-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато единното действие на даден европейски патент е било вписано и се разпростира на тяхната територия, същият европейски патент не поражда действие като национален патент на тяхната територия към датата на публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин.
ГЛАВА II
ПОСЛЕДИЦИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ
Член 5
Единна закрила
1. Европейският патент с единно действие дава на своя притежател правото да забрани на трети лица да извършват действия, срещу които патентът осигурява закрила, на цялата територия на участващите държави-членки, в които патентът има единно действие, при спазване на приложимите ограничения.
2. Обхватът на това право и неговите ограничения са еднакви във всички участващи държави-членки, в които патентът има единно действие.
3. Действията, срещу които патентът осигурява закрила, посочени в параграф 1, и приложимите ограничения се определят от правото, приложимо към европейските патенти с единно действие в участващата държава-членка, чието национално право е приложимо към европейския патент с единно действие като обект на собственост съгласно член 7.
4. В доклада си по член 16, параграф 1 Комисията прави оценка на действието на приложимите ограничения и, при необходимост, прави подходящи предложения.
Член 6
Изчерпване на правата, предоставени от европейски патент с единно действие
Правата, предоставени от европейския патент с единно действие, не се разпростират върху действия, които се отнасят до закриляния с патента продукт, извършени в участващите държави-членки, в които съответният патент има единно действие, след пускането на продукта на пазара в Съюза от патентопритежателя или с неговото съгласие, освен ако патентопритежателят има основателни причини да се противопостави на последващата търговия с продукта.
ГЛАВА III
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ КАТО ОБЕКТ НА СОБСТВЕНОСТ
Член 7
Третиране на европейския патент с единно действие като национален патент
1. Европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се счита в своята цялост и във всички участващи държави-членки за национален патент на участващата държава-членка, в която съответният патент има единно действие и в която съгласно Регистъра на европейските патенти:
а)
се намира мястото на пребиваване или основното място на стопанска дейност на заявителя към датата на подаване на заявката за европейски патент; или
б)
когато буква а) не се прилага - заявителят е имал място на стопанска дейност към датата на подаване на заявката за европейски патент.
2. Когато две или повече лица са вписани в Регистъра на европейските патенти като съзаявители, параграф 1, буква а) се прилага за съзаявителя, който е вписан първи. Когато това не е възможно, параграф 1, буква а) се прилага за следващия посочен съзаявител по реда на вписване. Когато параграф 1, буква а) не се прилага за нито един от съзаявителите, се прилага съответно параграф 1, буква б).
3. Когато мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на нито един от съзаявителите не се намира в участваща държава-членка, в която съответният патент има единно действие, за целите на параграф 1 или 2 европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се третира в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на държавата, в която се намира седалището на Европейската патентна организация в съответствие с член 6, параграф 1 от Европейската патентна конвенция.
4. Придобиването на право не може да зависи от вписване в национален патентен регистър.
Член 8
Лицензионна готовност
1. Притежателят на европейски патент с единно действие може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да разреши на всяко лице да използва изобретението като лицензополучател срещу подходяща насрещна престация.
2. Лицензията, получена съгласно настоящия регламент, се счита за договорна лицензия.
ГЛАВА IV
ИНСТИТУЦИОНАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 9
Административни задачи в рамките на Европейската патентна организация
1. Участващите държави-членки възлагат, по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, на ЕПВ следните задачи, които се изпълняват в съответствие с вътрешния правилник на ЕПВ:
а)
административно обслужване на исканията за единно действие на притежатели на европейски патенти;
б)
включване на Регистъра за единна патентна закрила в Регистъра на европейските патенти и административно обслужване на Регистъра за единна патентна закрила;
в)
приемане и вписване на декларации за лицензиране по член 8, тяхното оттегляне и лицензионни ангажименти, поети от притежателя на европейския патент с единно действие в международни органи по стандартизация;
г)
публикуване на преводите, посочени в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, през посочения в същия член преходен период;
д)
събиране и управление на таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие за годините след годината, в която съобщението за издаването му е публикувано в Европейския патентен бюлетин; събиране и управление на допълнителни такси за забавено плащане на такси за поддържане, когато забавеното плащане е направено в рамките на шест месеца от падежа, както и разпределение на част от събраните такси за поддържане в полза на участващите държави-членки;
е)
управление на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, посочена в член 5 от Регламент (ЕС) № 1260/2012;
ж)
гарантиране, че исканията за единно действие се подават от притежателя на европейски патент на езика на производството по смисъла на член 14, алинея 3 от Европейската патентна конвенция най-късно един месец след публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин; както и
з)
гарантиране, че единното действие се отбелязва в Регистъра за единна патентна закрила, когато е било подадено искане за единно действие и по време на преходния период, предвиден в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, че искането е било представено заедно с преводите, посочени в същия член, както и че ЕПВ бива уведомено за всякакви ограничавания, лицензии, прехвърляния и случаи на обявяване на недействителност на европейски патенти с единно действие.
2. Участващите държави-членки гарантират спазването на настоящия регламент при изпълнението на международните задължения, които са поели с Европейската патентна конвенция, и си сътрудничат за тази цел. В качеството си на договарящи страни по Европейската патентна конвенция участващите държави-членки гарантират управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите по параграф 1 от настоящия член и осигуряват определянето на размера на таксите за поддържане съгласно член 12 от настоящия регламент и определянето на дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно член 13 от настоящия регламент.
За тази цел те създават специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация (наричан по-нататък „специалният комитет“) по смисъла на член 145 от Европейската патентна конвенция.
Специалният комитет се състои от представителите на участващите държави-членки и един представител на Комисията в качеството му на наблюдател, както и от техните заместници, които ги представляват в тяхно отсъствие. Членовете на специалния комитет могат да бъдат подпомагани от съветници или експерти.
Специалният комитет взема решения, като отчита надлежно позицията на Комисията и като спазва правилата, установени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция.
3. Участващите държави-членки осигуряват ефективна правна защита пред компетентен съд на една или няколко участващи държави-членки срещу решения, взети от ЕПВ при изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
ГЛАВА V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 10
Принцип относно разходите
Разходите, направени от ЕПВ при изпълнение на допълнителните задачи, възложени му по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, от участващите държави-членки, се покриват от таксите, събрани от европейските патенти с единно действие.
Член 11
Такси за поддържане
1. Патентопритежателите заплащат на Европейската патентна организация такси за поддържане на европейските патенти с единно действие и допълнителни такси за забавено плащане. Тези такси са дължими за годините след годината, в която в Регистъра на европейските патенти е публикувано съобщението за издаването на европейски патент, който се ползва с единно действие.
2. Действието на европейския патент с единно действие се прекратява, ако таксата за поддържане и, когато е приложимо, някоя от допълнителните такси не е платена навреме.
3. Таксите за поддържане, дължими след получаване на декларацията, посочена в член 8, параграф 1, се намаляват.
Член 12
Размер на таксите за поддържане
1. Таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие са:
а)
прогресивно нарастващи през целия срок на единната патентна закрила;
б)
достатъчни за покриване на всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и администрирането на единната патентна закрила; и
в)
достатъчни, заедно с таксите, които се заплащат на Европейската патентна организация на етапа преди издаването, за да се гарантира балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
2. Размерът на таксите за поддържане се определя при отчитане, наред с останалото, на положението на специфични образувания като малките и средните предприятия с цел:
а)
да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия;
б)
да се отчете големината на пазара, обхванат от патента; както и
в)
да е съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент, който поражда действие в участващите държави-членки към момента на първоначално определяне на размера на таксите за поддържане.
3. С оглед постигане на целите, установени в настоящата глава, се определя размер на таксите за поддържане, който:
а)
е равностоен на размера на таксите за поддържане, заплащани за средното географско покритие на действащи европейски патенти;
б)
отразява степента на поддържане на действащи европейски патенти;
в)
отразява броя на исканията за единно действие.
Член 13
Разпределение
1. ЕПВ задържа 50 процента от таксите за поддържане по член 11, платени за европейски патенти с единно действие. Останалата част от сумата се разпределя на участващите държави-членки в съответствие с дела от разпределението на таксите за поддържане, определен съгласно член 9, параграф 2.
2. За да се постигнат целите, установени в настоящата глава, делът от разпределението на таксите за поддържане между участващите държави-членки се определя въз основа на следните справедливи, обективни и относими критерии:
а)
брой на заявките за патенти;
б)
големината на пазара, като при това се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка,
в)
компенсация за участващите държави-членки с:
i)
официален език, различен от един от официалните езици на ЕПВ,
ii)
непропорционално ниско равнище на патентна активност, и/или
iii)
относително скорошно членство в Европейската патентна организация.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 14
Сътрудничество между Комисията и ЕПВ
Комисията установява посредством работно споразумение тясно сътрудничество с ЕПВ в областите на приложение на настоящия регламент. Това сътрудничество включва редовен обмен на мнения относно действието на работното споразумение и по-специално по въпроса за таксите за поддържане и въздействието им върху бюджета на Европейската патентна организация.
Член 15
Прилагане на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция
Настоящият регламент не засяга прилагането на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция.
Член 16
Доклад за действието на настоящия регламент
1. Най-късно три години след датата на пораждане на действие на първия европейски патент с единно действие и на всеки пет години след това Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за действието на настоящия регламент и при необходимост прави подходящи предложения за изменението му.
2. Комисията редовно представя на Европейския парламент и на Съвета доклади за действието на таксите за поддържане, посочени в член 11, като отделя особено внимание на спазването на член 12.
Член 17
Уведомления от страна на участващите държави-членки
1. До началната дата на прилагане на настоящия регламент участващите държави-членки уведомяват Комисията относно мерките, приети в съответствие с член 9.
2. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за мерките, приети в съответствие с член 4, параграф 2, до началната дата на прилагане на настоящия регламент или в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
Член 18
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от по-късната от следните дати: 1 януари 2014 г. или датата на влизане в сила на Споразумението за Единен патентен съд („Споразумението“).
Чрез дерогация от член 3, параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 1 европейски патент, за който е вписано единно действие в Регистъра за единна патентна закрила, има единно действие единствено в тези участващи държави-членки, в които Единният патентен съд има изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към датата на вписването.
3. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за ратифицирането на споразумението в момента на депозиране на своя документ за ратификация. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз датата на влизане в сила на споразумението и списък на държавите-членки, ратифицирали споразумението към датата на влизането му в сила. Впоследствие Комисията актуализира редовно списъка на участващите държави-членки, ратифицирали споразумението, и публикува актуализирания списък в Официален вестник на Европейския съюз.
4. Участващите държави-членки осигуряват въвеждането на мерките, предвидени в член 9, до началната дата на прилагане на настоящия регламент.
5. Всяка участваща държава-членка гарантира, че мерките, посочени в член 4, параграф 2, са въведени до началната дата на прилагане на настоящия регламент или, в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
6. Единна патентна закрила може да бъде поискана за всеки европейски патент, издаден на началната дата на прилагане на настоящия регламент или след това.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в участващите държави-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1257/2012
av den 17 december 2012
om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 118 första stycket,
med beaktande av rådets beslut 2011/167/EU av den 10 mars 2011 om bemyndigande av ett fördjupat samarbete på området skapande av ett enhetligt patentskydd (1),
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Skapandet av de rättsliga förutsättningarna för företag att anpassa sin verksamhet i fråga om tillverkning och distribution av produkter över nationsgränserna och ge dem större valfrihet och fler möjligheter bidrar till att uppnå unionens mål som framgår av artikel 3.3 i fördraget om Europeiska unionen. Ett enhetligt patentskydd på den inre marknaden, eller åtminstone på en betydande del av den, bör vara ett av de rättsliga instrument som står till företagens förfogande.
(2)
Enligt artikel 118 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) ska åtgärder vidtas inom ramen för den inre marknadens upprättande eller funktion för att skapa ett enhetligt patentskydd i hela unionen och upprätta centraliserade system för beviljande av tillstånd, samordning och kontroll på unionsnivå.
(3)
Den 10 mars 2011 antog rådet beslut 2011/167/EU om bemyndigande av ett fördjupat samarbete mellan Belgien, Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grekland, Frankrike, Cypern, Lettland, Litauen, Luxemburg, Ungern, Malta, Nederländerna, Österrike, Polen, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Finland, Sverige och Förenade kungariket (nedan kallade de deltagande medlemsstaterna) på området för skapande av ett enhetligt patentskydd.
(4)
Ett enhetligt patentskydd kommer att främja vetenskapliga och tekniska framsteg och förbättra den inre marknadens funktion genom att göra det lättare, billigare och mer rättssäkert att utnyttja patentsystemet. Det kommer även att förbättra patentskyddet, eftersom det blir möjligt att få ett enhetligt patentskydd i de deltagande medlemsstaterna och minska kostnaderna och underlätta för företagen i hela unionen. Det bör vara tillgängligt för innehavare av europeiska patent från såväl deltagande medlemsstater som andra stater, oavsett deras nationalitet, hemvist eller säte.
(5)
Europeiska patentorganisationen inrättades genom konventionen om meddelande av europeiska patent av den 5 oktober 1973, reviderad den 17 december 1991 och 29 november 2000, (nedan kallad EPC), och fick därigenom i uppgift att bevilja europeiska patent. Denna uppgift utförs av Europeiska patentverket (nedan kallat EPO). Ett europeiskt patent som beviljas av EPO bör på patenthavarens begäran genom denna förordning ha enhetlig verkan i de deltagande medlemsstaterna. Ett sådant patent kallas nedan ett europeiskt patent med enhetlig verkan.
(6)
I enlighet med avdelning IX av EPC kan en grupp avtalsslutande stater i EPC föreskriva att europeiska patent som beviljas för dessa stater ska ha en enhetlig karaktär. Denna förordning utgör ett särskilt avtal i den mening som avses i artikel 142 i EPC, ett regionalt patentfördrag i den mening som avses i artikel 45.1 i konventionen om patentsamarbete av den 19 juni 1970, senast ändrad den 3 februari 2001, och ett särskilt avtal i den mening som avses i artikel 19 i Pariskonventionen för skydd av den industriella äganderätten av den 20 mars 1883 och senast ändrad den 28 september 1979.
(7)
Ett enhetligt patentskydd bör skapas genom att redan beviljade europeiska patent genom denna förordning ges enhetlig verkan i alla de deltagande medlemsstaterna. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan bör främst kännetecknas av en enhetlig karaktär, det vill säga att det ger ett enhetligt skydd och har samma rättsverkan i alla deltagande medlemsstater. Därför bör ett europeiskt patent med enhetlig verkan endast begränsas, överlåtas, upphävas eller upphöra med avseende på alla de deltagande medlemsstaterna. Det bör vara möjligt att licensiera ett europeiskt patent med enhetlig verkan för hela territoriet eller en del av de deltagande medlemsstaternas territorier. För att säkerställa att det enhetliga patentskyddet ger ett enhetligt materiellt skyddsomfång, bör endast europeiska patent som har beviljats med samma kravuppsättning för alla deltagande medlemsstater ha enhetlig verkan. Slutligen bör ett europeiskt patents enhetliga verkan vara underordnad själva det europeiska patentet och inte anses ha uppkommit i den utsträckning det europeiska grundpatentet upphävs eller begränsas.
(8)
I enlighet med allmänna patenträttsliga principer och artikel 64.1 i EPC bör det enhetliga patentskyddet få verkan retroaktivt i de deltagande medlemsstaterna från och med den dag som beslutet att bevilja det europeiska patentet offentliggörs i Europeiska patenttidningen (European Patent Bulletin). Om ett enhetligt patentskydd får verkan bör de deltagande medlemsstaterna se till att det europeiska patentet inte anses ha fått verkan som ett nationellt patent på deras territorium, för att undvika dubbelt patenskydd.
(9)
Det europeiska patentet med enhetlig verkan bör ge innehavaren rätt att förbjuda tredje part att begå handlingar som patentet skyddar mot. Detta bör säkerställas genom inrättandet av en enhetlig patentdomstol. I frågor som inte omfattas av denna förordning eller rådets förordning (EU) nr 1260/2012 av den 17 december 2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang (3) bör bestämmelserna i EPC, avtalet om en enhetlig patentdomstol, inbegripet dess bestämmelser om rättighetens omfattning och begränsningar, samt nationell lagstiftning, inbegripet internationella privaträttsliga regler, gälla.
(10)
Tvångslicenser för europeiska patent med enhetlig verkan bör regleras av de deltagande medlemsstaternas lagstiftning vad gäller deras respektive territorier.
(11)
I sin rapport om tillämpningen av denna förordning bör kommissionen utvärdera hur de tillämpliga begränsningarna fungerar och, när så krävs, lägga fram lämpliga förslag med beaktande av patentsystemets bidrag till innovation och teknisk utveckling, tredje parters legitima intressen samt överskuggande samhällsintressen. Avtalet om en enhetlig patentdomstol hindrar inte Europeiska unionen från att utöva sina befogenheter på området.
(12)
I enlighet med Europeiska unionens domstols rättspraxis bör principen om konsumtion av rättigheter tillämpas även på europeiska patent med enhetlig verkan. De rättigheter som är knutna till ett europeiskt patent med enhetlig verkan bör därför inte omfatta handlingar som avser den patentskyddade produkten och som utförs i de deltagande medlemsstaterna efter det att patenthavaren har släppt ut produkten på unionsmarknaden.
(13)
Skadeståndssystemet bör regleras av lagstiftningen i de deltagande medlemsstaterna, särskilt bestämmelserna som genomför artikel 13 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/48/EG av den 29 april 2004 om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (4).
(14)
Som förmögenhetsobjekt bör ett europeiskt patent med enhetlig verkan, i sin helhet och i alla deltagande medlemsstater, anses som ett nationellt patent i den deltagande medlemsstaten som fastställs i enlighet med särskilda kriterier, såsom sökandens hemvist, huvudsakliga säte eller driftsställe.
(15)
För att främja och underlätta ekonomiskt utnyttjande av en uppfinning som skyddas av ett europeiskt patent med enhetlig verkan bör innehavaren av det patentet kunna erbjuda licens mot lämplig ersättning. Patenthavaren bör därför kunna inge en förklaring till EPO om att denne är beredd att bevilja licens mot lämplig ersättning. I så fall bör patenthavaren få en reducering av årsavgiften från det att EPO har mottagit en sådan förklaring.
(16)
Den grupp av medlemsstater som utnyttjar bestämmelserna i avdelning IX i EPC får ge EPO i uppdrag att utföra vissa arbetsuppgifter och får inrätta ett särskilt utskott inom Europeiska patentorganisationens förvaltningsråd (nedan kallat det särskilda utskottet).
(17)
De deltagande medlemsstaterna bör ge EPO i uppdrag att utföra vissa administrativa uppgifter som rör europeiska patent med enhetlig verkan, särskilt administreringen av ansökningar om enhetlig verkan, registreringen av enhetlig verkan och eventuella begränsningar, licenser, överlåtelser, upphävanden eller upphöranden av europeiska patent med enhetlig verkan, insamlandet och fördelningen av årsavgifter, offentliggörandet av översättningar i informationssyfte under en övergångsperiod samt administreringen av ett ersättningssystem för översättningskostnader för sökande som lämnar in ansökningar om europeiska patent på ett annat språk än något av EPO:s officiella språk.
(18)
Inom ramen för det särskilda utskottet bör de deltagande medlemsstaterna ansvara för förvaltning och övervakning av verksamheten med avseende på de arbetsuppgifter som EPO har anförtrotts av de deltagande medlemsstaterna, se till att ansökningar om enhetlig verkan ges in till EPO inom en månad från den dag då beslutet att bevilja patentet offentliggörs i Europeiska patenttidningen, och säkerställa att sådana ansökningar lämnas på handläggningsspråket vid EPO tillsammans med den översättning som föreskrivs under en övergångsperiod i förordning (EU) nr 1260/2012. De deltagande medlemsstaterna bör också, i överensstämmelse med de omröstningsbestämmelser som anges i artikel 35.2 i EPC, säkerställa att nivån på årsavgifterna och årsavgifternas fördelning fastställs enligt kriterierna i den här förordningen.
(19)
Patenthavaren bör betala en enda årlig avgift för ett europeiskt patent med enhetlig verkan. Årsavgiften bör vara progressiv under hela patentskyddets livslängd och bör, tillsammans med de avgifter som ska betalas till Europeiska patentorganisationen under perioden innan patentet beviljas, täcka alla kostnader för att bevilja det europeiska patentet och administrera det enhetliga patentskyddet. Årsavgifternas nivå bör fastställas med målsättningen att främja innovation och de europeiska företagens konkurrenskraft med beaktande av den situation som råder för särskilda enheter som små och medelstora företag, t.ex. i form av lägre avgifter. De bör även återspegla storleken på den marknad som patentet omfattar och ungefär motsvara de nationella årsavgifterna för ett genomsnittligt europeiskt patent som får verkan i de deltagande medlemsstaterna vid den tidpunkt då årsavgifternas storlek först fastställs.
(20)
Den lämpliga nivån på och fördelningen av årsavgifter bör fastställas för att säkerställa att alla kostnader för de uppgifter som EPO fått i uppdrag att utföra med anledning av det enhetliga patentskyddet helt och hållet täcks av inkomsterna från europeiska patent med enhetlig verkan, och att intäkterna från årsavgifterna, tillsammans med de avgifter som ska betalas till Europeiska patentorganisationen innan patentet beviljas, säkerställer att Europeiska patentorganisationens budget är balanserad.
(21)
Årsavgifter bör betalas till den Europeiska patentorganisationen. EPO bör behålla ett belopp för att täcka de kostnader som uppstår när EPO utför uppgifter som rör det enhetliga patentskyddet i enlighet med artikel 146 i EPC. Det återstående beloppet bör fördelas mellan de deltagande medlemsstaterna och bör användas för patentrelaterade ändamål. Fördelningen bör fastställas på grundval av rimliga, rättvisa och relevanta kriterier, nämligen patentaktivitet och marknadens storlek, och bör garantera ett minimibelopp som ska fördelas mellan alla deltagande medlemsstater så att systemet kan fungera på ett välbalanserat och hållbart sätt. Fördelningen bör kompensera de deltagande medlemsstaterna om de har ett annat officiellt språk än något av EPO:s officiella språk, om de har oproportionerligt få patent enligt vad som kan fastställas utifrån den europeiska resultattavlan för innovation och/eller om de relativt nyligen har blivit medlemmar i Europeiska patentorganisationen.
(22)
Ett fördjupat partnerskap mellan EPO och medlemsstaternas centrala patentmyndigheter bör göra det möjligt för EPO att när så är lämpligt regelbundet använda sökresultatet av centrala patentmyndigheters nyhetsprövningar av nationella patentansökningar när dessa åberopas som prioritetsgrundande vid senare ansökningar om europeiska patent. Alla centrala patentmyndigheter, inklusive de som inte genomför nyhetsprövningar under ett nationellt ansökningsförfarande, kan spela en viktig roll i det fördjupade partnerskapet, bland annat genom att ge råd och stöd till potentiella patentsökande, särskilt till små och medelstora företag, genom att ta emot ansökningar, vidarebefordra dem till EPO och genom att sprida information om patent.
(23)
Denna förordning kompletteras av förordning (EU) nr 1260/2012 som antas av rådet i enlighet med artikel 118 andra stycket i EUF-fördraget.
(24)
Jurisdiktionen med avseende på europeiska patent med enhetlig verkan bör fastställas och regleras av ett instrument som upprättar ett enhetligt system för tvistlösning avseende europeiska patent och europeiska patent med enhetlig verkan.
(25)
Att inrätta en enhetlig patentdomstol för att handlägga mål som rör europeiska patent med enhetlig verkan är mycket viktigt för att säkerställa att det patentet fungerar på rätt sätt, en enhetlig rättspraxis och därmed rättssäkerhet liksom kostnadseffektivitet för patenthavarna. Det är därför mycket viktigt att de deltagande medlemsstaterna ratificerar avtalet om en enhetlig patentdomstol i enlighet med sina nationella konstitutionella och parlamentariska förfaranden samt vidtar de åtgärder som krävs för att denna domstol ska kunna inleda sin verksamhet så snart som möjligt.
(26)
Denna förordning bör inte påverka de deltagande medlemsstaternas rätt att bevilja nationella patent och bör inte ersätta de deltagande medlemsstaternas patentlagstiftning. Patentsökande bör fortfarande kunna välja att erhålla antingen ett nationellt patent, ett europeiskt patent med enhetlig verkan, ett europeiskt patent med verkan i en eller flera av de avtalsslutande staterna i EPC eller ett europeiskt patent med enhetlig verkan som dessutom har validerats i en eller flera andra avtalsslutande stater i EPC som inte tillhör de deltagande medlemsstaterna.
(27)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att skapa ett enhetligt patentskydd, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, till följd av denna förordnings omfattning och verkan, bättre kan uppnås på unionsnivå kan unionen anta åtgärder, när så är lämpligt genom fördjupat samarbete, i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
1. Syftet med denna förordning är att genomföra ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd som bemyndigats genom beslut 2011/167/EU.
2. Denna förordning utgör ett särskilt avtal i den mening som avses i artikel 142 i konventionen om meddelande av europeiska patent av den 5 oktober 1973, reviderad den 17 december 1991 och den 29 november 2000 (nedan kallad EPC).
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a) deltagande medlemsstat: en medlemsstat som deltar i ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd enligt beslut 2011/167/EU eller enligt ett beslut som antas i enlighet med artikel 331.1 andra eller tredje stycket i EUF-fördraget vid tidpunkten för ansökan om enhetlig verkan som avses i artikel 9.
b) europeiskt patent: ett patent som beviljas av Europeiska patentverket (nedan kallat EPO) enligt de regler och förfaranden som fastställs i EPC.
c) europeiskt patent med enhetlig verkan: ett europeiskt patent som genom denna förordning har enhetlig verkan i de deltagande medlemsstaterna.
d) europeiska patentregistret: det register som EPO för enligt artikel 127 i EPC.
e) register för enhetligt patentskydd: det register som utgör en del av det europeiska patentregistret där den enhetliga verkan och eventuella begränsningar, licenser, överlåtelser, upphävanden eller upphöranden av europeiska patent med enhetlig verkan registreras.
f) Europeiska patenttidningen: den periodiska tidskrift som föreskrivs i artikel 129 i EPC.
Artikel 3
Europeiskt patent med enhetlig verkan
1. Ett europeiskt patent som beviljas med samma kravuppsättning avseende alla deltagande medlemsstater ska ha enhetlig verkan i alla de deltagande medlemsstaterna, förutsatt att dess enhetliga verkan har registrerats i registret för enhetligt patentskydd.
Ett europeiskt patent som beviljats med olika kravuppsättningar för olika deltagande medlemsstater ska inte ha enhetlig verkan.
2. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska vara av enhetlig karaktär. Det ska ge ett enhetligt skydd och ha samma rättsverkan i alla deltagande medlemsstater.
Det får endast begränsas, överlåtas eller upphävas eller upphöra med avseende på alla de deltagande medlemsstaterna.
Det får licensieras för hela eller en del av de deltagande medlemsstaternas territorier.
3. Ett europeiskt patents enhetliga verkan ska inte anses ha uppstått i den utsträckning det europeiska patentet har upphävts eller begränsats.
Artikel 4
Verkan
1. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska få verkan i de deltagande medlemsstaterna samma dag som EPO i Europeiska patenttidningen offentliggör beslutet att bevilja det europeiska patentet.
2. De deltagande medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att se till att, när enhetlig verkan har registrerats för ett europeiskt patent och omfattar deras territorium, det europeiska patentet inte ska anses ha fått verkan som ett nationellt patent på deras territorium den dag då beslutet att bevilja patentet offentliggörs i Europeiska patenttidningen.
KAPITEL II
EFFEKTER AV DET EUROPEISKA PATENTET MED ENHETLIG VERKAN
Artikel 5
Enhetligt skydd
1. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan ger patenthavaren rätt att förbjuda tredje part att begå handlingar som det patentet skyddar mot i hela territoriet tillhörande de deltagande medlemsstater där det har enhetlig verkan, med förbehåll för tillämpliga begränsningar.
2. Den rättighetens omfattning och begränsningar ska vara enhetliga i alla deltagande medlemsstater där patentet har enhetlig verkan.
3. De handlingar som patentet skyddar mot som avses i punkt 1 och de begränsningar som är tillämpliga är de som fastställts i den lagstiftning som tillämpas på europeiska patent med enhetlig verkan i den deltagande medlemsstat vars nationella lagstiftning är tillämplig på det europeiska patentet med enhetlig verkan som förmögenhetsobjekt i enlighet med artikel 7.
4. I den rapport som avses i artikel 16.1 ska kommissionen utvärdera hur de tillämpliga begränsningarna fungerar och ska när så krävs lägga fram lämpliga förslag.
Artikel 6
Konsumtion av de rättigheter som följer av det europeiska patentet med enhetlig verkan
De rättigheter som följer av ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska inte omfatta handlingar som avser den patentskyddade produkten och som utförs i de deltagande medlemsstaterna där det patentet har enhetlig verkan efter det att produkten släppts ut på unionsmarknaden av patenthavaren eller med dennes samtycke, om inte patenthavaren har legitima skäl att motsätta sig ytterligare saluföring av produkten.
KAPITEL III
ETT EUROPEISKT PATENT MED ENHETLIG VERKAN SOM FÖRMÖGENHETSOBJEKT
Artikel 7
Behandling av ett europeiskt patent med enhetlig verkan som ett nationellt patent
1. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska, som förmögenhetsobjekt, i sin helhet och i alla deltagande medlemsstater anses som ett nationellt patent i den deltagande medlemsstat där det patentet har enhetlig verkan och där sökanden enligt det europeiska patentregistret
a)
hade sin hemvist eller sitt huvudsakliga säte den dag då ansökan om europeiskt patent gavs in, eller
b)
om led a inte är tillämpligt, sökanden hade ett driftsställe den dag då ansökan om europeiskt patent gavs in.
2. Om två eller flera personer är antecknade i det europeiska patentregistret som medsökande ska punkt 1 a tillämpas på den medsökande som anges först. Om detta inte är möjligt ska punkt 1 a tillämpas på nästa medsökande i turordningen. Kan punkt 1 a inte tillämpas på någon av medsökandena ska punkt 1 b tillämpas.
3. Om ingen sökande hade sin hemvist, sitt huvudsakliga säte eller sitt driftställe i en deltagande medlemsstat där det patentet har enhetlig verkan enligt punkt 1 eller 2, ska det europeiska patentet med enhetlig verkan, som förmögenhetsobjekt, i sin helhet och i alla deltagande medlemsstater behandlas som ett nationellt patent i den stat där Europeiska patentorganisationen har sitt huvudkontor i enlighet med artikel 6.1 i EPC.
4. Förvärvandet av en rättighet får inte vara beroende av en eventuell registrering i ett nationellt patentregister.
Artikel 8
Licensberedskap
1. Innehavaren av ett europeiskt patent med enhetlig verkan kan inge en förklaring till EPO om att denne är beredd att tillåta alla intresserade att mot en lämplig ersättning utnyttja uppfinningen som licenstagare.
2. En licens som erhålls enligt denna förordning ska behandlas som en avtalsenlig licens.
KAPITEL IV
INSTITUTIONELLA BESTÄMMELSER
Artikel 9
Administrativa uppgifter inom Europeiska patentorganisationen
1. De deltagande medlemsstaterna ska, i den mening som avses i artikel 143 i EPC, ge EPO i uppdrag att utföra följande arbetsuppgifter som ska utföras i enlighet med EPO:s interna regler:
a)
Administrera ansökningar om enhetlig verkan från innehavare av europeiska patent.
b)
Införa registret för enhetligt patentskydd i det europeiska patentregistret och administrera registret för enhetligt patentskydd.
c)
Ta emot och registrera sådana förklaringar om licensering som avses i artikel 8, återkallanden av dessa och åtaganden om licensering som innehavaren av ett europeiskt patent med enhetlig verkan har gjort vid internationella standardiseringsorgan.
d)
Offentliggöra de översättningar som avses i artikel 6 i förordning (EU) nr 1260/2012 under den övergångsperiod som avses i den artikeln.
e)
Samla in och administrera årsavgifter för europeiska patent med enhetlig verkan för åren efter det år då uppgift om beviljandet offentliggörs i Europeiska patenttidningen. Samla in och administrera de tilläggsavgifter som ska betalas när årsavgifterna betalas för sent, när sådana inbetalningar sker inom sex månader från förfallodagen, samt fördela en del av de insamlade årsavgifterna till de deltagande medlemsstaterna.
f)
Administrera ersättningssystemet för ersättning för översättningskostnader som avses i artikel 5 i förordning (EU) nr 1260/2012.
g)
Säkerställa att en ansökan om enhetlig verkan ges in av innehavaren av ett europeiskt patent på handläggningsspråket enligt definitionen i artikel 14.3 i EPC, senast en månad från det att beslutet att bevilja patentet offentliggörs i Europeiska patenttidningen.
h)
Säkerställa att uppgift om enhetlig verkan anges i registret för enhetligt patentskydd, när en ansökan om enhetlig verkan har getts in och, under den övergångsperiod som anges i artikel 6 i förordning (EU) nr 1260/2012, har getts in tillsammans med de översättningar som avses i den artikeln, samt att EPO informeras om eventuella begränsningar, licenser, överlåtelser eller upphävanden av europeiska patent med enhetlig verkan.
2. De deltagande medlemsstaterna ska se till att denna förordning följs när de fullgör de internationella skyldigheter som de åtagit sig i EPC, och ska för detta ändamål samarbeta med varandra. De deltagande medlemsstaterna ska som avtalsslutande stater i EPC säkerställa styrningen och övervakningen av de aktiviteter som hänför sig till de uppgifter som avses i punkt 1 i denna artikel och ska se till att årsavgifterna fastställs på en nivå som är i enlighet med vad som anges i artikel 12 i denna förordning och att fördelningen av årsavgifterna bestäms i enlighet med vad som anges i artikel 13 i denna förordning.
De ska för detta ändamål inrätta ett särskilt utskott inom Europeiska patentorganisationens förvaltningsråd (nedan kallat det särskilda utskottet) i den mening som avses i artikel 145 i EPC.
Det särskilda utskottet ska bestå av företrädarna för de deltagande medlemsstaterna och en företrädare för kommissionen såsom observatör, samt ställföreträdare som företräder dem i deras frånvaro. Medlemmarna i det särskilda utskottet får biträdas av rådgivare eller experter.
Det särskilda utskottet ska fatta sina beslut med vederbörlig hänsyn till kommissionens ståndpunkt och i enlighet med bestämmelserna i artikel 35.2 i EPC.
3. De deltagande medlemsstaterna ska säkerställa att ett effektivt rättsligt skydd finns att tillgå inför en domstol behörig i en eller flera av de deltagande medlemsstaterna avseende de beslut som EPO fattar när det utför de arbetsuppgifter som avses i punkt 1.
KAPITEL V
FINANSIELLA BESTÄMMELSER
Artikel 10
Principer om utgifter
De utgifter som EPO har för att utföra de extra arbetsuppgifter som de deltagande medlemsstaterna har gett patentverket i uppdrag att utföra enligt artikel 143 i EPC ska finansieras med avgifterna från europeiska patent med enhetlig verkan.
Artikel 11
Årsavgifter
1. Patenthavaren ska betala årsavgifter för europeiska patent med enhetlig verkan och tilläggsavgifter vid försenade betalningar till Europeiska patentorganisationen. Avgifterna ska betalas för åren efter det år då uppgift om beviljandet av det europeiska patentet med enhetlig verkan offentliggörs i Europeiska patenttidningen.
2. Ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska upphöra om en årsavgift och i förekommande fall tilläggsavgift inte betalas i tid.
3. Årsavgifter för patentet som förfaller efter mottagandet av förklaringen som avses i artikel 8.1 ska minskas.
Artikel 12
Årsavgifternas storlek
1. Årsavgifter för europeiska patent med enhetlig verkan ska vara
a)
progressiva under hela det enhetliga patentskyddets löptid,
b)
tillräckliga för att täcka alla kostnader för att bevilja det europeiska patentet och administrera det enhetliga patentskyddet, och
c)
tillräckliga för att, tillsammans med de avgifter som ska betalas till Europeiska patentorganisationen innan patentet beviljas, säkerställa att Europeiska patentorganisationens budget är balanserad.
2. Årsavgifterna ska fastställas, med beaktande av bland annat situationen för särskilda enheter som små och medelstora företag, med målet att
a)
främja innovation och de europeiska företagens konkurrenskraft,
b)
återspegla storleken på den marknad som patentet omfattar, och
c)
ungefär motsvara nivån på de nationella årsavgifterna för ett genomsnittligt europeiskt patent som får verkan i de deltagande medlemsstaterna vid den tidpunkt då årsavgifternas storlek först fastställs.
3. För att nå de mål som anges i detta kapitel ska årsavgifterna fastställas på en nivå som
a)
motsvarar årsavgifterna som ska betalas för det genomsnittliga geografiska område som de nuvarande europeiska patenten omfattar,
b)
återspeglar förnyelsegraden för nuvarande europeiska patent,
c)
återspeglar antalet ansökningar om enhetlig verkan.
Artikel 13
Fördelning
1. EPO ska behålla 50 % av de årsavgifter som avses i artikel 11 och som betalas för europeiska patent med enhetlig verkan. Återstående belopp ska fördelas mellan de deltagande medlemsstaterna i enlighet med fördelningen av årsavgifterna i enlighet med artikel 9.2.
2. För att nå de mål som anges i detta kapitel ska fördelningen av årsavgifterna mellan de deltagande medlemsstaterna baseras på följande rättvisa, rimliga och relevanta kriterier:
a)
Antalet patentansökningar.
b)
Marknadens storlek, samtidigt som det säkerställs att ett minimibelopp fördelas till varje deltagande medlemsstat.
c)
Ersättning till de deltagande medlemsstater som har
i)
ett annat officiellt språk än något av EPO:s officiella språk,
ii)
oproportionerligt låg patentaktivitet, och/eller
iii)
relativt nyligen har blivit medlemmar i Europeiska patentorganisationen.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 14
Samarbete mellan kommissionen och EPO
Kommissionen ska upprätta ett nära samarbete, genom ett samarbetsavtal, med EPO inom förordningens tillämpningsområde. Samarbetet ska omfatta ett regelbundet utbyte av åsikter om hur samarbetsavtalet fungerar, särskilt i fråga om årsavgifterna och deras inverkan på Europeiska patentorganisationens budget.
Artikel 15
Tillämpning av konkurrenslagstiftningen och lagstiftningen om illojal konkurrens
Denna förordning påverkar inte tillämpningen av konkurrenslagstiftningen och lagstiftningen om illojal konkurrens.
Artikel 16
Rapport om tillämpningen av denna förordning
1. Kommissionen ska senast tre år från det att det första europeiska patentet med enhetlig verkan får verkan och därefter vart femte år för Europaparlamentet och rådet presentera en rapport om tillämpningen av denna förordning, och om nödvändigt lägga fram förslag till ändringar.
2. Kommissionen ska regelbundet lämna rapporter till Europaparlamentet och rådet om hur de årsavgifter som avses i artikel 11 fungerar, med särskilt fokus på efterlevnaden av artikel 12.
Artikel 17
Information från de deltagande medlemsstaterna
1. De deltagande medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de åtgärder som antas i enlighet med artikel 9 senast på tillämpningsdagen för denna förordning.
2. Varje deltagande medlemsstat ska underrätta kommissionen om de åtgärder som antagits i enlighet med artikel 4.2 senast på tillämpningsdagen för denna förordning eller, när det gäller en deltagande medlemsstat där den enhetliga patentdomstolen inte har exklusiv behörighet i fråga om europeiska patent med enhetlig verkan på tillämpningsdagen för denna förordning, senast den dag då den enhetliga patentdomstolen har sådan exklusiv behörighet i den deltagande medlemsstaten.
Artikel 18
Ikraftträdande och tillämpning
1. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 eller den dag då avtalet om en enhetlig patentdomstol (nedan kallat avtalet) träder i kraft, om den dagen infaller senare.
Med avvikelse från artiklarna 3.1, 3.2 och 4.1 ska ett europeiskt patent, för vilket uppgift om enhetlig verkan antecknas i registret för enhetligt patentskydd, ha enhetlig verkan endast i de deltagande medlemsstater där den enhetliga patentdomstolen har exklusiv behörighet i fråga om europeiska patent med enhetlig verkan samma dag som denna verkan registreras.
3. Varje deltagande medlemsstat ska underrätta kommissionen om att den ratificerat avtalet när dess ratifikationsinstrument deponeras. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra datumet för avtalets ikraftträdande och en förteckning över de medlemsstater som har ratificerat avtalet den dag då det träder i kraft. Kommissionen ska därefter regelbundet uppdatera förteckningen över de deltagande medlemsstater som ratificerat avtalet och offentliggöra en sådan uppdaterad förteckning i Europeiska unionens officiella tidning.
4. De deltagande medlemsstaterna ska se till att de åtgärder som avses i artikel 9 har införts senast på tillämpningsdagen för denna förordning.
5. Varje deltagande medlemsstat ska se till att de bestämmelser som avses i artikel 4.2 har införts före eller senast på tillämpningsdagen för denna förordning eller, när det gäller en deltagande medlemsstat där den enhetliga patentdomstolen inte har exklusiv behörighet i fråga om europeiska patent med enhetlig verkan på tillämpningsdagen för denna förordning, senast den dag då den enhetliga patentdomstolen har sådan exklusiv behörighet i den deltagande medlemsstaten.
6. Ett enhetligt patentskydd kan sökas för alla europeiska patent som beviljas från och med tillämpningsdagen för denna förordning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i de deltagande medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Bryssel den 17 december 2012.