PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. února 2012,
kterým se stanoví seznam kritických fází rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu
(2012/117/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 683/2008 ze dne 9. července 2008 o dalším provádění evropských programů družicové navigace (EGNOS a Galileo) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Finanční a právní rámec programu Galileo byl stanoven nařízením (ES) č. 683/2008. Podle tohoto nařízení je Evropská unie vlastníkem veškerého hmotného i nehmotného majetku vytvořeného nebo vyvinutého v rámci programů a systém vytvořený v rámci programu Galileo sestává z konstelace družic a sítě pozemních stanic.
(2)
V rámci integrovaného řízení rizik pro hodnocení provádění programu Galileo je třeba, aby správce programu včas učinil kritická rozhodnutí, tedy rozhodnutí, jež mají zásadní dopad na náklady, časový rozvrh, výkonnost a/nebo rizika, a aby, pokud jde o kritická rozhodnutí, jež mají být přijata, a provádění těchto rozhodnutí, jednal transparentním způsobem. Ke kritickým rozhodnutím se řadí zřízení pozemních infrastruktur v rámci fáze vývoje a ověřování a zaváděcí fáze programu.
(3)
Celosvětová síť pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo zahrnuje na jedné straně šest středisek a jednu stanici a na straně druhé čtyři série tzv. vzdálených stanic.
(4)
Šest pozemních středisek a stanice zahrnuje: dvě vzájemně redundantní střediska kontrolující provoz celého systému (dále jen „kontrolní střediska“ nebo „GCC“); bezpečnostní středisko systému Galileo uvedené v článku 16 nařízení č. 683/2008, které dohlíží na bezpečnost systému a poskytovaných služeb a které je z důvodů kontinuity služby zdvojeno (dále jen „bezpečnostní středisko Galileo“ nebo „GSMC“); středisko služeb, které zajišťuje propojení mezi systémem a uživateli otevřené služby, obchodní služby a služby pro zajištění bezpečnosti života (dále jen „středisko služeb GNSS“ nebo „GSC“); středisko, které řídí generování informací nezbytných pro fungování služby pomoci a záchrany a které zajišťuje propojení mezi systémem a Cospas-Sarsat (dále jen „středisko pro služby SaR“); středisko, které jménem správce programu a nezávisle na uživateli hodnotí kvalitu poskytovaných služeb a sděluje uživatelům informace o časových a geodetických rámcích (dále jen „výkonnostní středisko Galileo“); stanice, která umožňuje ověřit kvalitu signálů vysílaných družicemi na oběžné dráze bezprostředně po jejich vypuštění (dále jen „testovací stanice na oběžné dráze“).
(5)
Při volbě umístění těchto středisek a stanic musí být zvážena případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení vyhovujícího pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých středisek a stanic a technická a rozpočtová omezení a požadavky jednotlivých členských států na národní bezpečnost.
(6)
Ke čtyřem sériím tzv. vzdálených stanic patří: stanice pro dálkové ovládání a telemetrii, které zajišťují propojení mezi družicemi a oběma kontrolními středisky (dále jen „stanice TTC“); měřicí stanice Galileo, které pomocí měření pseudovzdáleností a přijímání signálů vysílaných družicemi dohlížejí na kvalitu poskytované služby (dále jen „GSS stanice“); stanice zajišťující odesílání dat družicím a předávající údaje nezbytné pro poskytování služeb (dále jen „stanice ULS“); stanice, které zajišťují sběr dat nezbytných pro provoz služby pomoci a záchrany (dále jen „stanice SaR“).
(7)
Při volbě počtu a umístění vzdálených stanic musí být zvážena případná geografická a technická omezení související s optimálním rozmístěním po planetě, případná přítomnost existujícího zařízení a vybavení, které je vyhovující pro dané úkoly, dodržení bezpečnostních požadavků jednotlivých stanic a požadavků jednotlivých členských států na národní bezpečnost. Vzhledem k tomu, že se tato volba může měnit v závislosti na stavu programů, jejich potřebách a vývoji logistických nebo politických požadavků, lze počet a umístění vzdálených stanic, které mají být zřízeny, uvést pouze pro informaci.
(8)
Je proto třeba stanovit kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění prvků celosvětové sítě pozemních stanic systému vytvořeného v rámci programu Galileo.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 683/2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kritické fáze rozhodování pro hodnocení provádění programu Galileo, pokud jde o pozemní střediska a stanice, které mají být zřízeny v rámci fáze vývoje a zaváděcí fáze programu uvedených v čl. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 683/2008, jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 23. února 2012.
DÉCISION D’EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 23 février 2012
établissant une liste de stades de décisions déterminants pour l’évaluation de la mise en œuvre du programme Galileo en ce qui concerne les centres et stations terrestres à mettre en place dans le cadre des phases de développement et de déploiement du programme
(2012/117/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 683/2008 du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 relatif à la poursuite de la mise en œuvre des programmes européens de radionavigation par satellite (EGNOS et Galileo) (1), et notamment son article 12, paragraphe 3,
considérant ce qui suit:
(1)
Le cadre financier et juridique du programme Galileo a été établi par le règlement (CE) no 683/2008. Selon ce règlement, l’Union européenne est propriétaire de tous les biens corporels ou incorporels créés ou mis au point dans le cadre des programmes et le système issu du programme Galileo comprend une constellation de satellites et un réseau mondial de stations terrestres.
(2)
Une gestion intégrée des risques pour l’évaluation de la mise en œuvre du programme Galileo implique que le gestionnaire du programme prenne en temps utile les décisions déterminantes, c’est-à-dire celles ayant un impact majeur sur les coûts, le calendrier, la performance et/ou les risques, et agisse d’une manière transparente en ce qui concerne les décisions déterminantes qui restent à prendre et la mise en œuvre de ces décisions. Parmi ces décisions figurent celles relatives à la mise en place des infrastructures terrestres dans le cadre de la phase de développement et de validation et de la phase de déploiement du programme.
(3)
Le réseau mondial des stations terrestres du système issu du programme Galileo comprend d’une part six centres et une station, d’autre part quatre séries de stations dites «distantes».
(4)
Les six centres et la station terrestres sont: les deux centres, redondants entre eux, contrôlant le fonctionnement général du système (ci-après «centres de contrôle» ou «GCC»); le centre de sécurité Galileo mentionné à l’article 16 du règlement (CE) no 683/2008, qui supervise la sécurité du système et des services fournis et qui est dédoublé pour des raisons de continuité de service (ci-après «centre de sécurité Galileo» ou «GSMC»); le centre de services qui assure l’interface entre le système d’une part, et les utilisateurs des service ouvert, service commercial et service de sauvegarde de la vie d’autre part (ci-après «centre de services GNSS» ou «GSC»); le centre qui contrôle la génération des informations nécessaires au fonctionnement du service de recherche et de sauvetage et qui assure l’interface entre le système et l’organisation Cospas-Sarsat (ci-après «centre de services SAR»); le centre qui, pour le compte du gestionnaire du programme et de façon indépendante de l’exploitant, évalue la qualité des services fournis et communique aux communautés d’utilisateurs des informations en matière de temps et de géodésie (ci-après «centre de performances Galileo»); la station qui permet de vérifier la qualité des signaux émis par les satellites en orbite immédiatement après leur lancement (ci-après «station de test en orbite»).
(5)
Le choix de l’emplacement de ces centres et stations tient compte de la présence éventuelle d’installations et d’équipements préexistants adaptés aux tâches assignées, du respect des impératifs de sécurité propres à chaque centre et station, des contraintes techniques et budgétaires de fonctionnement, des exigences de sécurité nationale de chaque État membre.
(6)
Les quatre séries de stations dites distantes sont: les stations de télécommande et de télémétrie qui, grâce à des liaisons «montantes» et des liaisons «descendantes», jouent le rôle de relai entre les satellites et les deux Centres de contrôle (ci-après «stations TTC»); les stations de mesures Galileo qui, pour permettre la fourniture des services, d’une part effectuent des mesures de pseudo distance, d’autre part collectent les signaux envoyés par les satellites pour en surveiller la qualité (ci-après «stations GSS»); les stations de téléchargements des satellites, qui transmettent aux satellites les données nécessaires à la fourniture des services (ci-après «stations ULS»); les stations qui assurent le recueil des données nécessaires à la délivrance du service de recherche et de sauvetage (ci-après «stations SAR»).
(7)
Le choix du nombre et de l’emplacement des stations distantes tient compte des contraintes géographiques et techniques liées à une répartition optimum sur l’ensemble de la planète, de la présence éventuelle d’installations et d’équipements préexistants adaptés aux tâches assignées, du respect des impératifs de sécurité propres à chaque station, des exigences de sécurité nationale de chaque État membre. Ce choix étant sujet à modification en fonction de l’état d’avancement des programmes, de leurs besoins et de l’évolution des impératifs logistiques ou politiques, le nombre et la localisation des stations distantes encore à mettre en place ne peuvent être donnés qu’à titre indicatif.
(8)
Il convient en conséquence d’établir les stades de décisions déterminants pour l’évaluation de la mise en place des éléments du réseau mondial des stations terrestres du système issu du programme Galileo.
(9)
Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l’avis du comité créé en application de l’article 19, paragraphe 1, du règlement (CE) no 683/2008,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Les stades de décisions déterminants pour l’évaluation de la mise en œuvre du programme Galileo en ce qui concerne les centres et stations terrestres à mettre en place dans le cadre des phases de développement et de déploiement du programme prévues à l’article 3, points b) et c), du règlement (CE) no 683/2008 figurent en annexe de la présente décision.
Article 2
La présente décision entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 23 février 2012.