SMĚRNICE RADY 2011/64/EU
ze dne 21. června 2011
o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 92/79/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z cigaret (1), 92/80/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování daní z jiných tabákových výrobků než cigaret (2) a 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (3), byly několikrát podstatně změněny (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měly být uvedené směrnice kodifikovány.
(2)
Daňové právní předpisy Unie, které se týkají tabákových výrobků, potřebují zajistit řádné fungování vnitřního trhu a zároveň vysoký stupeň ochrany lidského zdraví, jak vyžaduje článek 168 Smlouvy o fungování Evropské unie, s ohledem na to, že tabákové výrobky mohou způsobit vážné poškození zdraví a že Unie je stranou Rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku. Měla by se zohlednit situace u každého jednotlivého druhu tabákového výrobku.
(3)
Jedním z cílů Smlouvy o Evropské unii je zachovat hospodářskou unii, jejíž vlastnosti se podobají vlastnostem vnitřního trhu, v jehož rámci existuje poctivá hospodářská soutěž. Pokud se jedná o tabákové výrobky, je předpokladem dosažení tohoto cíle, že v členských zemích nebudou daně ovlivňující spotřebu výrobků tohoto odvětví narušovat podmínky hospodářské soutěže a nebudou omezovat jejich volný pohyb v Unii.
(4)
Je třeba vymezit různé druhy tabákových výrobků, lišící se od sebe vlastnostmi a způsobem použití.
(5)
Je nutno rozlišovat mezi jemně řezaným tabákem k ruční výrobě cigaret a ostatními druhy tabáku ke kouření.
(6)
Tabákové smotky, které lze po prosté ruční manipulaci kouřit v daném stavu, je pro účely jednotného zdanění těchto výrobků třeba rovněž považovat za cigarety.
(7)
Je nutno vymezit výrobce jako fyzickou nebo právnickou osobu, která vyrábí tabákové výrobky a určuje maximální maloobchodní prodejní cenu pro každý členský stát, ve kterém jsou dotyčné výrobky určeny ke spotřebě.
(8)
V zájmu jednotného a spravedlivého zdanění by měla být stanovena definice cigaret, doutníků a doutníčků a ostatního tabáku ke kouření tak, aby s tabákovými smotky, které lze podle jejich délky považovat za dvě nebo více cigaret, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako se dvěma nebo více cigaretami, aby s určitým druhem doutníku, který je v mnoha ohledech podobný cigaretě, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako s cigaretou, aby s tabákem ke kouření, který je v mnoha ohledech podobný jemně řezanému tabáku k ruční výrobě cigaret, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako s jemně řezaným tabákem a aby byl jasně definován tabákový odpad. Vzhledem k hospodářským problémům, které by okamžité zavedení mohlo způsobit dotčeným německým a maďarským subjektům, by mělo být Německu a Maďarsku povoleno odložit zavedení definice doutníků a doutníčků do 1. ledna 2015.
(9)
Pokud se jedná o spotřební daně, musí mít zejména harmonizace jejich struktury za následek takový stav, kdy hospodářská soutěž různých kategorií tabákových výrobků náležejících k téže skupině nebude narušována důsledky zdaňování, a následně otevření vnitrostátních trhů členských zemí.
(10)
Zásadní potřeba hospodářské soutěže vyžaduje systém volné tvorby cen pro všechny skupiny tabákových výrobků.
(11)
Struktura spotřební daně z cigaret musí kromě specifické složky vypočtené na jednotku výrobku zahrnovat i poměrnou složku, která vychází z maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní. Daň z obratu z cigaret má stejný dopad jako valorická spotřební daň a tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu při určování poměru mezi specifickou složkou spotřební daně a celkovým daňovým zatížením.
(12)
Aniž je dotčena smíšená struktura daně a maximální procentní podíl specifické složky na celkovém daňovém zatížení, měly by být členským státům dány k dispozici účinné prostředky, jak vybírat specifickou nebo minimální spotřební daň z cigaret, aby byla v rámci Unie zajištěna alespoň určitá minimální výše zdanění.
(13)
K řádnému fungování vnitřního trhu je nezbytné stanovit celkovou minimální spotřební daň ze všech kategorií tabákových výrobků.
(14)
Pokud jde o cigarety, měly by být zajištěny neutrální podmínky hospodářské soutěže pro výrobce, mělo by se omezit rozdělování trhů s tabákovými výrobky a měly by se zdůraznit cíle v oblasti zdraví. Minimální požadavek vztažený na cenu by se tedy měl vztahovat k vážené průměrné maloobchodní prodejní ceně a minimální požadavek v peněžním vyjádření by se měl vztahovat na všechny cigarety. Ze stejných důvodů by měla vážená průměrná maloobchodní prodejní cena sloužit jako vodítko pro poměřování významu specifické spotřební daně v rámci celkového daňového zatížení.
(15)
Pokud jde o ceny a výši spotřebních daní, a to především u cigaret, které představují zdaleka nejdůležitější kategorii tabákových výrobků, ale také u jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret, stále existují značné rozdíly mezi členskými státy, které mohou narušovat fungování vnitřního trhu. Určitý stupeň sbližování úrovně daní, které se v členských státech uplatňují, by pomohl snížit výskyt podvodů a pašování v Unii.
(16)
Toto sblížení by také pomohlo zajistit vyšší úroveň ochrany lidského zdraví. Úroveň zdanění se významným způsobem podílí na ceně tabákových výrobků, a ta má zase vliv na kuřácké návyky spotřebitelů. Podvody a pašování narušují daňově podmíněnou úroveň cen zejména u cigaret a jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret, a tím ohrožují dosažení cílů boje proti kouření i cílů ochrany zdraví.
(17)
Pokud jde o jiné výrobky než cigarety, měla by být harmonizována daňová zátěž pro všechny výrobky, které patří do jedné skupiny tabákových výrobků. Nejvhodnějším způsobem pro fungování vnitřního trhu je stanovení celkové minimální spotřební daně, která je vyjádřena jako procentní podíl nebo jako pevná částka na kilogram nebo určitý počet kusů.
(18)
Pokud jde o jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret, měl by být v Unii minimální požadavek vztažený na cenu stanoven tak, aby bylo dosaženo podobných účinků jako u cigaret, a jako výchozí bod by měla být brána vážená průměrná maloobchodní prodejní cena.
(19)
Je nutné sblížit minimální výše daně u jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret s minimální výší platnou pro cigarety, aby se lépe zohlednila míra konkurence mezi těmito dvěma výrobky, která se odráží v pozorovaných modelech spotřeby, a jejich stejně škodlivé vlastnosti.
(20)
Portugalsku by měla být poskytnuta možnost uplatňovat nižší sazbu daně z cigaret vyrobených malovýrobci a spotřebovaných v nejvzdálenějších regionech Azory a Madeira.
(21)
Přechodná období by měla členským státům umožnit, aby se úrovním celkové spotřební daně plynule přizpůsobily, a omezily se tak možné vedlejší účinky.
(22)
S cílem nepoškodit hospodářskou a sociální rovnováhu na Korsice je nezbytné a odůvodněné stanovit odchylku do 31. prosince 2015, na základě které může Francie uplatňovat u cigaret a jiných tabákových výrobků propuštěných ke spotřebě na Korsice sazbu spotřební daně, která je nižší než vnitrostátní sazba. Do uvedeného dne by měla být daňová pravidla pro tabákové výrobky propuštěné ke spotřebě na Korsice uvedena do plného souladu s pravidly platnými v kontinentální Francii. Je však třeba se vyhnout příliš náhlé změně, a proto by měla být spotřební daň, která je z cigaret a jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret vybírána na Korsice v současnosti, zvyšována postupně.
(23)
Většina členských států poskytuje osvobození od spotřební daně nebo vrací spotřební daň u určitých tabákových výrobků v závislosti na tom, k čemu se používají a takové osvobození nebo vrácení v případě zvláštního užití je třeba blíže určit v této směrnici.
(24)
Je nutné stanovit postup, který na základě zprávy Komise, která zohlední všechny příslušné faktory, umožní pravidelné přezkoumání sazeb a pevných částek stanovených touto směrnicí.
(25)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT
Článek 1
Tato směrnice stanoví obecné zásady harmonizace, struktury a sazeb spotřební daně, kterou členské státy uvalují na tabákové výrobky.
KAPITOLA 2
DEFINICE
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se za tabákové výrobky považují:
a)
cigarety;
b)
doutníky a doutníčky;
c)
tabák ke kouření:
i)
jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret,
ii)
ostatní tabák ke kouření.
2. Za cigarety a tabák ke kouření se považují výrobky skládající se zcela nebo částečně z jiných látek než z tabáku, které jinak splňují kritéria uvedená v článku 3 nebo čl. 5 odst. 1.
Odchylně od prvního pododstavce se výrobky, které neobsahují žádný tabák, nepovažují za tabákové výrobky, jsou-li používány výhradně k lékařským účelům.
3. Aniž jsou dotčeny stávající předpisy Unie, nepředjímají definice uvedené v odstavci 2 tohoto článku a v článcích 3, 4 a 5 výběr systémů nebo úrovní zdanění pro různé skupiny výrobků, na něž se odkazuje v těchto článcích.
Článek 3
1. Pro účely této směrnice se za cigarety považují:
a)
tabákové smotky, jsou-li určeny ke kouření v daném stavu a které se nepovažují za doutníky nebo doutníčky ve smyslu čl. 4 odst. 1;
b)
tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem vkládají do dutinek z cigaretového papíru;
c)
tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem balí do cigaretového papíru.
2. Tabákový smotek podle odstavce 1 se pro účely spotřební daně považuje za dvě cigarety, je-li bez filtru nebo náustku delší než 8 cm, ne však delší než 11 cm, za tři cigarety, je-li bez filtru nebo náustku delší než 11 cm, ne však delší než 14 cm, atd.
Článek 4
1. Pro účely této směrnice se za doutníky nebo doutníčky považují níže uvedené výrobky, pokud je lze v nezměněném stavu kouřit a s ohledem na své vlastnosti a očekávání běžného spotřebitele jsou určeny výhradně ke kouření v nezměněném stavu:
a)
tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku;
b)
tabákové smotky naplněné trhanou tabákovou směsí, s krycím listem v obvyklé barvě doutníku z rekonstituovaného tabáku, jenž kryje celý výrobek, případně i filtr, avšak nikoli náustek v případě doutníků s náustkem, činí-li jejich jednotková hmotnost bez filtru nebo náustku nejméně 2,3 g a nejvýše 10 g a je-li obvod nejméně jedné třetiny délky alespoň 34 mm.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou Německo a Maďarsko do 31. prosince 2014 i nadále uplatňovat tento pododstavec:
Za doutníky nebo doutníčky, jsou-li určeny ke kouření v daném stavu, se považují:
a)
tabákové smotky tvořené zcela ze surového tabáku;
b)
tabákové smotky s krycím listem ze surového tabáku;
c)
tabákové svitky, naplněné drcenou tabákovou směsí, s krycím listem v obvyklé barvě doutníku, jenž kryje celý výrobek, případně i filtr, avšak ne náustek v případě doutníků s náustkem, a s obalovým listem, obojí z rekonstituovaného tabáku, činí-li jejich jednotková hmotnost bez filtru nebo náustku nejméně 1,2 g a je-li obal přiložen ve tvaru šroubovice pod ostrým úhlem nejméně 30° k podélné ose doutníku;
d)
tabákové svitky, naplněné drcenou tabákovou směsí, s krycím listem v obvyklé barvě doutníku z rekonstituovaného tabáku, jenž kryje celý výrobek, případně i filtr, avšak ne náustek v případě doutníků s náustkem, činí-li jejich jednotková hmotnost bez filtru nebo náustku nejméně 2,3 g a je-li obvod nejméně jedné třetiny délky alespoň 34 mm.
3. Za doutníky a doutníčky se považují rovněž výrobky skládající se částečně z jiných látek než z tabáku, které jinak splňují kritéria stanovená v odstavci 1.
Článek 5
1. Pro účely této směrnice se za tabák ke kouření považují:
a)
řezaný nebo jinak dělený tabák, kroucený nebo lisovaný do desek a vhodný ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování;
b)
tabákový odpad dodaný k maloobchodnímu prodeji, na který se nevztahují článek 3 a čl. 4 odst. 1 a který je možné kouřit. Pro účely tohoto článku se tabákovým odpadem rozumějí zbytky z tabákových listů a vedlejší produkty získané při zpracování tabáku nebo při výrobě tabákových výrobků.
2. Tabák ke kouření, v němž je více než 25 % váhy tabákových částic užších než 1,5 mm, se považuje za jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret.
Členské státy mohou dále považovat za jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret tabák ke kouření, v němž je více než 25 % váhy tabákových částic o šířce 1,5 mm nebo větší a který se prodával nebo byl určen k prodeji pro ruční výrobu cigaret.
Článek 6
Za výrobce se považuje fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která zpracovává tabák na tabákové výrobky určené k maloobchodnímu prodeji.
KAPITOLA 3
USTANOVENÍ POUŽITELNÁ PRO CIGARETY
Článek 7
1. Cigarety vyráběné v Unii i dovážené z třetích zemí podléhají valorické spotřební dani, která se vypočítává z nejvyšší maloobchodní prodejní ceny včetně cla, a dále specifické spotřební dani, která se vypočítává na jednotku výrobku.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy z vyměřovacího základu valorické spotřební daně z cigaret vyloučit clo.
2. Sazba valorické spotřební daně a pevná částka specifické spotřební daně musí být stejná pro všechny cigarety.
3. V konečné etapě harmonizace struktury se ve všech členských státech určí pro cigarety stejný poměr mezi specifickou spotřební daní a součtem valorické spotřební daně a daně z obratu tak, aby rozpětí maloobchodních prodejních cen spravedlivě odráželo rozdíly v dodacích cenách výrobců.
4. V případě potřeby může spotřební daň z cigaret zahrnovat prvek minimálního zdanění, pokud je důsledně dodržena smíšená struktura zdanění a rozsah specifické složky spotřební daně podle článku 8.
Článek 8
1. Procentní podíl specifické složky spotřební daně na celkovém daňovém zatížení cigaret se stanoví pomocí vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny.
2. Vážená průměrná maloobchodní prodejní cena se vypočítá tak, že se celková hodnota všech cigaret propuštěných ke spotřebě, na základě maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní, vydělí celkovým množstvím cigaret propuštěných ke spotřebě. Stanoví se do 1. března každého roku na základě údajů týkajících se všech cigaret propuštěných ke spotřebě v předchozím kalendářním roce.
3. Do 31. prosince 2013 činí specifická složka spotřební daně nejméně 5 % a nejvýše 76,5 % celkového daňového zatížení, které je tvořeno součtem:
a)
specifické spotřební daně;
b)
valorické spotřební daně a daně z přidané hodnoty (DPH) vybírané z vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny.
4. Od 1. ledna 2014 činí specifická složka spotřební daně z cigaret nejméně 7,5 % a nejvýše 76,5 % celkového daňového zatížení, které je tvořeno součtem:
a)
specifické spotřební daně;
b)
valorické spotřební daně a DPH vybírané z vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny.
5. Odchylně od odstavců 3 a 4, pokud v členském státě v důsledku změny vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret klesne specifická složka spotřební daně, vyjádřená jako procento celkového daňového zatížení, pod 5 nebo 7,5 % podle příslušného ustanovení či stoupne nad 76,5 % celkového daňového zatížení, není dotyčný členský stát povinen provést úpravu výše specifické spotřební daně dříve než od 1. ledna druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém ke změně došlo.
6. S výhradou odstavců 3, 4 a 5 tohoto článku a čl 7 odst. 1 druhého pododstavce mohou členské státy vybírat minimální spotřební daň z cigaret.
Článek 9
1. Členské státy uplatňují minimální spotřební daně z cigaret v souladu s pravidly této kapitoly.
2. Odstavec 1 se použije pro daně, které jsou podle této kapitoly vybírány z cigaret a které jsou tvořeny:
a)
specifickou spotřební daní z jednotky výrobku;
b)
valorickou spotřební daní vypočtenou na základě maximální maloobchodní prodejní ceny;
c)
DPH, která je úměrná maloobchodní prodejní ceně.
Článek 10
1. Celková spotřební daň (specifická daň a valorická daň, bez DPH) z cigaret činí nejméně 57 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret propuštěných ke spotřebě. Tato spotřební daň nesmí být nižší než 64 EUR z 1 000 kusů cigaret bez ohledu na váženou průměrnou maloobchodní prodejní cenu.
Členské státy, které vybírají spotřební daň ve výši nejméně 101 EUR z 1 000 kusů cigaret na základě vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny, však nemusí splňovat požadavek 57 % úrovně stanovený v prvním pododstavci.
2. Od 1. ledna 2014 činí celková spotřební daň z cigaret nejméně 60 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret propuštěných ke spotřebě. Tato spotřební daň nesmí být nižší než 90 EUR z 1 000 kusů cigaret bez ohledu na váženou průměrnou maloobchodní prodejní cenu.
Členské státy, které vybírají spotřební daň ve výši nejméně 115 EUR z 1 000 kusů cigaret na základě vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny, však nemusí splňovat požadavek 60 % úrovně stanovený v prvním pododstavci.
Pro dosažení úrovní požadovaných v prvním a druhém pododstavci se Bulharsku, Estonsku, Řecku, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Polsku a Rumunsku povoluje přechodné období do 31. prosince 2017.
3. Členské státy postupně zvýší spotřební daně tak, aby ke dnům uvedeným v odstavci 2 dosáhly úrovní požadovaných ve zmíněném odstavci.
Článek 11
1. Pokud v členském státě v důsledku změny vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret klesne celková spotřební daň pod úrovně stanovené v čl. 10 odst. 1 první větě a odst. 2 první větě, není dotyčný členský stát povinen provést úpravu této daně dříve než od 1. ledna druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém ke změně došlo.
2. Zvýší-li členský stát sazbu DPH u cigaret, může snížit celkovou spotřební daň až na výši, která se při vyjádření v procentech vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny rovná zvýšení sazby DPH rovněž vyjádřené v procentech vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny, a to i pokud toto přizpůsobení vede k poklesu celkové spotřební daně pod úrovně vyjádřené v procentech vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny, které jsou stanoveny v čl. 10 odst. 1 první větě a odst. 2 první větě.
Členský stát však spotřební daň znovu zvýší, aby dosahovala nejméně těchto úrovní nejpozději od 1. ledna druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém bylo toto snížení provedeno.
Článek 12
1. Portugalsko může uplatňovat sazbu daně nižší až o 50 % oproti sazbě stanovené v článku 10 z cigaret vyrobených malovýrobci, jejichž roční výroba nepřesahuje 500 tun, a spotřebovaných v nejvzdálenějších regionech Azory a Madeira.
2. Odchylně od článku 10 může Francie od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2015 i nadále uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně na cigarety propuštěné ke spotřebě v korsických departementech do výše roční kvóty 1 200 tun. Tato snížená sazba činí:
a)
do 31. prosince 2012: nejméně 44 % ceny cigaret nejžádanější cenové kategorie v těchto departementech;
b)
od 1. ledna 2013: nejméně 50 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret propuštěných ke spotřebě; spotřební daň nesmí být nižší než 88 EUR z 1 000 kusů cigaret bez ohledu na váženou průměrnou maloobchodní prodejní cenu;
c)
od 1. ledna 2015: nejméně 57 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny cigaret propuštěných ke spotřebě; spotřební daň nesmí být nižší než 90 EUR z 1 000 kusů cigaret bez ohledu na váženou průměrnou maloobchodní prodejní cenu.
KAPITOLA 4
USTANOVENÍ POUŽITELNÁ PRO TABÁKOVÉ VÝROBKY JINÉ NEŽ CIGARETY
Článek 13
Tyto skupiny tabákových výrobků vyrobených v Unii nebo dovezených z třetích zemí podléhají ve všech členských státech minimální spotřební dani stanovené v článku 14:
a)
doutníky a doutníčky;
b)
jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret;
c)
ostatní tabák ke kouření.
Článek 14
1. Členské státy uplatňují spotřební daň, kterou může být:
a)
buď valorická daň vypočtená na základě maximální maloobchodní prodejní ceny jednotlivých výrobků volně určené výrobci usazenými v Unii a dovozci z třetích zemí v souladu s článkem 15, nebo
b)
specifická daň, vyjádřená jako částka na kilogram nebo u doutníků a doutníčků na počet kusů, nebo
c)
smíšená daň kombinující valorickou a specifickou složku.
U valorické nebo smíšené daně mohou členské státy stanovit minimální výši spotřební daně.
2. Celková spotřební daň (specifická daň, valorická daň nebo kombinace obojího, bez DPH) vyjádřená jako procento nebo jako částka na kilogram nebo na počet kusů musí být nejméně rovna sazbě nebo minimální výši stanovené pro:
a) doutníky a doutníčky: 5 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní nebo 12 EUR za 1 000 kusů či za kilogram;
b) jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret: 40 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě nebo 40 EUR za kilogram;
c) ostatní tabák ke kouření: 20 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní nebo 22 EUR za kilogram.
Od 1. ledna 2013 činí celková spotřební daň z jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret nejméně 43 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě nebo nejméně 47 EUR za kilogram.
Od 1. ledna 2015 činí celková spotřební daň z jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret nejméně 46 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě nebo nejméně 54 EUR za kilogram.
Od 1. ledna 2018 činí celková spotřební daň z jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret nejméně 48 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě nebo nejméně 60 EUR za kilogram.
Od 1. ledna 2020 činí celková spotřební daň z jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret nejméně 50 % vážené průměrné maloobchodní prodejní ceny jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě nebo nejméně 60 EUR za kilogram.
Vážená průměrná maloobchodní prodejní cena se vypočítá tak, že se celková hodnota jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě, na základě maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní, vydělí celkovým množstvím jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě. Stanoví se do 1. března každého roku na základě údajů týkajících se veškerého jemně řezaného tabáku k ruční výrobě cigaret propuštěného ke spotřebě v předchozím kalendářním roce.
3. Sazby nebo pevné částky uvedené v odstavcích 1 a 2 platí pro všechny výrobky, které patří do příslušné skupiny tabákových výrobků, aniž by dále byly v jednotlivých skupinách rozlišovány podle jakosti, obchodní úpravy, původu výrobků, použitého materiálu, vlastností zúčastněných podniků nebo podle jiných kritérií.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 může Francie od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2015 i nadále uplatňovat sníženou sazbu spotřební daně na tabákové výrobky jiné než cigarety, propuštěné ke spotřebě v korsických departementech. Tato snížená sazba činí:
a) pro doutníky a doutníčky: nejméně 10 % maloobchodní prodejní ceny, včetně všech daní;
b) pro jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret:
i)
do 31. prosince 2012 nejméně 27 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní,
ii)
od 1. ledna 2013 nejméně 30 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní,
iii)
od 1. ledna 2015 nejméně 35 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní;
c) pro ostatní tabák ke kouření: nejméně 22 % maloobchodní prodejní ceny, včetně všech daní.
KAPITOLA 5
URČENÍ NEJVYŠŠÍ MALOOBCHODNÍ CENY TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ, VÝBĚR SPOTŘEBNÍ DANĚ, VÝJIMKY A VRÁCENÍ DANĚ
Článek 15
1. Výrobci, popřípadě jejich zástupci nebo zmocněnci v Unii, a dovozci tabáku z třetích zemí mají právo určit nejvyšší maloobchodní prodejní cenu každého svého výrobku pro každou členskou zemi, ve kterých jsou příslušné výrobky určeny k propuštění ke spotřebě.
Ustanovení prvního pododstavce však nemůže být překážkou použití vnitrostátních předpisů o kontrole cenové hladiny nebo dodržování stanovených cen, jsou-li v souladu s přepisy Unie.
2. Pro zjednodušení vybírání spotřební daně mohou členské státy pro každou skupinu tabákových výrobků určit rozpětí maloobchodních prodejních cen za podmínky, že každé takové rozpětí je dostatečně široké a rozlišené, aby odpovídalo různorodosti výrobků pocházejících z Unie.
Každé rozpětí se vztahuje na všechny výrobky náležející do skupiny tabákových výrobků, jíž se týká, bez ohledu na jakost, vnější úpravu, původ výrobků nebo použitý materiál, vlastnosti podniků nebo jiná kritéria.
Článek 16
1. Nejpozději v konečné etapě harmonizace spotřební daně se harmonizují pravidla pro vybírání spotřební daně. Během předchozí etapy se spotřební daň vybírá v zásadě prostřednictvím daňového značení. Vybírají-li členské státy spotřební daň prostřednictvím daňového značení, jsou povinny zpřístupnit toto značení výrobcům a obchodníkům v ostatních členských státech. Vybírají-li spotřební daň jiným způsobem, dbají členské státy na to, aby žádné administrativní ani technické překážky, které z toho vyplývají, neomezovaly vzájemný obchod mezi členskými státy.
2. Pokud se jedná o podrobná pravidla pro vybírání a placení spotřební daně, podléhají dovozci a výrobci tabákových výrobků v Unii režimu uvedenému v odstavci 1.
Článek 17
Od spotřební daně mohou být osvobozeny tabákové výrobky, popřípadě daň z těchto výrobků vybraná může být vrácena, jedná-li se o:
a)
denaturované tabákové výrobky používané pro průmyslové nebo zahradnické účely;
b)
tabákové výrobky zničené pod úředním dohledem;
c)
tabákové výrobky určené výhradně pro vědecké zkoušky a pro zkoušky týkající se jakosti výrobku;
d)
tabákové výrobky, které výrobce znovu zpracovává.
Členské státy určí podmínky a formality, na jejichž splnění váží poskytnutí uvedeného osvobození od daně nebo vrácení daně.
KAPITOLA 6
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
1. Komise jednou ročně zveřejní hodnotu eura v národních měnách pro účely výpočtu výše celkové spotřební daně.
Pro směnné kurzy se použijí směnné kurzy platné první pracovní den v říjnu a zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie; uplatní se od 1. ledna následujícího kalendářního roku.
2. Členské státy mohou při ročních úpravách uvedených v odstavci 1 zachovat v platnosti dosavadní částky spotřebních daní, pokud by z přepočtu výše spotřebních daní vyjádřené v euru vyplývalo zvýšení spotřební daně vyjádřené v národní měně o méně než o 5 % nebo 5 EUR, podle toho, co je nižší.
Článek 19
1. Každé čtyři roky předloží Komise Radě zprávu a případně návrh týkající se sazeb a struktury spotřební daně stanovené v této směrnici.
Komise při vypracování zprávy zohlední řádné fungování vnitřního trhu, reálnou hodnotu sazeb spotřební daně a obecné cíle Smlouvy.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 vychází zejména z informací poskytnutých členskými státy.
3. Komise postupem podle článku 43 směrnice Rady 2008/118/ES (5) stanoví seznam statistických údajů potřebných pro vypracování zprávy, přičemž údaje týkající se jednotlivých fyzických nebo právnických osob jsou vyloučeny. Vedle údajů, jež jsou členským státům snadno dostupné, bude tento seznam obsahovat pouze údaje, jejichž sběr a shromáždění nejsou spojeny s nepřiměřenou administrativní zátěží pro členské státy.
4. Komise údaje nezveřejní ani jinak nesdělí, pokud by tím došlo k vyzrazení obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství.
Článek 20
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Směrnice 92/79/EHS, 92/80/EHS a 95/59/ES ve znění směrnic uvedených v příloze I části A se zrušují, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 22
Tato směrnice vstupuje v platnost dne 1. ledna 2011.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 21. června 2011.
DIRECTIVE 2011/64/UE DU CONSEIL
du 21 juin 2011
concernant la structure et les taux des accises applicables aux tabacs manufacturés
(texte codifié)
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 113,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d’acte législatif aux parlements nationaux,
vu l’avis du Parlement européen,
vu l’avis du Comité économique et social européen,
statuant conformément à une procédure législative spéciale,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 92/79/CEE du Conseil du 19 octobre 1992 concernant le rapprochement des taxes frappant les cigarettes (1), la directive 92/80/CEE du Conseil du 19 octobre 1992 concernant le rapprochement des taxes frappant les tabacs manufacturés autres que les cigarettes (2), la directive 95/59/CE du Conseil du 27 novembre 1995 concernant les impôts autres que les taxes sur le chiffre d’affaires frappant la consommation des tabacs manufacturés (3) ont été modifiées à plusieurs reprises (4) et de façon substantielle. Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification desdites directives en les rassemblant en un acte unique.
(2)
Il convient que la législation fiscale de l’Union applicable aux produits du tabac assure le bon fonctionnement du marché intérieur et, en même temps, un niveau élevé de protection de la santé, comme le prévoit l’article 168 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, d’autant que les produits du tabac peuvent nuire gravement à la santé et que l’Union est partie à la convention-cadre de l’Organisation mondiale de la santé pour la lutte antitabac (CCLAT). Il convient de tenir compte de la situation existant pour chacun des différents types de tabacs manufacturés.
(3)
L’un des objectifs du traité sur l’Union européenne est de maintenir une union économique ayant des caractéristiques analogues à celles d’un marché intérieur comportant une saine concurrence. En ce qui concerne le secteur des tabacs manufacturés, la réalisation de ce but présuppose que l’application, au sein des États membres, des impôts frappant la consommation des produits de ce secteur ne fausse pas les conditions de concurrence et n’entrave pas leur libre circulation dans l’Union.
(4)
Il convient de définir les différentes sortes de tabacs manufacturés, qui se différencient entre elles par leurs caractéristiques et par les usages auxquels elles sont destinées.
(5)
Il convient d’établir une distinction entre le tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes et les autres tabacs à fumer.
(6)
Il convient de considérer comme cigarettes également les rouleaux de tabac susceptibles d’être fumés en l’état moyennant une simple manipulation manuelle aux fins d’une taxation uniforme de ces produits.
(7)
Il convient de préciser la notion de fabricant comme étant la personne physique ou morale qui confectionne effectivement les produits du tabac et qui fixe le prix maximal de vente au détail pour chacun des États membres pour lesquels les produits de l’espèce sont destinés à être mis à la consommation.
(8)
En vue de garantir une fiscalité uniforme et équitable, une définition des cigarettes, cigares et cigarillos ainsi que des autres tabacs à fumer devrait être prévue de sorte que, aux fins de l’application des accises, les rouleaux de tabac qui, en raison de leur longueur peuvent être considérés comme deux cigarettes ou plus, soient traités comme tels, qu’un type de cigare ressemblant à de nombreux égards à une cigarette soit traité comme une cigarette, que le tabac à fumer ressemblant à de nombreux égards au tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes soit traité comme du tabac fine coupe et que les déchets de tabac soient clairement définis. Vu les difficultés économiques auxquelles pourraient être confrontés les opérateurs allemands et hongrois concernés en cas de mise en œuvre immédiate de cette définition des cigares et cigarillos, l’Allemagne et la Hongrie devraient être autorisées à en postposer l’application jusqu’au 1er janvier 2015.
(9)
En ce qui concerne les accises, l’harmonisation des structures doit, en particulier, avoir pour effet que la concurrence des différentes catégories de tabacs manufacturés appartenant à un même groupe ne soit pas faussée par les effets de l’imposition et que, par là-même, l’ouverture des marchés nationaux des États membres soit réalisée.
(10)
Les impératifs de la concurrence impliquent un régime de prix formés librement pour tous les groupes de tabacs manufacturés.
(11)
La structure de l’accise sur les cigarettes doit comporter, outre un élément spécifique déterminé par unité de produit, un élément proportionnel fondé sur le prix de vente au détail toutes taxes comprises. La taxe sur le chiffre d’affaires applicable aux cigarettes ayant le même effet qu’une accise ad valorem, il y a lieu d’en tenir compte pour fixer le rapport entre l’élément spécifique de l’accise et la charge fiscale totale.
(12)
Sans préjudice de la structure fiscale mixte et du pourcentage maximum de l’élément spécifique dans la charge fiscale totale, il y a lieu de donner aux États membres des moyens efficaces de prélever des accises spécifiques ou minimales sur les cigarettes, afin de garantir qu’au moins un certain montant minimal d’imposition est appliqué dans toute l’Union.
(13)
Pour le bon fonctionnement du marché intérieur, il est nécessaire de fixer des accises minimales pour toutes les catégories de tabacs manufacturés.
(14)
En ce qui concerne les cigarettes, des conditions de concurrence neutres pour tous les fabricants devraient être assurées, le cloisonnement des marchés du tabac devrait être réduit et les objectifs en matière de santé devraient être soutenus. À cette fin, l’exigence minimale ad valorem devrait être exprimée en fonction du prix moyen pondéré de vente au détail et un montant minimal devrait s’appliquer à toutes les cigarettes. Pour les mêmes raisons, il est nécessaire que le prix moyen pondéré de vente au détail serve de référence aux fins du calcul du poids des accises spécifiques dans la charge fiscale totale.
(15)
En ce qui concerne les prix et les niveaux d’accises, en particulier pour les cigarettes - qui constituent de loin la catégorie de produits du tabac la plus importante - et pour le tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes, il subsiste des écarts considérables entre les États membres, qui sont susceptibles de perturber le fonctionnement du marché intérieur. Un certain degré d’harmonisation des taux appliqués par les États membres contribuerait à réduire la fraude et la contrebande au sein de l’Union.
(16)
Une telle harmonisation permettrait également d’assurer un niveau élevé de protection de la santé humaine. Le niveau de taxation est un élément fondamental du prix des produits du tabac, qui, à son tour, influence les habitudes tabagiques des consommateurs. La fraude et la contrebande réduisent l’incidence de la fiscalité sur le niveau des prix, en particulier des cigarettes et du tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes, et compromettent ainsi la réalisation des objectifs en matière de lutte antitabac et de protection de la santé.
(17)
En ce qui concerne les produits autres que les cigarettes il convient d’établir une incidence harmonisée de taxation pour tous les produits appartenant à un même groupe de tabacs manufacturés. La fixation d’une accise minimale globale exprimée en pourcentages ou en montant par kilogramme ou par nombre de pièces convient le mieux pour le fonctionnement du marché intérieur.
(18)
En ce qui concerne le tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes, il convient d’exprimer une exigence minimale ad valorem de l’Union de façon à obtenir des effets similaires à ceux observés dans le secteur des cigarettes, en prenant le prix moyen pondéré de vente au détail comme point de référence.
(19)
Il est nécessaire de rapprocher les niveaux minimaux applicables au tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes des niveaux minimaux applicables aux cigarettes, afin de mieux prendre en compte le niveau de concurrence qui existe entre ces deux produits, lequel se reflète dans les modes de consommation, ainsi que le fait qu’ils ont le même degré de nocivité.
(20)
Il convient d’octroyer au Portugal la possibilité d’appliquer un taux réduit pour les cigarettes fabriquées par des petits producteurs et consommées dans les régions ultrapériphériques des Açores et de Madère.
(21)
Il convient de prévoir des périodes transitoires permettant aux États membres de s’adapter progressivement aux niveaux de l’accise globale afin d’éviter d’éventuelles conséquences indirectes.
(22)
Afin d’éviter de porter préjudice à l’équilibre économique et social de la Corse, il est à la fois essentiel et justifiable de prévoir une dérogation jusqu’au 31 décembre 2015 en vertu de laquelle la France peut appliquer un taux d’accise inférieur à celui appliqué au niveau national aux cigarettes et autres tabacs manufacturés mis à la consommation dans l’île. À cette date, les dispositions fiscales applicables aux tabacs manufacturés mis à la consommation en Corse devront être pleinement alignées sur les dispositions applicables sur le continent. Toutefois, il y a lieu d’éviter un changement trop brutal et, par conséquent, de procéder à une augmentation progressive de l’accise actuellement appliquée aux cigarettes et au tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes en Corse.
(23)
Une majorité d’États membres pratiquent des exonérations ou effectuent des remboursements d’accises pour certains tabacs manufacturés suivant l’usage qui en est fait, et il convient de fixer les exonérations ou les remboursements pour usages particuliers dans la présente directive.
(24)
Il convient de prévoir une procédure permettant un examen périodique des taux ou montants prévus par la présente directive sur la base d’un rapport de la Commission tenant compte de tous les éléments appropriés.
(25)
La présente directive ne doit pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit national et d’application des directives indiqués à l’annexe I, partie B,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
CHAPITRE 1
OBJET
Article premier
La présente directive fixe les principes généraux de l’harmonisation des structures et des taux de l’accise à laquelle les États membres soumettent les tabacs manufacturés.
CHAPITRE 2
DÉFINITIONS
Article 2
1. Aux fins de la présente directive, on entend par tabacs manufacturés:
a)
les cigarettes;
b)
les cigares et les cigarillos;
c)
le tabac à fumer:
i)
le tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes;
ii)
les autres tabacs à fumer.
2. Sont assimilés aux cigarettes et au tabac à fumer, les produits constitués exclusivement ou partiellement de substances autres que le tabac mais répondant aux autres critères de l’article 3 ou de l’article 5, paragraphe 1.
Par dérogation au premier alinéa, les produits ne contenant pas de tabac ne sont pas considérés comme tabac manufacturé lorsqu’ils ont une fonction exclusivement médicale.
3. Sans préjudice des dispositions de l’Union déjà prises, les définitions visées au paragraphe 2 du présent article et aux articles 3, 4 et 5 ne préjugent pas de la détermination des systèmes ni des niveaux de taxation applicables aux différents groupes de produits y visés.
Article 3
1. Aux fins de la présente directive, on entend par cigarettes:
a)
les rouleaux de tabac susceptibles d’être fumés en l’état et qui ne sont pas des cigares ou des cigarillos au sens de l’article 4, paragraphe 1;
b)
les rouleaux de tabac qui, par une simple manipulation non industrielle, sont glissés dans des tubes à cigarettes;
c)
les rouleaux de tabac qui, par une simple manipulation non industrielle, sont enveloppés dans des feuilles de papier à cigarettes.
2. Un rouleau de tabac visé au paragraphe 1 est considéré, aux fins de l’application de l’accise, comme deux cigarettes lorsqu’il a une longueur, filtre et embout non compris, supérieure à 8 centimètres sans dépasser 11 centimètres, comme trois cigarettes lorsqu’il a une longueur, filtre et embout non compris, supérieure à 11 centimètres sans dépasser 14 centimètres et ainsi de suite.
Article 4
1. Aux fins de la présente directive, sont considérés comme cigares ou cigarillos, s’ils peuvent être fumés en l’état et, compte tenu de leurs caractéristiques et des attentes normales des consommateurs, sont exclusivement destinés à l’être:
a)
les rouleaux de tabac munis d’une cape extérieure en tabac naturel;
b)
les rouleaux de tabac remplis d’un mélange battu et munis d’une cape extérieure en tabac reconstitué, de la couleur normale des cigares, couvrant entièrement le produit, y compris le filtre le cas échéant, mais non l’embout dans le cas des cigares avec embout, lorsque leur masse unitaire, sans filtre ni embout, est égale ou supérieure à 2,3 grammes et égale ou inférieure à 10 grammes et que leur circonférence est égale ou supérieure à 34 millimètres sur au moins un tiers de leur longueur.
2. Par dérogation au paragraphe 1, le paragraphe suivant peut continuer à être appliqué par l’Allemagne et la Hongrie jusqu’au 31 décembre 2014.
Sont considérés comme cigares ou cigarillos, s’ils sont susceptibles d’être fumés en l’état:
a)
les rouleaux de tabac constitués entièrement de tabac naturel;
b)
les rouleaux de tabac munis d’une cape extérieure en tabac naturel;
c)
les rouleaux de tabac remplis d’un mélange battu et munis d’une cape extérieure, de la couleur normale des cigares, couvrant entièrement le produit, y compris le filtre le cas échéant, mais non l’embout dans le cas des cigares avec embout, et d’une souscape, toutes deux en tabac reconstitué, lorsque leur masse unitaire, sans filtre ni embout, est égale ou supérieure à 1,2 gramme et que la cape est apposée en hélice avec un angle aigu minimal de 30 degrés par rapport à l’axe longitudinal du cigare;
d)
les rouleaux de tabac remplis d’un mélange battu et munis d’une cape extérieure en tabac reconstitué, de la couleur normale des cigares, couvrant entièrement le produit, y compris le filtre le cas échéant, mais non l’embout dans le cas des cigares avec embout, lorsque leur masse unitaire, sans filtre ni embout, est égale ou supérieure à 2,3 grammes et que leur circonférence est égale ou supérieure à 34 millimètres sur au moins un tiers de leur longueur.
3. Sont assimilés aux cigares et cigarillos, les produits constitués partiellement de substances autres que le tabac mais répondant aux autres critères du paragraphe 1.
Article 5
1. Aux fins de la présente directive, on entend par tabacs à fumer:
a)
le tabac coupé ou fractionné d’une autre façon, filé ou pressé en plaques, qui est susceptible d’être fumé sans transformation industrielle ultérieure;
b)
les déchets de tabac conditionnés pour la vente au détail, qui ne relèvent pas de l’article 3 et de l’article 4, paragraphe 1, et qui sont susceptibles d’être fumés. Aux fins du présent article, les déchets de tabac sont réputés être des restes de feuilles de tabac et des sous-produits obtenus dans le cadre du traitement du tabac ou de la fabrication de produits du tabac.
2. Est considéré comme tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes, le tabac à fumer pour lequel plus de 25 % en poids des particules de tabac présentent une largeur de coupe inférieure à 1,5 millimètre.
En outre, les États membres peuvent considérer comme tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes, le tabac à fumer pour lequel plus de 25 % en poids des particules de tabac présente une largeur de coupe supérieure à 1,5 millimètre et qui a été vendu ou destiné à être vendu pour rouler les cigarettes.
Article 6
Est considérée comme fabricant la personne physique ou morale établie dans l’Union, qui transforme le tabac en produits manufacturés confectionnés pour la vente au détail.
CHAPITRE 3
DISPOSITIONS APPLICABLES AUX CIGARETTES
Article 7
1. Les cigarettes fabriquées dans l’Union et celles importées de pays tiers sont soumises à une accise ad valorem calculée sur le prix maximal de vente au détail, droits de douane inclus, ainsi qu’à une accise spécifique calculée par unité de produit.
Par dérogation au premier alinéa, les États membres peuvent exclure les droits de douane de la base de calcul de l’accise ad valorem perçue sur les cigarettes.
2. Le taux de l’accise ad valorem et le montant de l’accise spécifique doivent être les mêmes pour toutes les cigarettes.
3. Au stade final de l’harmonisation des structures, il est établi pour les cigarettes, dans tous les États membres, le même rapport entre l’accise spécifique et la somme de l’accise ad valorem et de la taxe sur le chiffre d’affaires, de façon que l’éventail des prix de vente au détail reflète de manière équitable l’écart des prix de cession des fabricants.
4. Si besoin est, l’accise sur les cigarettes peut comporter une fiscalité minimale, à condition que soient strictement respectées la structure fiscale mixte et la fourchette de l’élément spécifique de l’accise, conformément à l’article 8.
Article 8
1. Le pourcentage d’élément spécifique de l’accise dans le montant de la charge fiscale totale sur les cigarettes est établi en référence au prix moyen pondéré de vente au détail.
2. Le prix moyen pondéré de vente au détail est calculé par référence à la valeur totale de l’ensemble des cigarettes mises à la consommation, basée sur le prix de vente au détail toutes taxes comprises, divisée par la quantité totale de cigarettes mises à la consommation. Il est établi au plus tard le 1er mars de chaque année sur la base des données concernant toutes les mises à la consommation effectuées l’année civile précédente.
3. Jusqu’au 31 décembre 2013, l’élément spécifique de l’accise sur les cigarettes n’est pas inférieur à 5 % ni supérieur à 76,5 % du montant de la charge fiscale totale résultant du cumul:
a)
de l’accise spécifique;
b)
de l’accise ad valorem et de la taxe sur la valeur ajoutée (TVA) perçues sur le prix moyen pondéré de vente au détail.
4. À partir du 1er janvier 2014, l’élément spécifique de l’accise sur les cigarettes n’est pas inférieur à 7,5 % ni supérieur à 76,5 % du montant de la charge fiscale totale résultant du cumul:
a)
de l’accise spécifique;
b)
de l’accise ad valorem et de la TVA perçues sur le prix moyen pondéré de vente au détail.
5. Par dérogation aux paragraphes 3 et 4, lorsqu’un changement dans le prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes a lieu dans un État membre et a pour effet de ramener l’élément spécifique de l’accise, exprimé en pourcentage de la charge fiscale totale, à un niveau inférieur à 5 % ou 7,5 %, selon le cas, ou de le porter à un niveau supérieur à 76,5 % de la charge fiscale totale, l’État membre concerné peut s’abstenir d’adapter le montant de l’accise spécifique jusqu’au 1er janvier de la deuxième année qui suit l’année du changement.
6. Sous réserve des dispositions des paragraphes 3, 4 et 5 du présent article et de l’article 7, paragraphe 1, deuxième alinéa, les États membres peuvent percevoir une accise minimale sur les cigarettes.
Article 9
1. Les États membres appliquent sur les cigarettes des taxes de consommation minimales selon les règles prévues par le présent chapitre.
2. Le paragraphe 1 s’applique aux impositions qui, en vertu du présent chapitre, sont perçues sur les cigarettes et qui comprennent:
a)
une accise spécifique par unité de produit;
b)
une accise ad valorem calculée sur le prix maximal de vente au détail;
c)
une TVA proportionnelle au prix de vente au détail.
Article 10
1. L’accise globale (droit spécifique et droit ad valorem hors TVA) sur les cigarettes représente au moins 57 % du prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes mises à la consommation. Cette accise n’est pas inférieure à 64 EUR par 1 000 cigarettes, indépendamment du prix moyen pondéré de vente au détail.
Toutefois, les États membres qui perçoivent une accise d’au moins 101 EUR par 1 000 cigarettes calculée sur la base du prix moyen pondéré de vente au détail n’ont pas besoin de respecter l’exigence de 57 % établie au premier alinéa.
2. À compter du 1er janvier 2014, l’accise globale sur les cigarettes représente au moins 60 % du prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes mises à la consommation. Cette accise n’est pas inférieure à 90 EUR par 1 000 cigarettes, indépendamment du prix moyen pondéré de vente au détail.
Toutefois, les États membres qui perçoivent une accise d’au moins 115 EUR par 1 000 cigarettes calculée sur la base du prix moyen pondéré de vente au détail n’ont pas besoin de respecter l’exigence de 60 % établie au premier alinéa.
Une période transitoire expirant le 31 décembre 2017 est accordée à la Bulgarie, l’Estonie, la Grèce, la Lettonie, la Lituanie, la Hongrie, la Pologne et la Roumanie pour leur permettre de se conformer aux exigences définies aux premier et deuxième alinéas.
3. Les États membres augmentent progressivement l’accise afin d’atteindre les exigences établies au paragraphe 2 aux dates qui y sont fixées.
Article 11
1. Quand un changement dans le prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes a lieu dans un État membre et a pour effet de ramener l’accise globale en dessous des niveaux fixés à l’article 10, paragraphe 1, première phrase et paragraphe 2, première phrase, respectivement, l’État membre en question peut s’abstenir d’adapter cette accise jusqu’au 1er janvier de la deuxième année qui suit celle du changement.
2. Quand un État membre augmente le taux de la TVA applicable aux cigarettes, il peut réduire l’accise globale jusqu’à un montant qui, exprimé en pourcentage du prix moyen pondéré de vente au détail, est équivalent à l’augmentation du taux de la TVA, également exprimée en pourcentage du prix moyen pondéré de vente au détail, même si un tel ajustement a pour effet de ramener l’accise globale en dessous des niveaux, exprimés en pourcentage du prix moyen pondéré de vente au détail, fixés à l’article 10, paragraphe 1, première phrase et paragraphe 2, première phrase, respectivement.
Toutefois, l’État membre concerné augmente à nouveau l’accise afin d’atteindre au moins ces niveaux au plus tard le 1er janvier de la deuxième année qui suit celle au cours de laquelle la réduction a eu lieu.
Article 12
1. Le Portugal peut appliquer un taux réduit, inférieur jusqu’à 50 % de celui qui est établi à l’article 10, aux cigarettes consommées dans les régions ultrapériphériques des Açores et de Madère, fabriquées par des petits producteurs, dont la production annuelle effectuée par chacun d’eux n’excède pas 500 tonnes.
2. Par dérogation à l’article 2, la France peut continuer à appliquer, du 1er janvier 2010 jusqu’au 31 décembre 2015 aux cigarettes mises à la consommation dans les départements de la Corse, un taux d’accise réduit. L’application de ce taux est limitée à un contingent annuel de 1 200 tonnes. Le taux réduit doit correspondre:
a)
jusqu’au 31 décembre 2012, à au moins 44 % du prix de la cigarette de la classe de prix la plus demandée dans ces départements;
b)
à partir du 1er janvier 2013, à au moins 50 % du prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes mises à la consommation; l’accise n’est pas inférieure à 88 EUR par 1 000 cigarettes indépendamment du prix moyen pondéré de vente au détail;
c)
à partir du 1er janvier 2015, à au moins 57 % du prix moyen pondéré de vente au détail des cigarettes mises à la consommation; l’accise n’est pas inférieure à 90 EUR par 1 000 cigarettes indépendamment du prix moyen pondéré de vente au détail.
CHAPITRE 4
DISPOSITIONS APPLICABLE AUX TABACS MANUFACTURÉS AUTRES QUE LES CIGARETTES
Article 13
Les groupes suivants de tabacs manufacturés fabriqués dans l’Union ou importés de pays tiers sont soumis, dans chaque État membre, à une accise minimale fixée à l’article 14:
a)
cigares et cigarillos;
b)
tabacs fine coupe destinés à rouler les cigarettes;
c)
autres tabacs à fumer.
Article 14
1. Les États membres appliquent une accise qui peut être:
a)
ad valorem, calculée sur les prix maximaux de vente au détail de chaque produit librement fixés par les fabricants établis dans l’Union et par les importateurs de pays tiers, conformément à l’article 15; ou
b)
spécifique, exprimée en montant par kilogramme ou par nombre de pièces pour les cigares et cigarillos; ou
c)
mixte, comprenant un élément ad valorem et un élément spécifique.
Les États membres peuvent établir un montant minimal d’accise pour les cas où l’accise est ad valorem ou mixte.
2. L’accise globale (spécifique et/ou ad valorem hors TVA), exprimée en pourcentage, en montant par kilogramme ou par nombre de pièces, est au moins égale aux taux ou aux montants minimaux fixés:
a) pour les cigares ou les cigarillos:: 5 % du prix de vente au détail, toutes taxes comprises, ou 12 EUR par 1 000 unités ou par kilogramme;
b) pour le tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes:: 40 % du prix moyen pondéré de vente au détail du tabac fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, ou 40 EUR par kilogramme;
c) pour les autres tabacs à fumer:: 20 % du prix de vente au détail, toutes taxes comprises, ou 22 EUR par kilogramme.
À partir du 1er janvier 2013, l’accise globale perçue sur le tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes représente au moins 43 % du prix moyen pondéré de vente au détail du tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, ou au moins 47 EUR par kilogramme.
À partir du 1er janvier 2015, l’accise globale perçue sur le tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes représente au moins 46 % du prix moyen pondéré de vente au détail du tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, ou au moins 54 EUR par kilogramme.
À partir du 1er janvier 2018, l’accise globale perçue sur le tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes représente au moins 48 % du prix moyen pondéré de vente au détail du tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, ou au moins 60 EUR par kilogramme.
À partir du 1er janvier 2020, l’accise globale perçue sur le tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes représente au moins 50 % du prix moyen pondéré de vente au détail du tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, ou au moins 60 EUR par kilogramme.
Le prix moyen pondéré de vente au détail est calculé par référence à la valeur totale de l’ensemble du tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation, basée sur le prix de vente au détail toutes taxes comprises, divisé par la quantité totale de tabac à fumer fine coupe destiné à rouler les cigarettes mis à la consommation. Il est établi au plus tard le 1er mars de chaque année sur la base des données concernant toutes les mises à la consommation effectuées l’année civile précédente.
3. Les taux ou montants visés aux paragraphes 1 et 2 sont valables pour tous les produits appartenant au groupe de tabacs manufacturés concerné sans distinction au sein de chaque groupe selon la qualité, la présentation, l’origine des produits, les matières employées, les caractéristiques des entreprises impliquées ou tout autre critère.
4. Par dérogation aux paragraphes 1 et 2, la France peut continuer à appliquer, du 1er janvier 2010 jusqu’au 31 décembre 2015, aux tabacs manufacturés autres que les cigarettes mis à la consommation dans les départements de Corse, un taux d’accise réduit. Ce taux est fixé comme suit:
a) pour les cigares et les cigarillos: il doit au moins correspondre à 10 % du prix de vente au détail toutes taxes comprises;
b) pour les tabacs à fumer fine coupe destinés à rouler les cigarettes:
i)
jusqu’au 31 décembre 2012, il doit au moins correspondre à 27 % du prix de vente au détail toutes taxes comprises;
ii)
à partir du 1er janvier 2013, il doit au moins correspondre à 30 % du prix de vente au détail toutes taxes comprises;
iii)
à partir du 1er janvier 2015, il doit au moins correspondre à 35 % du prix de vente au détail toutes taxes comprises;
c) pour les autres tabacs à fumer: il doit au moins correspondre à 22 % du prix de vente au détail toutes taxes comprises.
CHAPITRE 5
DÉTERMINATION DES PRIX MAXIMAUX DE VENTE AU DÉTAIL DES TABACS MANUFACTURÉS, PERCEPTION DE L’ACCISE, EXEMPTIONS ET REMBOURSEMENTS
Article 15
1. Les fabricants ou, le cas échéant, leurs représentants ou mandataires dans l’Union, ainsi que les importateurs de pays tiers déterminent librement le prix maximal de vente au détail de chacun de leurs produits pour chaque État membre dans lequel ils sont destinés à être mis à la consommation.
La disposition du premier alinéa ne peut, toutefois, faire obstacle à l’application des législations nationales sur le contrôle du niveau des prix ou le respect des prix imposés, pour autant qu’elles soient compatibles avec la réglementation de l’Union.
2. Afin de faciliter la perception de l’accise, les États membres peuvent fixer un barème des prix de vente au détail par groupe de tabacs manufacturés, à condition que chaque barème soit suffisamment étendu et diversifié pour correspondre réellement à la diversité des produits originaires de l’Union.
Chaque barème est valable pour tous les produits appartenant au groupe de tabacs manufacturés qu’il concerne, sans distinction fondée sur la qualité, la présentation, l’origine des produits ou des matières employées, les caractéristiques des entreprises ou sur tout autre critère.
Article 16
1. Les modalités de perception de l’accise sont harmonisées au plus tard au stade final de l’harmonisation des accises. Au cours de l’étape précédente, l’accise est perçue, en principe, au moyen de marques fiscales. S’ils perçoivent l’accise au moyen de marques fiscales, les États membres sont tenus de mettre ces marques à la disposition des fabricants et négociants des autres États membres. S’ils perçoivent l’accise par d’autres moyens, les États membres veillent à ce que, de ce fait, aucune entrave, ni administrative ni technique, n’affecte les échanges entre les États membres.
2. Les importateurs et les fabricants de l’Union de tabacs manufacturés sont soumis au régime visé au paragraphe 1 en ce qui concerne les modalités de perception et de paiement de l’accise.
Article 17
Peuvent être exemptés de l’accise ou obtenir le remboursement de l’accise déjà acquittée, les tabacs manufacturés:
a)
dénaturés utilisés pour des usages industriels ou horticoles;
b)
qui sont détruits sous surveillance administrative;
c)
qui sont exclusivement destinés à des tests scientifiques ainsi qu’à des tests en relation avec la qualité des produits;
d)
qui sont remis en œuvre par le producteur.
Les États membres déterminent les conditions et formalités auxquelles sont subordonnées ces exemptions ou ces remboursements.
CHAPITRE 6
DISPOSITIONS FINALES
Article 18
1. La Commission publie une fois par an la valeur de l’euro dans les différentes monnaies nationales qui devra être appliquée aux montants de l’accise globale.
Les taux de change à appliquer sont ceux qui sont établis le premier jour ouvrable du mois d’octobre et publiés au Journal officiel de l’Union européenne. Ils sont applicables à partir du 1er janvier de l’année civile suivante.
2. Les États membres ont la faculté de maintenir le montant des accises en vigueur lors de l’adaptation annuelle prévue au paragraphe 1, si la conversion des montants des accises exprimées en euros aboutissait à une augmentation de l’accise exprimée en monnaie nationale de moins de 5 % ou de moins de 5 EUR, la somme la plus faible étant retenue.
Article 19
1. Tous les quatre ans, la Commission soumet au Conseil un rapport et, le cas échéant, une proposition concernant les taux et la structure des accises fixés par la présente directive.
Le rapport de la Commission tient compte du bon fonctionnement du marché intérieur, de la valeur réelle des taux d’accises et des objectifs généraux du traité.
2. Le rapport visé au paragraphe 1 est notamment fondé sur les informations fournies par les États membres.
3. La Commission dresse, conformément à la procédure visée à l’article 43 de sa directive 2008/118/CE (5), une liste des données statistiques nécessaires aux fins du rapport, à l’exclusion de données concernant des personnes physiques ou morales. Hormis les données que les États membres peuvent obtenir aisément, la liste contient seulement des données dont la collecte et le rassemblement n’entraînent pas une charge administrative disproportionnée pour les États membres.
4. La Commission ne publie pas ou ne divulgue pas d’une autre manière des données dans le cas où cela conduirait à divulguer un secret commercial, industriel ou professionnel.
Article 20
Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
Article 21
Les directives 92/79/CEE, 92/80/CEE et la 95/59/CE, telles que modifiées par les directives figurant à l’annexe I, partie A, sont abrogées, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit interne et d’application des directives figurant à l’annexe I, partie B.
Les références faites aux directives abrogées s’entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe II.
Article 22
La présente directive entre en vigueur le 1er janvier 2011.
Article 23
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 21 juin 2011.