ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 2. prosince 2010,
kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, pokud jde o lité sádrové výrobky vyztužené vlákny
(oznámeno pod číslem K(2010) 392)
(Text s významem pro EHP)
(2010/738/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (1), a zejména na čl. 20 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být potřebné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající vlastnostem výrobků z hlediska každého základního požadavku. Tyto dokumenty byly zveřejněny jako „Sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice 89/106/EHS (2)“.
(2)
Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která společně tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech rozvíjet různým způsobem.
(3)
V interpretačním dokumentu č. 2 se jako jedno z těchto opatření snižujících možnost vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru uvádí to, že se omezí vlastnosti stavebních výrobků přispívající k plnému rozvinutí požáru.
(4)
Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5)
Jako harmonizované řešení byl přijat systém tříd, a to rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň (3).
(6)
V případě litých sádrových výrobků vyztužených vlákny je potřebné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2000/147/ES.
(7)
Reakce mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů na oheň je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2000/147/ES řádně uvedena a dostatečně známa regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže tyto orgány již nevyžadují zkoušky, pokud jde o tuto konkrétní funkční vlastnost,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční vlastnost „reakce na oheň“ bez potřeby dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Konkrétní třídy, které se použijí pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace z hlediska reakce na oheň přijaté rozhodnutím 2000/147/ES, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
V případě potřeby se u výrobků přihlíží k jejich konečnému použití.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 2. prosince 2010.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 2 décembre 2010
établissant les classes de caractéristiques de réaction au feu pour certains produits de construction en ce qui concerne les moulages en staff
[notifiée sous le numéro C(2010) 392]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2010/738/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 89/106/CEE du Conseil du 21 décembre 1988 relative au rapprochement des dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres concernant les produits de construction (1), et notamment son article 20, paragraphe 2, point a),
après consultation du comité permanent de la construction,
considérant ce qui suit:
(1)
Afin de tenir compte des différences de niveau de protection existant aux échelons national, régional et local en matière de travaux de construction, la directive 89/106/CEE envisage d’établir, dans les documents interprétatifs, des classes correspondant aux caractéristiques des produits en ce qui concerne chaque exigence essentielle. Ces documents ont été publiés dans le cadre de la «Communication de la Commission relative aux documents interprétatifs de la directive 89/106/CEE (2)».
(2)
En ce qui concerne l’exigence essentielle de sécurité en cas d’incendie, le document interprétatif no 2 énumère un ensemble de mesures interdépendantes qui définissent conjointement la stratégie de sécurité incendie à élaborer sous diverses formes dans les États membres.
(3)
Aux termes du document interprétatif no 2, une de ces mesures consiste à limiter l’apparition et la propagation du feu et de la fumée dans une zone donnée en limitant la contribution des produits de construction au plein développement de l’incendie.
(4)
Le niveau de cette limitation ne peut être exprimé que par les différents niveaux des caractéristiques de réaction au feu que présenteront les produits dans leur utilisation finale.
(5)
À titre de solution harmonisée, un système de classes a été établi dans la décision 2000/147/CE de la Commission du 8 février 2000 portant modalités d’application de la directive 89/106/CEE du Conseil en ce qui concerne la classification des caractéristiques de réaction au feu des produits de construction (3).
(6)
Dans le cas des moulages en staff, il y a lieu d’utiliser la classification établie dans la décision 2000/147/CE.
(7)
Les caractéristiques de réaction au feu de nombreux produits et/ou matériaux de construction, au sens de la classification visée dans la décision 2000/147/CE, sont bien établies et suffisamment connues des autorités nationales de réglementation en matière d’incendie pour ne pas nécessiter d’essais dans le cas de cette caractéristique particulière,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Les produits et/ou matériaux de construction qui répondent à l’ensemble des exigences relatives aux caractéristiques de «réaction au feu» sans nécessiter d’autres essais sont mentionnés à l’annexe.
Article 2
Les classes spécifiques à appliquer aux différents produits et/ou matériaux de construction, conformément à la classification des caractéristiques de réaction au feu adoptée dans la décision 2000/147/CE, figurent à l’annexe de la présente décision.
Article 3
Les produits sont considérés au regard des conditions de leur utilisation finale, le cas échéant.
Article 4
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 2 décembre 2010.