SMĚRNICE KOMISE 2011/3/EU
ze dne 17. ledna 2011,
kterou se mění směrnice 2008/128/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských přídatných látkách (1), a zejména na čl. 30 odst. 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Komise 2008/128/ES (2) stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách; tato barviva jsou zmíněna ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro použití v potravinách (3).
(2)
Podle čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1333/2008 se specifikace potravinářských přídatných látek, na které se vztahují odstavce 1 až 3 uvedeného článku (mezi kterými jsou též přídatné látky povolené podle směrnice 94/36/ES), přijmou v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1331/2008 ze dne 16. prosince 2008, kterým se stanoví společný schvalovací postup pro potravinářské přídatné látky, potravinářské enzymy a látky určené k aromatizaci potravin (4), v okamžiku zápisu uvedených potravinářských přídatných látek do příloh podle uvedených odstavců.
(3)
Jelikož příslušné seznamy dosud nebyly vytvořeny a aby bylo zajištěno, že změny příloh směrnice 94/36/ES podle článku 31 nařízení (ES) č. 1333/2008 budou účinné a že takto povolené látky budou splňovat podmínky bezpečnosti používání, měla by být směrnice 2008/128/ES změněna.
(4)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad“) posoudil údaje týkající se bezpečnosti používání lykopenu jako barviva pro použití v potravinách ze všech zdrojů ve svém stanovisku dne 30. ledna 2008 (5). Posuzovány byly tyto zdroje: a) lykopen E 160d získaný extrakcí rozpouštědlem ze zralých rajčat přírodních odrůd (Lycopersicon esculentum L.) a následným odstraněním rozpouštědla, b) syntetický lykopen a c) lykopen z Blakeslea trispora.
(5)
Současné právní předpisy stanoví specifikace pouze pro lykopen ze zralých rajčat a je třeba je příslušným způsobem upravit zahrnutím zbývajících dvou zdrojů. Je třeba aktualizovat též specifikace lykopenu extrahovaného ze zralých rajčat. Na seznamu extrakčních rozpouštědel již není třeba uvádět dichlormethan, neboť se podle informací od zúčastněných stran pro lykopen ze zralých rajčat již nepoužívá. Maximální limit pro olovo je třeba z důvodů bezpečnosti snížit a údaj o těžkých kovech je příliš obecný a již není aktuální. Kromě toho odkaz na přírodní druhy je třeba aktualizovat v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (6).
(6)
Dichlormethan (methylenchlorid) se používá pro výrobu lykopenových přípravků určených k prodeji, zmiňovaných též ve stanovisku úřadu k bezpečnosti „výrobků z lykopenu disperzovaného ve studené vodě z Blakeslea trispora“ ze dne 4. prosince 2008 (7). Podobné výrobky se vyrábějí také ze syntetického lykopenu, jak se uvádí ve stanovisku úřadu k bezpečnosti syntetického lykopenu ze dne 10. dubna 2008 (8). Jelikož úřad hodnotil toto specifické použití, je třeba toto použití povolit se stejnými limity reziduí, které byly uvažovány během hodnocení.
(7)
Je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky, které jsou stanoveny v Codex Alimentarius vypracovaném společným výborem odborníků pro potravinářské přídatné látky (JECFA). Zejména je třeba v příslušných případech přizpůsobit specifická kritéria pro čistotu tak, aby odrážela mezní hodnoty pro příslušné jednotlivé těžké kovy.
(8)
Směrnice 2008/128/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2008/128/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. září 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 17. ledna 2011.
DIRECTIVE 2011/3/UE DE LA COMMISSION
du 17 janvier 2011
modifiant la directive 2008/128/CE établissant des critères de pureté spécifiques pour les colorants pouvant être utilisés dans les denrées alimentaires
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1333/2008 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2008 sur les additifs alimentaires (1), et notamment son article 30, paragraphe 5,
après consultation de l’Autorité européenne de sécurité des aliments (EFSA),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 2008/128/CE de la Commission (2) établit les critères de pureté spécifiques pour les colorants pouvant être utilisés dans les denrées alimentaires, colorants qui sont mentionnés dans la directive 94/36/CE du Parlement européen et du Conseil du 30 juin 1994 concernant les colorants destinés à être employés dans les denrées alimentaires (3).
(2)
En vertu de l’article 30, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1333/2008, les spécifications des additifs alimentaires visés aux paragraphes 1 à 3 dudit article, y compris des additifs autorisés en vertu de la directive 94/36/CE, sont adoptées, conformément au règlement (CE) no 1331/2008 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2008 (4) établissant une procédure d’autorisation uniforme pour les additifs, enzymes et arômes alimentaires, lors de l’inclusion de ces additifs dans les annexes conformément aux dispositions desdits paragraphes.
(3)
Étant donné que les listes n’ont pas encore été établies et qu’il est nécessaire que la modification des annexes de la directive 94/36/CE, en application de l’article 31 du règlement (CE) no 1333/2008, soit effective et que les conditions d’utilisation des additifs autorisés soient sans danger, il y a lieu de modifier la directive 2008/128/CE.
(4)
L’Autorité européenne de sécurité des aliments (ci-après «l’Autorité») a évalué les données relatives à l’innocuité du lycopène utilisé en tant que colorant alimentaire, toutes sources confondues, et a rendu son avis le 30 janvier 2008 (5). Les sources étudiées étaient les suivantes: a) le lycopène E 160d obtenu par extraction par solvant à partir de souches naturelles de tomates rouges (Lycopersicon esculentum L.), puis élimination du solvant; b) le lycopène synthétique; et c) le lycopène issu de Blakeslea trispora.
(5)
Les dispositions législatives en vigueur n’établissant de spécifications que pour le lycopène des tomates rouges, il y a lieu de les modifier et d’y inclure les deux autres sources. Il convient par ailleurs d’actualiser les spécifications applicables au lycopène extrait de tomates rouges. Le dichlorométhane ne doit pas figurer sur la liste des solvants d’extraction puisque, d’après les données reçues des parties prenantes, il n’est plus utilisé pour le lycopène des tomates rouges. Il est nécessaire d’abaisser la limite maximale de plomb pour des raisons de sécurité. Quant à l’indication concernant les métaux lourds, elle est trop générale et n’est plus pertinente. Par ailleurs, il y a lieu d’actualiser la référence aux souches naturelles conformément au règlement (CE) no 1829/2003 du Parlement européen et du Conseil (6).
(6)
Il est fait état de l’utilisation de dichlorométhane (chlorure de méthylène) pour l’élaboration de formules de lycopène prêtes à la vente, comme indiqué par ailleurs dans l’avis de l’Autorité du 4 décembre 2008 (7) sur l’innocuité des produits à base de lycopène issu de Blakeslea trispora dispersables dans l’eau froide. Des produits similaires sont produits également à partir de lycopène synthétique, comme indiqué dans l’avis de l’Autorité sur l’innocuité du lycopène synthétique du 10 avril 2008 (8). L’Autorité ayant évalué cette utilisation particulière, il est nécessaire d’autoriser cette utilisation aux mêmes niveaux résiduels que ceux qui ont été pris en compte lors de l’évaluation.
(7)
Il convient de tenir compte des spécifications et des techniques d’analyse relatives aux additifs fixées dans le Codex Alimentarius établi par le comité mixte d’experts en matière d’additifs alimentaires (CMEAA). Il y a lieu, notamment, d’adapter les critères de pureté spécifiques pour qu’ils tiennent compte, le cas échéant, des limites applicables aux différents métaux lourds concernés.
(8)
Il convient dès lors de modifier la directive 2008/128/CE en conséquence.
(9)
Les mesures prévues à la présente directive sont conformes à l’avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale et n’ont soulevé l’opposition ni du Parlement européen ni du Conseil,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
L’annexe I de la directive 2008/128/CE est modifiée conformément à l’annexe de la présente directive.
Article 2
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive, au plus tard le 1er septembre 2011. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions. Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de la référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 3
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 4
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 17 janvier 2011.