ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. srpna 2010
o dočasném uvádění na trh odrůd Avena strigosa Schreb. nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy
(oznámeno pod číslem K(2010) 5835)
(Text s významem pro EHP)
(2010/468/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh (1), a zejména na čl. 17 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici Komise 2009/74/ES ze dne 26. června 2009, kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/55/ES a 2002/57/ES, pokud jde o botanické názvy rostlin, vědecké názvy ostatních organismů a některé přílohy směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS a 2002/57/ES s přihlédnutím k vývoji vědeckých a technických poznatků (2), byl druh Avena strigosa Schreb. (dále jen „A. strigosa“) uznán jako samostatný druh, který má být zahrnut do seznamu druhů v rámci směrnice 66/402/EHS.
(2)
Je prokázáno, že A. strigosa je jednou z plodin, které jsou nejúčinnější v boji proti půdní erozi, vylučování dusíku, a to zejména dusičnanů ze zemědělských zdrojů, a představuje významnou složku směsí osiv pícnin. Podle informací předložených orgány šesti členských států (Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Itálie, a Portugalsko) poptávka po osivu tohoto druhu v uplynulých letech v Unii významně vzrostla, především v těchto členských státech.
(3)
Než vstoupila v platnost směrnice 2009/74/ES a než byl následně druh A. strigosa zařazen mezi druhy, na něž se vztahuje směrnice 66/402/EHS, zajišťovala zásobování trhu osivem tohoto druhu v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy vnitrostátní produkce a především dovoz ze třetích zemí. Poté, co byl druh A. strigosa zařazen do seznamu druhů v rámci směrnice 66/402/EHS, lze uvádět na trh a dovážet pouze osiva odrůd zapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin.
(4)
Od zařazení druhu A. strigosa na seznam druhů, na něž se vztahuje směrnice 66/402/EHS, byly do Společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin zapsány pouze dvě odrůdy uvedeného druhu.
(5)
Vzhledem k tomu došlo k přechodným obtížím ve všeobecném zásobování druhem A. strigosa a očekává se, že tyto obtíže budou pokračovat i nadále. Jediným způsobem, jak lze tyto obtíže překonat, je, aby členské státy na stanovené období a za předpokladu dodržení přiměřeného maximálního množství povolily uvádění na trh odrůd druhu A. strigosa, které nejsou zapsány ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy.
(6)
Členské státy by tedy měly být oprávněny dočasně povolit uvádění tohoto osiva na trh za dodržení určitých podmínek a omezení, aniž by tím byla dotčena přísnější opatření týkající se výskytu Avena fatua v osivu obilovin, která mohou podle příslušných rozhodnutí Komise uplatňovat Dánsko, Estonsko, Irsko, Lotyšsko, Litva, Malta, Nizozemsko, Finsko, Švédsko a Spojené království v případě Severního Irska.
(7)
Podle informací, které členské státy předložily Komisi, bude k překonání zásobovacích obtíží zapotřebí v období do 31. prosince 2010 celkem 4 970 tun (Belgie 300 tun, Německo 200 tun, Španělsko 300 tun, Francie 3 700 tun, Itálie 220 tun, a Portugalsko 250 tun). Aby se zajistilo, že je osivo dostatečně kvalitní, mělo by splňovat alespoň požadavky přílohy II směrnice 66/402/EHS, pokud jde o klíčivost, technickou čistotu a výskyt semen jiných druhů rostlin pro kategorii certifikované osivo druhé generace druhu A. strigosa.
(8)
Je vhodné, aby jeden z členských států zajistil, aby množství osiva, které mohou členské státy podle tohoto rozhodnutí povolit uvést na trh, nepřekročilo celkové maximální množství 4 970 tun, jež je nezbytné k překonání zásobovacích obtíží. V souladu s požadavky uvedených šesti členských států by jako jediný koordinátor měla působit Francie. Aby se zajistila funkčnost systému zřízeného tímto rozhodnutím, je dále zapotřebí, aby koordinující členský stát, ostatní členské státy a Komise neprodleně začaly sdílet informace týkající se žádostí o povolení uvedení na trh a udělování těchto povolení.
(9)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Uvádění odrůd druhu A. strigosa, které nejsou zapsány ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy, na trh v Unii se povoluje na období do 31. prosince 2010 a podléhá podmínkám stanoveným v odstavcích 2 až 5.
2. Celkové množství osiva, jehož uvedení na trh v Unii se podle tohoto rozhodnutí povoluje, nesmí překročit 4 970 tun.
3. Osivo uvedené v odstavci 1 musí splňovat požadavky přílohy II směrnice 66/402/EHS, pokud jde o klíčivost, technickou čistotu a výskyt semen jiných druhů rostlin pro kategorii certifikované osivo druhé generace druhu A. strigosa.
4. Aniž jsou dotčeny požadavky na označování podle směrnice 66/402/EHS, uvede se na úřední návěsce prohlášení, že dané osivo patří do kategorie, která vyhovuje méně přísným požadavkům, než stanoví uvedená směrnice, a že jde o kategorii nižší než kategorie certifikované osivo druhé generace. Barva návěsky musí být hnědá.
5. Uvedení osiva podle odstavce 1 na trh se povoluje na základě žádosti v souladu s článkem 2.
Článek 2
Dodavatel osiva, který chce uvést na trh osivo podle čl. 1 odst. 1, požádá o povolení členský stát, v němž je usazen, nebo členský stát, kde chce osivo uvést na trh. V žádosti se uvede množství osiva, které chce dodavatel na trh uvést.
Dotčený členský stát povolí dodavateli uvést na trh množství osiva uvedené v žádosti, ledaže:
a)
je dostatečně odůvodněné pochybovat o tom, zda je dodavatel schopen množství osiva uvedené v žádosti uvést na trh a že jej skutečně má v úmyslu na trh uvést, nebo
b)
s ohledem na informace poskytnuté koordinujícím členským státem uvedeným v čl. 3 třetím pododstavci by udělení tohoto povolení vedlo k překročení celkového maximálního množství osiva uvedeného v čl. 1 odst. 2, nebo
c)
nejsou splněny podmínky, pokud jde o klíčivost, technickou čistotu a výskyt semen jiných druhů rostlin, uvedené v čl. 1 odst. 3.
Pokud jde o písmeno b), pak v případě, že by celkové maximální množství umožňovalo povolit pouze část množství uvedeného v žádosti, může dotčený členský stát povolit dodavateli, aby uvedl na trh nižší množství.
Článek 3
Členské státy jsou si při uplatňování tohoto rozhodnutí navzájem administrativně nápomocny.
V období od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost do 31. prosince 2010 Francie působí jako koordinující členský stát, který má zajistit, aby množství osiva povolené členskými státy podle tohoto rozhodnutí k uvedení na trh v Unii nepřekročilo celkové maximální množství osiva uvedené v čl. 1 odst. 2.
Členský stát, který obdrží žádost podle článku 2, neprodleně informuje koordinující členský stát o množství uvedeném v žádosti. Koordinující členský stát neprodleně daný členský stát informuje o tom, zda a v jakém rozsahu by povolení k uvedení na trh na základě dané žádosti vedlo k překročení celkového maximálního množství osiva.
Článek 4
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o množstvích, na která udělily povolení k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. srpna 2010.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 27 août 2010
prévoyant la commercialisation temporaire de certaines variétés d’Avena strigosa Schreb. ne figurant pas au catalogue commun des variétés des espèces de plantes agricoles ou aux catalogues nationaux des variétés des États membres
[notifiée sous le numéro C(2010) 5835]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2010/468/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 66/402/CEE du Conseil du 14 juin 1966 concernant la commercialisation des semences de céréales (1), et notamment son article 17, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 2009/74/CE de la Commission du 26 juin 2009 modifiant les directives 66/401/CEE, 66/402/CEE, 2002/55/CE et 2002/57/CE du Conseil en ce qui concerne les dénominations botaniques de certaines plantes, les noms scientifiques d’autres organismes et certaines annexes des directives 66/401/CEE, 66/402/CEE et 2002/57/CE, à la lumière de l’évolution des connaissances scientifiques et techniques (2) a identifié l’espèce Avena strigosa Schreb. (ci-après «A. strigosa») comme étant une espèce indépendante à inclure sur la liste des espèces couvertes par la directive 66/402/CEE.
(2)
L’A. strigosa compte parmi les cultures les plus efficaces pour réduire l’érosion des sols, l’éluviation d’azote et en particulier l’infiltration des nitrates d’origine agricole, et constitue un élément important dans les mélanges de semences à des fins fourragères. Selon les informations communiquées par les autorités de six États membres (Belgique, France, Allemagne, Italie, Espagne et Portugal), la demande de semences de cette espèce a augmenté considérablement ces dernières années au niveau de l’Union, et en particulier dans les États membres cités.
(3)
Avant l’entrée en vigueur de la directive 2009/74/CE et l’inscription de l’A. strigosa sur la liste des espèces couvertes par la directive 66/402/CEE, l’approvisionnement du marché était assuré par la production nationale et principalement par l’importation de semences de cette espèce à partir de pays tiers, conformément à la législation nationale alors en vigueur. Après l’inclusion de l’A. strigosa sur la liste des espèces couvertes par la directive 66/402/CEE, seules les semences des variétés enregistrées dans le catalogue commun des variétés des espèces de plantes agricoles peuvent être commercialisées et importées.
(4)
Depuis l’inclusion de l’A. strigosa sur la liste des espèces couvertes par la directive 66/402/CEE, seules deux variétés de cette espèce ont été enregistrées dans le catalogue commun des variétés des espèces de plantes agricoles.
(5)
Compte tenu de ces circonstances, des difficultés temporaires sont survenues dans l’approvisionnement général et il est probable qu’elles se poursuivent quelque temps. Le seul moyen pour remédier à ces difficultés est que les États membres autorisent, pour une période déterminée et dans des limites maximales appropriées, la commercialisation de variétés d’A. strigosa non incluses dans le catalogue commun des variétés des espèces de plantes agricoles ou dans les catalogues nationaux des variétés des États membres.
(6)
Les États membres devraient donc être autorisés à permettre temporairement la commercialisation de ces semences, sous réserve de certaines conditions et limitations et sans préjudice des dispositions plus strictes concernant la présence d’Avena fatua dans les semences de céréales que le Danemark, l’Estonie, la Finlande, l’Irlande, la Lettonie, la Lituanie, Malte, les Pays-Bas, la Suède et le Royaume-Uni (pour ce qui est de l’Irlande du Nord) peuvent appliquer en vertu des décisions de la Commission en la matière.
(7)
Il ressort des informations communiquées à la Commission par les États membres qu’une quantité totale de 4 970 tonnes est nécessaire pour résoudre les difficultés d’approvisionnement (Belgique 300 tonnes, France 3 700 tonnes, Allemagne 200 tonnes, Italie 220 tonnes, Espagne 300 tonnes et Portugal 250 tonnes), pour une période expirant le 31 décembre 2010. Afin de garantir que ces semences sont de qualité suffisante, les exigences minimales visées à l’annexe II de la directive 66/402/CEE en ce qui concerne la faculté germinative, la pureté spécifique et la teneur en semences d’autres espèces de plantes pour la catégorie de «semences certifiées de la deuxième reproduction» d’A. strigosa doivent être respectées.
(8)
Il convient qu’un État membre veille à ce que la quantité de semences dont les États membres autorisent la commercialisation en vertu de la présente décision ne dépasse pas la quantité totale maximale de 4 970 tonnes requise pour résoudre les difficultés d’approvisionnement. Conformément aux demandes des six États membres, la France devrait assumer ce rôle de coordinateur unique. Il est en outre indispensable au bon fonctionnement du système instauré par la présente décision que l’État membre coordinateur, les autres États membres et la Commission partagent sans délais les informations pertinentes concernant les demandes et les autorisations de commercialisation.
(9)
Les mesures prévues par la présente décision sont conformes à l’avis du comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. La commercialisation dans l’Union de semences de variétés d’A. strigosa ne figurant pas au catalogue commun des variétés des espèces de plantes agricoles ou aux catalogues nationaux des variétés des États membres est autorisée pour une période expirant le 31 décembre 2010 et sous réserve des conditions visées aux paragraphes 2 à 5.
2. La quantité totale de semences dont la commercialisation est autorisée dans l’Union en vertu de la présente décision ne dépasse pas 4 970 tonnes.
3. Les semences visées au paragraphe 1 répondent aux exigences définies à l’annexe II de la directive 66/402/CEE en ce qui concerne la faculté germinative, la pureté spécifique et la teneur en semences d’autres espèces de plantes pour la catégorie de «semences certifiées de la deuxième reproduction» d’A. strigosa.
4. Sans préjudice de toute exigence en matière d’étiquetage prévue dans la directive 66/402/CEE, l’étiquette officielle indique que les semences concernées sont d’une catégorie satisfaisant à des exigences moins strictes que celles fixées par ladite directive et que cette catégorie est inférieure à la catégorie certifiée de deuxième reproduction. L’étiquette est de couleur marron.
5. La commercialisation des semences visées au paragraphe 1 est autorisée sur demande conformément à l’article 2.
Article 2
Tout fournisseur de semences souhaitant commercialiser les semences visées à l’article 1er, paragraphe 1, en demande l’autorisation à l’État membre dans lequel il est établi ou dans lequel il souhaite commercialiser les semences. La demande précise la quantité de semences que le fournisseur souhaite mettre sur le marché.
L’État membre concerné autorise le fournisseur à commercialiser la quantité de semences indiquée dans la demande, sauf:
a)
s’il dispose de preuves suffisantes pour douter de la capacité et de la détermination du fournisseur à commercialiser la quantité de semences indiquée dans sa demande; ou
b)
si, compte tenu des informations communiquées par l’État membre coordinateur visé à l’article 3, troisième alinéa, cette autorisation est susceptible d’entraîner un dépassement de la quantité totale maximale visée à l’article 1er, paragraphe 2; ou
c)
si les conditions concernant la faculté germinative, la pureté spécifique et la teneur en semences d’autres espèces de plantes visées à l’article 1er, paragraphe 3, ne sont pas satisfaites.
S’agissant du point b), si une partie seulement de la quantité indiquée dans la demande peut être autorisée compte tenu de la limite maximale, l’État membre concerné peut autoriser le fournisseur à commercialiser cette quantité moindre.
Article 3
Les États membres se prêtent mutuellement assistance sur le plan administratif aux fins de l’application de la présente décision.
Pour la période débutant à la date d’entrée en vigueur de la présente décision et expirant le 31 décembre 2010, la France, en tant qu’État membre coordinateur, veille à ce que la quantité de semences dont la commercialisation dans l’Union est autorisée par les États membres en vertu de la présente décision ne dépasse pas la quantité maximale précisée à l’article 1er, paragraphe 2.
L’État membre recevant une demande d’autorisation au titre de l’article 2 notifie immédiatement à l’État membre coordinateur la quantité indiquée dans la demande. L’État membre coordinateur indique immédiatement à l’État membre en question si l’autorisation de commercialisation sollicitée est susceptible d’entraîner un dépassement de la quantité totale maximale de semences, et dans quelles proportions.
Article 4
Les États membres communiquent sans délai à la Commission et aux autres États membres les quantités dont ils ont autorisé la commercialisation conformément à la présente décision.
Article 5
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 27 août 2010.