PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. července 2011
o uznání režimu „International Sustainability and Carbon Certification“ pro prokázání souladu s kritérii udržitelnosti podle směrnic Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES a 2009/30/ES
(2011/438/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1), a zejména na čl. 18 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty (2), ve znění směrnice 2009/30/ES (3), a zejména na čl. 7c odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s poradním výborem zřízeným podle čl. 25 odst. 2 směrnice 2009/28/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2009/28/ES i 2009/30/ES stanoví kritéria udržitelnosti pro biopaliva. Pokud se odkazuje na ustanovení článků 17 a 18 a přílohy V směrnice 2009/28/ES, měl by být tento odkaz vykládán rovněž jako odkaz na podobná ustanovení článků 7a, 7b a 7c a přílohy IV směrnice 2009/30/ES.
(2)
Pokud se mají pro účely uvedené v čl. 17 odst. 1 písm. a), b) a c) zohlednit biopaliva a biokapaliny, uloží členské státy hospodářským subjektům povinnost prokázat, že biopaliva a biokapaliny splňují kritéria udržitelnosti stanovená v čl. 17 odst. 2 až 5 směrnice 2009/28/ES.
(3)
V 76. bodě odůvodnění směrnice 2009/28/ES se uvádí, že by se průmyslu neměla ukládat nerozumná zátěž a že efektivní řešení pro splnění kritérií udržitelnosti mohou pomoci vytvořit nepovinné režimy.
(4)
Komise může rozhodnout, že nepovinný vnitrostátní nebo mezinárodní režim prokázal, že dodávky biopaliv splňují kritéria udržitelnosti stanovená v čl. 17 odst. 3 až 5 směrnice 2009/28/ES, nebo že nepovinné vnitrostátní nebo mezinárodní režimy měření úspor emisí skleníkových plynů obsahují přesné údaje pro účely čl. 17 odst. 2 této směrnice.
(5)
Komise může takový nepovinný režim uznat na období pěti let.
(6)
Pokud hospodářský subjekt doloží údaje získané v souladu s režimem uznaným Komisí v rozsahu příslušného rozhodnutí o uznání, členský stát od dodavatele nevyžaduje poskytnutí dalších důkazů o splnění kritérií udržitelnosti.
(7)
Dne 18. března 2011 byla Komisi předložena žádost o uznání režimu „International Sustainability and Carbon Certification“ (dále jen „ISCC“). Tento režim má celosvětovou působnost a může zahrnovat širokou řadu různých biopaliv. Uznaný režim bude zveřejněn v rámci platformy pro transparentnost vytvořené podle směrnice 2009/28/ES. Komise vezme v úvahu obchodní citlivost informací a může rozhodnout, že režim bude zveřejněn pouze zčásti.
(8)
Posouzením režimu ISCC bylo zjištěno, že odpovídajícím způsobem splňuje kritéria udržitelnosti směrnice 2009/28/ES a že uplatňuje metodiku hmotnostní bilance v souladu s požadavky čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice.
(9)
Hodnocením režimu ISCC bylo zjištěno, že odpovídajícím způsobem splňuje standardy spolehlivosti, transparentnosti a nezávislého auditu a že rovněž splňuje metodické požadavky přílohy V směrnice 2009/28/ES.
(10)
Toto rozhodnutí se nezabývá případnými dalšími prvky udržitelnosti obsaženými v režimu ISCC. Tato další kritéria udržitelnosti nejsou povinná pro prokázání toho, že byly splněny požadavky na udržitelnost stanovené směrnicí 2009/28/ES. Evropská komise může později přijmout stanovisko ohledně otázky, zda tento režim rovněž obsahuje přesné údaje pro účely informací o opatřeních přijatých pro oblasti uvedené v čl. 18 odst. 4 druhém pododstavci druhé větě směrnice 2009/28/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nepovinný režim „International Sustainability and Carbon Certification“, pro který byla Komisi dne 18. března 2011 předložena žádost o uznání, prokázal, že dodávky biopaliv splňují kritéria udržitelnosti stanovená v čl. 17 odst. 3 písm. a), čl. 17 odst. 3 písm. b), čl. 17 odst. 3 písm. c), čl. 17 odst. 4 a čl. 17 odst. 5 směrnice 2009/28/ES a v čl. 7b odst. 3 písm. a), čl. 7b odst. 3 písm. b), čl. 7b odst. 3 písm. c), čl. 7b odst. 4 a čl. 7b odst. 5 směrnice 98/70/ES. Režim rovněž obsahuje přesné údaje pro účely čl. 17 odst. 2 směrnice 2009/28/ES a čl. 7b odst. 2 směrnice 98/70/ES.
Může být také použit pro prokázání souladu s čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28/ES a čl. 7c odst. 1 směrnice 98/70/ES.
Článek 2
1. Toto rozhodnutí je platné po dobu pěti let po vstupu v platnost. Pokud se obsah uvedeného režimu po přijetí rozhodnutí Komise změní způsobem, jenž by mohl mít vliv na základ tohoto rozhodnutí, oznámí se tyto změny neprodleně Komisi. Komise oznámené změny posoudí a určí, zda režim stále odpovídajícím způsobem splňuje kritéria udržitelnosti, pro něž je uznán.
2. Pokud se jasně prokáže, že režim nerealizoval prvky, jež se pro toto rozhodnutí považují za rozhodující, a pokud došlo k závažnému a strukturálnímu porušení těchto prvků, vyhrazuje si Komise právo své rozhodnutí zrušit.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacet dnů po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 19. července 2011.
DÉCISION D’EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 19 juillet 2011
portant reconnaissance du système ISCC (International Sustainability and Carbon Certification) pour l’établissement de la conformité avec les critères de durabilité des directives du Parlement européen et du Conseil 2009/28/CE et 2009/30/CE
(2011/438/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 2009/28/CE du Parlement européen et du Conseil du 23 avril 2009 relative à la promotion de l’utilisation de l’énergie produite à partir de sources renouvelables et modifiant puis abrogeant les directives 2001/77/CE et 2003/30/CE (1), et notamment son article 18, paragraphe 6,
vu la directive 98/70/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 octobre 1998 concernant la qualité de l’essence et des carburants diesel (2), telle que modifiée par la directive 2009/30/CE (3), et notamment son article 7 quater, paragraphe 6,
après consultation du comité consultatif prévu à l’article 25, paragraphe 2, de la directive 2009/28/CE,
considérant ce qui suit:
(1)
Les directives 2009/28/CE et 2009/30/CE définissent toutes deux des critères de durabilité pour les biocarburants. Toute référence aux dispositions des articles 17 et 18 et de l’annexe V de la directive 2009/28/CE doit être entendue comme renvoyant aussi, par analogie, aux dispositions correspondantes des articles 7 bis, 7 ter, 7 quater et de l’annexe IV de la directive 2009/30/CE.
(2)
Lorsque des biocarburants et des bioliquides doivent être pris en considération aux fins visées à l’article 17, paragraphe 1, points a), b) et c), de la directive 2009/28/CE, les États membres font obligation aux opérateurs économiques de montrer que les critères de durabilité de l’article 17, paragraphes 2 à 5, de ladite directive ont été respectés.
(3)
Le considérant 76 de la directive 2009/28/CE précise qu’il y a lieu d’éviter d’imposer des contraintes inutiles à l’industrie et que les systèmes volontaires peuvent faciliter la mise au point de solutions efficaces pour prouver la conformité avec ces critères de durabilité.
(4)
La Commission peut décider qu’un système volontaire national ou international permet d’établir la conformité de lots de biocarburants avec les critères de durabilité définis à l’article 17, paragraphes 3 à 5, de la directive 2009/28/CE, ou qu’un système volontaire national ou international de mesure des réductions d’émissions de gaz à effet de serre contient des données précises aux fins de l’article 17, paragraphe 2, de ladite directive.
(5)
La Commission peut reconnaître un tel système volontaire pour cinq ans.
(6)
Lorsqu’un opérateur économique produit des preuves ou des données obtenues selon un système reconnu par la Commission, dans la mesure prévue par cette décision de reconnaissance, les États membres n’exigent pas du fournisseur qu’il apporte d’autres preuves de conformité avec les critères de durabilité.
(7)
Le système International Sustainability and Carbon Certification (ci-après, «le système ISCC») a été soumis à la Commission le 18 mars 2011, accompagné d’une demande de reconnaissance. Ce système a vocation à être utilisé dans le monde entier et peut s’appliquer à un large éventail de biocarburants. Une fois reconnu, il sera mis à disposition sur la plate-forme de transparence créée conformément à la directive 2009/28/CE. La Commission tiendra compte du caractère commercialement sensible de certaines informations et pourrait décider de ne rendre publique qu’une partie du système.
(8)
Il ressort de l’examen du système ISCC qu’il couvre de manière appropriée les critères de durabilité de la directive 2009/28/CE et qu’il applique une méthode de bilan massique conforme aux exigences de l’article 18, paragraphe 1, de la directive 2009/28/CE.
(9)
L’évaluation du système ISCC a permis d’établir qu’il respectait les normes requises de fiabilité, de transparence et de contrôle par un organisme indépendant et était également conforme aux exigences méthodologiques de l’annexe V de la directive 2009/28/CE.
(10)
La présente décision ne concerne pas les autres éléments éventuellement couverts par le système ISCC en matière de durabilité, qui ne sont pas requis pour la conformité avec les critères de durabilité de la directive 2009/28/CE. La Commission européenne pourrait, ultérieurement, déterminer si ce système contient aussi des données précises aux fins de l’information sur les mesures prises concernant les éléments visés dans la deuxième phrase de l’article 18, paragraphe 4, deuxième alinéa, de la directive 2009/28/CE,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Le système volontaire International Sustainability and Carbon Certification, pour lequel une demande de reconnaissance a été adressée à la Commission le 18 mars 2011, permet d’établir la conformité de lots de biocarburants avec les critères de durabilité définis à l’article 17, paragraphe 3, points a), b) et c), et à l’article 17, paragraphes 4 et 5, de la directive 2009/28/CE, ainsi qu’à l’article 7 ter, paragraphe 3, points a), b) et c), et à l’article 7 ter, paragraphes 4 et 5, de la directive 98/70/CE. Ce système contient aussi des données précises aux fins de l’article 17, paragraphe 2, de la directive 2009/28/CE et de l’article 7 ter, paragraphe 2, de la directive 98/70/CE.
Il peut en outre être utilisé pour établir le respect de l’article 18, paragraphe 1, de la directive 2009/28/CE et de l’article 7 quater, paragraphe 1, de la directive 98/70/CE.
Article 2
1. La présente décision est valable cinq ans à compter de son entrée en vigueur. Si, après adoption de cette décision par la Commission, le contenu du système subit des modifications susceptibles d’affecter les bases sur lesquelles elle a été prise, ces modifications sont notifiées sans délai à la Commission. La Commission examine les modifications qui lui sont notifiées afin d’établir si le système continue de couvrir de manière appropriée les critères de durabilité pour lesquels il a été reconnu.
2. S’il est clairement démontré que le système n’a pas mis en œuvre des éléments jugés déterminants pour la présente décision, ou en cas de manquements structurels graves concernant ces éléments, la Commission se réserve le droit de revenir sur sa décision.
Article 3
La présente décision entre en vigueur vingt jours après sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 19 juillet 2011.