PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. srpna 2012
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů Uruguayskou východní republikou v souvislosti s automatizovaným zpracováváním osobních údajů
(oznámeno pod číslem C(2012) 5704)
(Text s významem pro EHP)
(2012/484/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1), a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2)
Komise může dospět k závěru, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany. Takové zemi mohou členské státy předávat osobní údaje, aniž by byly nutné dodatečné záruky.
(3)
V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na celou řadu podmínek týkajících se předávání a uvedených v článku 25 této směrnice.
(4)
S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající úrovně této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářela skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Evropské unie.
(5)
Ústava Uruguayské východní republiky přijatá v roce 1967 výslovně neuznává právo na soukromí ani právo na ochranu osobních údajů. Seznam základních práv však není konečný, jelikož v článku 72 ústavy je stanoveno, že „uvedení práv, povinností a záruk v ústavě nevylučuje ostatní práva, povinnosti a záruky, jež jsou neodmyslitelně spjaty s osobností člověka nebo které vyplývají z republikánské formy vlády“. Paragraf 1 zákona č. 18.331 o ochraně osobních údajů a opravném prostředku „Habeas Data“ ze dne 11. srpna 2008 (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de „Habeas Data“) jednoznačně uvádí, že „člověku je vlastní právo na ochranu osobních údajů, a je proto obsaženo v článku 72 ústavy republiky“. V článku 332 ústavy je uvedeno, že uplatňování pravidel obsažených v této ústavě, která uznávají práva jednotlivců, jakož i pravidel přiznávajících práva a ukládajících povinnosti orgánům veřejné správy, by nemělo být znemožněno neexistencí příslušných předpisů, nýbrž tyto budou nahrazeny použitím základů podobných zákonů, právních zásad a obecně uznávaných doktrín.
(6)
Právní normy ochrany osobních údajů v Uruguayské východní republice vycházejí především ze standardu stanoveného směrnicí 95/46/ES a jsou uvedeny v zákoně č. 18.331 o ochraně osobních údajů a opravném prostředku „Habeas Data“ (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de „Habeas Data“) ze dne 11. srpna 2008. Tento zákon se vztahuje jak na fyzické, tak na právnické osoby.
(7)
Tento zákon je dále doplněn vyhláškou č. 414/009 ze dne 31. srpna 2009, která byla přijata za účelem vyjasnění některých aspektů zákona a stanovení podrobné úpravy organizace, pravomocí a fungování orgánu dohlížejícího na ochranu údajů. V preambuli vyhlášky se uvádí, že v této věci je vhodné přizpůsobit vnitrostátní právní systém nejuznávanějšímu srovnatelnému právnímu režimu, a to v zásadě režimu stanovenému evropskými zeměmi prostřednictvím směrnice 95/46/ES.
(8)
Ustanovení o ochraně údajů jsou obsažena rovněž v řadě zvláštních právních předpisů, kterými je upraveno vytváření a správa databází, zejména v právních předpisech, které upravují určité veřejné rejstříky (veřejných listin, průmyslového vlastnictví a obchodních značek, osobních úkonů, nemovitostí, těžebních práv, nebo úvěrové solventnosti). Ve smyslu článku 332 ústavy se zákon č. 18.331 dodatečně k těmto předpisům používá ve vztahu k těm otázkám, jež nejsou upraveny zvláštními právními předpisy.
(9)
Právní normy o ochraně údajů uplatňované v Uruguayské východní republice obsahují všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob a současně stanoví výjimky a omezení pro ochranu důležitých veřejných zájmů. Do těchto právních norem o ochraně údajů a výjimek se promítají zásady stanovené ve směrnici 95/46/ES.
(10)
Uplatňování právních norem o ochraně údajů je zaručeno správními a soudními opravnými prostředky, zejména žalobou „habeas data“, která subjektu údajů umožňuje pohnat správce údajů před soud za účelem vymožení svého práva na přístup k údajům, jejich opravu a výmaz, a dále nezávislým dohledem prováděným orgánem dozoru (Útvar pro regulaci a kontrolu osobních údajů, Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales (URCDP)), který je vybaven pravomocí vyšetřovat, zasahovat a sankcionovat v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES, a který koná zcela nezávisle. Kterákoli zainteresovaná strana má navíc právo vymáhat soudní cestou náhradu škody, kterou utrpěla v důsledku protiprávního zpracování jejích osobních údajů.
(11)
Uruguayské orgány na ochranu osobních údajů poskytly vysvětlení a záruky ohledně způsobu výkladu uruguayského práva a poskytly záruky ohledně provádění uruguayských předpisů na ochranu údajů v souladu s takovým výkladem. Uruguayské orgány na ochranu údajů vysvětlily, že podle článku 332 ústavy se zákon č. 18.331 používá dodatečně ke zvláštním právním předpisům, které upravují vytváření a správu specifických databází, ve vztahu k těm otázkám, které tyto zvláštní právní nástroje neupravují. Stejně tak vysvětlily, že pokud jde o seznamy uvedené v paragrafu 9 C) zákona č. 18.331, a které nevyžadují souhlas subjektu údajů se zpracováním, ze zákona se uplatňují také práva subjektů údajů, zejména zásady omezení účelu a přiměřenosti údajů, a že tato práva jsou pod dohledem orgánů pro ochranu údajů. Co se týče zásady transparentnosti, uruguayské orgány pro ochranu údajů informovaly, že ve všech případech se uplatňuje povinnost poskytnout subjektu údajů nezbytné informace. Pokud jde o právo na přístup k údajům, orgán na ochranu údajů vysvětlil, že při podání žádosti stačí, když subjekt údajů prokáže svou totožnost. Uruguayské orgány pro ochranu údajů objasnily, že výjimky týkající se zásady předávání údajů do jiných zemí, které jsou uvedeny v paragrafu 23 odst. 1 zákona č. 18.331, nelze chápat v tom smyslu, že mají širší uplatnění, než jaké je uvedeno v čl. 26 odst. 1 směrnice 95/46/ES.
(12)
Toto rozhodnutí přihlíží k uvedeným vysvětlením a zárukám a vychází z nich.
(13)
Uruguayská východní republika je také smluvní stranou Americké úmluvy o lidských právech (Pakt ze San José, Costa Rica) ze dne 22. listopadu 1969, která vstoupila v platnost dne 18. července 1978 (3). Článek 11 této úmluvy stanoví právo na soukromí a v článku 30 je uvedeno, že omezení uplatnění nebo využití práv či svobod, které úmluva uznává, lze použít podle této úmluvy pouze v souladu s právními předpisy přijatými v obecném zájmu a v souladu s účelem, pro který bylo takové omezení přijato (článek 30). Uruguayská východní republika se navíc podřizuje jurisdikci Meziamerického soudu pro lidská práva. Poté co příslušný poradní výbor vydal kladné stanovisko, vyzvali zástupci ministrů Rady Evropy na svém 1118. zasedání dne 6. července 2011 Uruguayskou východní republiku, aby přistoupila k Úmluvě o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů (ETS č. 108) a k jejímu dodatkovému protokolu (ETS č. 118) (4).
(14)
Uruguayskou východní republiku je proto třeba považovat za zemi zajišťující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES.
(15)
Toto rozhodnutí by se mělo týkat přiměřenosti ochrany zajištěné v Uruguayské východní republice s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES. Nemělo by se týkat jiných podmínek či omezení, které provádějí jiná ustanovení zmíněné směrnice, a které se týkají zpracování osobních údajů v členských státech.
(16)
V zájmu transparentnosti, a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(17)
Komise by měla sledovat, jak toto rozhodnutí funguje, a veškeré relevantní poznatky sdělovat výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES. Sledování by se mělo zaměřit mimo jiné na režim předávání údajů, který Uruguayská východní republika používá v rámci mezinárodních smluv.
(18)
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila kladné stanovisko k úrovni ochrany osobních údajů, k němuž bylo přihlédnuto při přípravě tohoto rozhodnutí (5).
(19)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Uruguayská východní republika považuje za zemi zajišťující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných z Evropské unie.
2. V příloze tohoto rozhodnutí je uveden příslušný orgán dozoru Uruguayské východní republiky pro uplatňování právních norem ochrany údajů v Uruguayské východní republice.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byly dodržovány vnitrostátní předpisy přijaté na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby pozastavily předávání údajů příjemci v Uruguayské východní republice s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a)
pokud příslušný uruguayský orgán zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany, nebo
b)
pokud existuje důvodná pravděpodobnost, že normy ochrany jsou porušovány, a pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný uruguayský orgán včas nepřijal nebo nepřijme odpovídající opatření nezbytná pro vyřešení dané věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností vyvinuly přiměřené úsilí o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené v Uruguayské východní republice a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
2. Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování norem ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán členského státu.
Článek 3
1. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle článku 2.
2. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajištěním dodržování norem ochrany v Uruguayské východní republice nejsou dostatečná.
3. Pokud informace shromážděné podle článku 2 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku prokážou, že kterýkoli subjekt pověřený zajištěním dodržování norem ochrany v Uruguayské východní republice neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný uruguayský orgán a v případě potřeby předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho oblast působnosti.
Článek 4
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a jakékoli předmětné poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoliv důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany v Uruguayské východní republice odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a jakýchkoliv důkazů, že se toto rozhodnutí provádí diskriminačním způsobem.
Článek 5
Členské státy přijmou veškerá opatření, která jsou nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, do tří měsíců od data jeho zveřejnění.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 21. srpna 2012.
DÉCISION D’EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 21 août 2012
constatant, conformément à la directive 95/46/CE du Parlement européen et du Conseil, le niveau de protection adéquat des données à caractère personnel assuré par la République orientale de l’Uruguay concernant le traitement automatisé des données à caractère personnel
[notifiée sous le numéro C(2012) 5704]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2012/484/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la directive 95/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 24 octobre 1995 relative à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel et à la libre circulation de ces données (1), et notamment son article 25, paragraphe 6,
après consultation du contrôleur européen de la protection des données (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 95/46/CE fait obligation aux États membres de prévoir que le transfert de données à caractère personnel vers un pays tiers ne peut avoir lieu que si, sous réserve du respect, avant le transfert, des dispositions nationales prises en application des autres dispositions de la présente directive, le pays tiers en question assure un niveau de protection adéquat.
(2)
La Commission peut constater qu’un pays tiers assure un niveau de protection adéquat. Dans ce cas, des données à caractère personnel peuvent être transférées à partir des États membres, sans qu’aucune garantie supplémentaire ne soit nécessaire.
(3)
Conformément à la directive 95/46/CE, le niveau de protection des données doit être apprécié au regard de toutes les circonstances relatives à un transfert ou à une catégorie de transferts de données et compte tenu de conditions déterminées, énumérées à son article 25.
(4)
En raison des différentes approches retenues par les pays tiers en matière de protection des données, l’appréciation de l’adéquation doit être réalisée et toute décision fondée sur l’article 25, paragraphe 6, de la directive 95/46/CE doit être arrêtée et mise en œuvre d’une façon qui ne crée pas de discrimination arbitraire ou injustifiée à l’égard des pays tiers où des conditions similaires existent ou entre ces pays tiers ni ne constitue une entrave déguisée au commerce eu égard aux engagements internationaux actuels de l’Union européenne.
(5)
La Constitution de la République orientale de l’Uruguay, promulguée en 1967, ne consacre pas expressément le droit au respect de la vie privée et le droit à la protection des données à caractère personnel. Son catalogue des droits fondamentaux ne constitue cependant pas une liste close puisque l’article 72 dispose que les droits, les devoirs et les garanties énumérés par la Constitution n’en excluent pas d’autres, inhérents à la personne humaine ou découlant de la forme républicaine du gouvernement. L’article 1er de la loi no 18.331 du 11 août 2008 relative à la protection des données à caractère personnel et au recours en «habeas data» (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de «Habeas Data») affirme expressément que «le droit à la protection des données à caractère personnel est un droit inhérent à la personne humaine et par conséquent couvert par l’article 72 de la Constitution de la République». L’article 332 de la Constitution prévoit que l’application des dispositions de la Constitution qui reconnaissent des droits à la personne, ainsi que de celles qui confèrent des droits et imposent des obligations aux autorités publiques, ne sera pas empêchée par l’absence de réglementation spécifique; cette lacune sera comblée par le recours aux fondements de lois similaires, aux principes généraux du droit et aux doctrines généralement admises.
(6)
Les normes juridiques applicables à la protection des données à caractère personnel en République orientale de l’Uruguay se fondent dans une large mesure sur les normes énoncées dans la directive 95/46/CE et figurent dans la loi no 18.331 du 11 août 2008 relative à la protection des données à caractère personnel et au recours en «habeas data». Elles couvrent les personnes physiques et morales.
(7)
Cette loi est en outre complétée par le décret no 414/009 du 31 août 2009, qui a été adopté afin d’en clarifier divers aspects et pour établir les règles détaillées de l’organisation, des pouvoirs et du fonctionnement de l’autorité de surveillance chargée de la protection des données. Dans son préambule, ce décret énonce qu’il convient de mettre en adéquation le droit interne dans ce domaine avec le régime juridique comparable le plus largement accepté, essentiellement celui consacré par les pays européens à travers la directive 95/46/CE.
(8)
Des dispositions relatives à la protection des données figurent également dans diverses lois particulières qui créent et régissent des bases de données, notamment les lois réglementant certains registres publics (actes publics, propriété industrielle et marques, actes personnels, actes fonciers et immobiliers, titres miniers ou données financières). La loi no 18.331 continue de régir les questions qui ne sont pas couvertes par ces lois particulières, conformément à l’article 332 de la Constitution.
(9)
Les normes juridiques applicables en République orientale de l’Uruguay à la protection des données reprennent l’ensemble des principes de base nécessaires à un niveau de protection adéquat pour les personnes physiques, et prévoient aussi des exceptions et des limitations en vue de protéger des intérêts publics majeurs. Les normes juridiques applicables à la protection des données et leurs exceptions reflètent les principes édictés par la directive 95/46/CE.
(10)
L’application de ces normes juridiques en matière de protection des données est garantie par des recours administratifs et juridictionnels, en particulier par le recours en «habeas data» qui permet à la personne concernée de traduire le responsable de base de données en justice afin de faire valoir son droit d’accès, de rectification et de suppression des données, et par un contrôle indépendant exercé par l’autorité de surveillance, l’Unité de régulation et de contrôle des données personnelles [Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales (URCDP)], dotée de pouvoirs d’investigation, d’intervention et de sanction conformément à l’article 28 de la directive 95/46/CE, et agissant en totale indépendance. En outre, toute partie intéressée a le droit d’introduire un recours en justice afin d’obtenir réparation de préjudices résultant d’un traitement illicite de ses données personnelles.
(11)
Les autorités uruguayennes de protection des données ont fourni des explications et donné des assurances sur la façon dont le droit uruguayen doit être interprété et ont confirmé que la législation uruguayenne en matière de protection des données était appliquée suivant cette interprétation. Les autorités uruguayennes de protection des données ont en particulier expliqué que, conformément à l’article 332 de la Constitution, la loi no 18.331 continuait de régir les questions qui ne sont pas couvertes par les lois particulières qui créent et réglementent certaines bases de données. Elles ont aussi précisé qu’en ce qui concerne les listes de données mentionnées à l’article 9, paragraphe C, de la loi no 18.331, dont le traitement ne requiert pas le consentement préalable de la personne concernée, la loi s’appliquait aussi, notamment les principes de proportionnalité et de finalité et les droits des personnes concernées, et que ces listes étaient soumises au contrôle de l’autorité de protection des données. En ce qui concerne le principe de transparence, les autorités uruguayennes de protection des données ont indiqué que l’obligation de fournir les informations nécessaires à la personne concernée s’appliquait en toutes circonstances. S’agissant du droit d’accès, les autorités de protection des données ont précisé qu’il suffisait à la personne concernée d’apporter la preuve de son identité pour soumettre une demande. Les autorités uruguayennes de protection des données ont expliqué que les exceptions au principe applicable aux transferts internationaux prévues à l’article 23, paragraphe 1, de la loi no 18.331 ne pouvaient être interprétées comme ayant un champ d’application plus large que celles prévues à l’article 26, paragraphe 1, de la directive 95/46/CE.
(12)
La présente décision tient compte de ces explications et de ces assurances et se fonde sur elles.
(13)
La République orientale de l’Uruguay est par ailleurs un État partie à la convention américaine relative aux droits de l’homme («pacte de San José») adoptée le 22 novembre 1969 et entrée en vigueur le 18 juillet 1978 (3). L’article 11 de ladite convention consacre le droit au respect de la vie privée et son article 30 prévoit que les restrictions qui, conformément à la convention, peuvent s’exercer sur la jouissance ou l’exercice des droits et libertés consacrés par la convention, ne peuvent s’appliquer sauf conformément aux lois promulguées pour des raisons d’intérêt général et conformément à la finalité visée par l’instauration de ces restrictions (article 30). En outre, la République orientale de l’Uruguay a accepté la compétence de la Cour interaméricaine des droits de l’homme. De surcroît, lors de la 1118e réunion des délégués des ministres du Conseil de l’Europe, qui s’est tenue le 6 juillet 2011, les délégués ont invité la République orientale de l’Uruguay à adhérer à la convention pour la protection des personnes à l’égard du traitement automatisé des données à caractère personnel (STE no 108) et à son protocole additionnel (STE no 118), après l’avis favorable rendu par le comité consultatif (4) compétent.
(14)
Il convient de considérer en conséquence que la République orientale de l’Uruguay assure un niveau de protection adéquat des données à caractère personnel, tel que mentionné par la directive 95/46/CE.
(15)
La présente décision concerne le niveau de protection adéquat assuré dans la République orientale de l’Uruguay en vue de répondre aux exigences de l’article 25, paragraphe 1, de la directive 95/46/CE. Elle ne doit influer en rien sur d’autres conditions ou restrictions mettant en application d’autres dispositions de la directive qui s’appliquent au traitement des données à caractère personnel au sein des États membres.
(16)
Dans un souci de transparence et en vue de permettre aux autorités compétentes des États membres d’assurer la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel, il convient de préciser dans quelles circonstances exceptionnelles la suspension de certains flux de données peut être justifiée, indépendamment de la constatation d’un niveau de protection adéquat.
(17)
La Commission doit surveiller la mise en œuvre de la présente décision et faire part de toute constatation appropriée au comité institué par l’article 31 de la directive 95/46/CE. Cette surveillance doit porter, entre autres, sur le régime de la République orientale de l’Uruguay applicable aux transferts dans le cadre des traités internationaux.
(18)
Le groupe de protection des personnes à l’égard du traitement des données à caractère personnel institué en vertu de l’article 29 de la directive 95/46/CE a émis un avis favorable sur le caractère adéquat du niveau de protection des données à caractère personnel, qui a été pris en considération lors de la préparation de la présente décision d’exécution (5).
(19)
Les mesures prévues dans la présente décision sont conformes à l’avis du comité institué par l’article 31, paragraphe 1, de la directive 95/46/CE,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article 1
1. Aux fins de l’article 25, paragraphe 2, de la directive 95/46/CE, la République orientale de l’Uruguay est considérée comme assurant un niveau de protection adéquat des données à caractère personnel transférées à partir de l’Union européenne.
2. L’autorité de contrôle compétente de la République orientale de l’Uruguay pour l’application des normes juridiques en matière de protection des données dans la République orientale de l’Uruguay est indiquée dans l’annexe de la présente décision.
Article 2
1. Sans préjudice des pouvoirs leur permettant de prendre des mesures pour assurer le respect des dispositions nationales adoptées conformément aux dispositions autres que l’article 25 de la directive 95/46/CE, les autorités compétentes des États membres peuvent exercer les pouvoirs dont elles disposent actuellement pour suspendre le transfert de données vers un destinataire établi en République orientale de l’Uruguay afin de protéger les personnes physiques à l’égard du traitement de données à caractère personnel qui les concerne dans les cas suivants:
a)
une autorité compétente uruguayenne a constaté que le destinataire ne respecte pas les normes applicables en matière de protection; ou
b)
il est probable que les normes de protection ne sont pas respectées; il y a tout lieu de croire que l’autorité compétente uruguayenne ne prend pas ou ne prendra pas, en temps voulu, les mesures qui s’imposent pour régler le problème; la poursuite du transfert entraînerait un risque imminent de grave préjudice pour les personnes concernées, et les autorités compétentes de l’État membre se sont raisonnablement efforcées, dans ces circonstances, d’avertir le responsable du traitement dans la République orientale de l’Uruguay et de lui donner la possibilité de répondre.
2. La suspension du transfert cesse dès que les normes de protection sont assurées et que l’autorité compétente dans les États membres concernés en est avertie.
Article 3
1. Les États membres informent sans tarder la Commission des mesures adoptées sur la base de l’article 2.
2. Les États membres et la Commission s’informent mutuellement des cas dans lesquels les mesures prises par les autorités de la République orientale de l’Uruguay chargées de veiller au respect des normes de protection ne suffisent pas à assurer ce respect.
3. Si les informations collectées au titre de l’article 2 et des paragraphes 1 et 2 du présent article montrent qu’un quelconque organisme chargé de faire respecter les normes de protection dans la République orientale de l’Uruguay ne remplit pas efficacement sa mission, la Commission en informe l’autorité compétente uruguayenne et, si nécessaire, présente un projet de mesures à prendre conformément à la procédure visée à l’article 31, paragraphe 2, de la directive 95/46/CE en vue d’annuler ou de suspendre la présente décision ou d’en limiter la portée.
Article 4
La Commission évalue la mise en œuvre de la présente décision et fait part de toute constatation appropriée au comité institué par l’article 31 de la directive 95/46/CE, et notamment de tout élément susceptible d’avoir une incidence sur l’appréciation faite à l’article 1er de la présente décision du niveau de protection adéquat assuré dans la République orientale de l’Uruguay au sens de l’article 25 de la directive 95/46/CE, ainsi que de tout élément montrant que la décision est appliquée de façon discriminatoire.
Article 5
Les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour se conformer à la décision dans les [trois mois] à compter de sa notification.
Article 6
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 21 août 2012.