PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 498/2012
ze dne 12. června 2012
o přidělování celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2012/105/EU ze dne 14. prosince 2011 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o správě celních kvót na vývoz dřeva z Ruské federace do Evropské unie a protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace o technických modalitách podle uvedené dohody (1), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na hospodářský význam dovozu surového dřeva pro Evropskou unii a význam, který má pro Evropskou unii Ruská federace jako dodavatel surového dřeva, Komise s Ruskou federací sjednala, že Ruská federace sníží nebo zruší vývozní cla, která v současnosti uplatňuje, včetně cel na surové dřevo.
(2)
Tyto závazky, které se přistoupením Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO) stanou součástí Listiny koncesí a závazků Ruské federace u WTO, zahrnují i celní kvóty na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů, jejichž část byla vymezena pro vývoz do Unie.
(3)
V souvislosti s jednáními o přistoupení Ruské federace k WTO Komise jménem Unie sjednala s Ruskou federací dohodu ve formě výměny dopisů o správě zmíněných celních kvót na vývoz určitých druhů dřeva jehličnanů z Ruské federace do Unie (dále jen „dohoda“).
(4)
Jak stanoví uvedená dohoda, Unie a Ruská federace sjednaly podrobné technické modality správy příslušných celních kvót, které jsou obsaženy v dohodě ve formě protokolu mezi Evropskou unií a vládou Ruské federace (dále jen „protokol“).
(5)
V rámci provádění dohody a protokolu by měly být stanoveny metody přidělování celních kvót v závislosti na datu předložení žádostí ze strany dovozců, jakož i pravidla a metody vymezení práv tradičních dovozců pro každé kvótové období a pro každou skupinu výrobků.
(6)
Je třeba stanovit pravidla týkající se kontinuity činností, aby bylo možné určit, zda je dovozce žádající o status tradičního dovozce tatáž fyzická nebo právnická osoba, která dovážela zahrnuté výrobky v průběhu referenčních období stanovených v tomto nařízení.
(7)
Je třeba stanovit pravidla a postupy týkající se nevyužitých povolení kvóty.
(8)
Je třeba stanovit přechodná pravidla pro první tři kvótová období používání tohoto nařízení týkající se výběru referenčních období pro výpočet limitů tradičních dovozců pro povolení kvóty.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného rozhodnutím 2012/105/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Kapitola 1
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro přidělování povolení kvóty v souladu s čl. 5 odst. 2 protokolu a zavádí další ustanovení nezbytná pro správu množství celních kvót přidělených na vývoz do Unie v rámci uplatňování dohody a protokolu.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 3, článku 2 a čl. 5 odst. 3 a 4 protokolu.
Kromě toho se použije následující definice: „skupinou výrobků“ se rozumí každá z obou kategorií zahrnutých výrobků podle klasifikace těchto výrobků v rámci celní a statistické nomenklatury používané v Ruské federaci, a to smrk (celní položky 4403 20 110 a 4403 20 190) a borovice (celní položky 4403 20 310 a 4403 20 390). Příslušné celní kódy používané v Ruské federaci a odpovídající kódy kombinované nomenklatury (2) (KN) a kódy TARIC jsou uvedeny v příloze I.
KAPITOLA 2
ZÁSADY PŘIDĚLOVÁNÍ KVÓT
Článek 3
Celní kvóty se přidělí v závislosti na datu předložení žádosti dovozcem, a to následujícím způsobem:
a)
v případě žádostí předložených do 31. července každého roku (dále jen „první část kvótového období“) Komise přidělí celní kvóty podle „tradičních“ nebo „nových“ kategorií dovozců v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) protokolu; a
b)
v případě žádostí předložených počínaje 1. srpnem (dále jen „druhá část kvótového období“) Komise přidělí zbývající množství celních kvót podle chronologického pořadí, ve kterém obdrží oznámení příslušných orgánů členských států (dále jen „orgán(y) udělující povolení“) o žádostech jednotlivých dovozců, v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) protokolu.
Článek 4
1. V průběhu první části kvótového období:
a)
70 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí tradičním dovozcům (dále jen „kvóta pro tradiční dovozce“); a
b)
30 % každé celní kvóty pro danou skupinu výrobků se přidělí novým dovozcům (dále jen „kvóta pro nové dovozce“).
2. Kvóta pro nové dovozce se přidělí podle chronologického pořadí, ve kterém Komise obdrží od orgánů udělujících povolení oznámení o žádostech dotyčných dovozců o povolení kvóty.
3. Každému novému dovozci bude přiděleno nejvýše 1,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků v souladu s postupem přidělování uvedeným v odstavci 2.
Článek 5
V průběhu druhé části kvótového období bude každému dovozci přiděleno nejvýše 5 % zbývající celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
Článek 6
1. Během první části kvótového období může každý tradiční dovozce požádat pouze o povolení kvóty pro určitou část kvóty vyhrazené tradičním dovozcům pro každou skupinu výrobků (dále jen „limit“), vypočtenou podle odstavce 2. Veškerá povolení kvóty udělená tradičnímu dovozci během první části kvótového období se započtou do limitu stanoveného pro tohoto dovozce.
2. Limit tradičního dovozce pro každou skupinu výrobků, použitelný během určitého kvótového období (dále jen „kvótové období n + 1“), se vypočte podle průměrného objemu skutečného dovozu zahrnutých výrobků ze strany tohoto dovozce během dvou kvótových období předcházejících roku, ve kterém se tento limit počítá, a to pomocí tohoto vzorce:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
kde:
„Ci“ představuje limit pro danou skupinu výrobků (smrk nebo borovice) pro dovozce i během kvótového období n + 1;
„T“ představuje kvótu pro tradiční dovozce, která je k dispozici pro danou skupinu výrobků v roce výpočtu limitu (dále jen „kvótové období n“);
„Īi“ představuje průměrný objem skutečného dovozu příslušné skupiny výrobků ze strany tradičního dovozce i během dvou kvótových období předcházejících výpočtu (dále jen „kvótové období n-2“ a „kvótové období n-1“), stanovený takto:
[(skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-2) + (skutečný dovoz dovozce i během kvótového období n-1)]/2;
„ΣĪi“ představuje celkový součet průměrných objemů dovozu Īi všech tradičních dovozců pro danou skupinu výrobků.
Článek 7
1. Komise každoročně vypočte limity platné pro každého tradičního dovozce během následujícího kvótového období v souladu s metodou stanovenou v čl. 6 odst. 2.
2. Pro účely tohoto výpočtu poskytnou Komisi orgány udělující povolení nejpozději do 31. března kvótového období n souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků během kvótového období n-1, které jim byly oznámeny podle čl. 11 odst. 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o aktuálních limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 30. dubna kvótového období n.
KAPITOLA 3
KONTINUITA ČINNOSTI
Článek 8
1. Pokud dovozce žádající o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 4 protokolu (dále jen „žadatel“) nepředloží uspokojivé důkazy o tom, že je toutéž fyzickou nebo právnickou osobou, která dovezla zahrnuté výrobky v referenčním období zvoleném podle čl. 17 odst. 2 (dále jen „předchůdce“), musí poskytnout orgánu udělujícímu povolení potřebné důkazy o tom, že pokračuje v činnosti předchůdce.
2. Má se za to, že kontinuita činnosti podle odstavce 1 existuje, pokud:
a)
žadatel a předchůdce podléhají kontrole téže právnické osoby ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (3); nebo
b)
hospodářská činnost předchůdce, pokud jde o zahrnuté výrobky, byla právně převedena na žadatele, například v důsledku fúze nebo získání ve smyslu nařízení (ES) č. 139/2004.
3. Dovozci, kteří nepředloží důkazy o kontinuitě činnosti, se považují za nové dovozce.
Článek 9
Ustanovení článku 8 se obdobně použijí v případě, kdy dovozce žádá o status tradičního dovozce podle čl. 5 odst. 3 protokolu.
KAPITOLA 4
ŽÁDOSTI O POVOLENÍ KVÓTY
Článek 10
1. Žádosti o povolení kvóty se předkládají ve formě stanovené v příloze II. Jsou-li informace uvedené v žádosti považovány za nedostatečné, může si orgán udělující povolení vyžádat od žadatele doplňující údaje.
2. Udělení povolení kvóty podléhá požadavku, aby příslušné výrobky byly zpracovány na celním území Unie, čímž se uděluje status původu v Unii v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (4).
3. Žádosti o povolení kvóty musí doprovázet přísežné prohlášení žadatele, ve kterém se zaváže, že
a)
dotčené výrobky podrobí předepsanému zpracování do jednoho roku ode dne, kdy bylo příslušnými celními orgány přijato celní prohlášení o propuštění do volného oběhu s uvedením přesného popisu zboží a kódů TARIC;
b)
bude v členském státě, v němž bylo povolení vydáno, vést řádné záznamy s cílem umožnit orgánu udělujícímu povolení provádět veškeré kontroly, které bude pokládat za nezbytné k ověření, že dané výrobky skutečně podstoupily předepsané zpracování, a tyto záznamy uchovávat; pro účely tohoto pododstavce se „záznamy“ rozumí údaje na libovolném nosiči zahrnující veškeré potřebné informace a technické podrobnosti, které umožní orgánům udělujícím povolení provádět dohled a kontrolu;
c)
umožní orgánu udělujícímu povolení sledovat ke své spokojenosti dané výrobky v prostorách dotčeného podniku v průběhu jejich zpracování;
d)
uvědomí orgán udělující povolení o veškerých skutečnostech, které by mohly mít vliv na povolení.
4. V případě převodu dotčených výrobků poskytne žadatel dostatečné důkazy o jejich předání k předepsanému zpracování v souladu s odst. 3 písm. a).
5. Použije se čl. 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (5).
6. Nesplnění závazku uvedeného v odstavci 3 ze strany dovozce nebo jiné fyzické či právnické osoby, jíž dovozce tyto výrobky následně převádí, se považuje za rovnocenné nevyužitému povolení kvóty podle článku 13 pro příslušný objem výrobků.
7. Komise zveřejní seznam orgánů udělujících povolení v Úředním věstníku Evropské unie a v případě potřeby provede jeho aktualizaci.
KAPITOLA 5
DŮKAZY O SKUTEČNÉM DOVOZU
Článek 11
1. Nejpozději 15 kalendářních dnů po skončení každého třetího měsíce informují dovozci vnitrostátní orgán udělující povolení, od kterého obdrželi povolení kvóty, o skutečném množství zahrnutých výrobků dovezených do daného členského státu během uplynulých tří měsíců. Za tímto účelem dovozce poskytne orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. V případech, kdy je množství zaznamenané v celním prohlášení vyjádřeno bez kůry a množství uvedené v položce 9 formuláře povolení kvóty kůru zahrnuje, poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kromě informací stanovených v odstavci 1 a v téže lhůtě také správná množství dovezených výrobků včetně kůry, a to pro každé celní prohlášení. Tato řádná množství se stanoví pomocí opravných koeficientů uvedených v příloze III.
KAPITOLA 6
NEVYUŽITÁ POVOLENÍ KVÓTY
Článek 12
1. Zůstane-li povolení kvóty nevyužito po uplynutí šesti měsíců od jeho vydání, dovozce je buď vrátí orgánu udělujícímu povolení, nebo tento orgán informuje o svém úmyslu využít povolení ve zbývající části kvótového období. V případě, že povolení kvóty bylo vydáno před začátkem kvótového období v souladu s článkem 4 protokolu, uvedená šestiměsíční lhůta se počítá od 1. ledna roku odpovídajícího kvótovému období.
2. Orgány udělující povolení informují neprodleně Komisi o veškerých povoleních kvóty, která dovozci vrátili v souladu s odstavcem 1. Zůstatek limitů pro tradiční dovozce dostupný pro dotčenou skupinu výrobků se upraví o odpovídající množství.
Článek 13
1. Je-li skutečný objem dovozu zahrnutých výrobků ze strany tradičního dovozce během kvótového období n-1 nižší než 85 % množství, na které se vztahují všechna povolení kvóty udělená tomuto dovozci během téhož kvótového období, sníží se limit tohoto dovozce pro obě skupiny výrobků během kvótového období n + 1 o množství odpovídající objemu nerealizovaného skutečného dovozu.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
kde:
„ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených tradičnímu dovozci i během kvótového období n-1;
„Ii“ představuje skutečný dovoz zahrnutých výrobků ze strany dovozce i během kvótového období n-1.
Článek 14
1. Je-li povolení kvóty, které nebylo po šesti měsících od jeho vydání vráceno v souladu s článkem 12, na konci kvótového období n-1 nevyužito, dovozní limity pro obě skupiny výrobků se danému dovozci během kvótového období n + 1 sníží o dvojnásobek množství odpovídajícího objemu nevyužitého povolení kvóty.
2. Snížení uvedené v odstavci 1 se vypočítá takto:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
kde:
„Ri“ představuje snížení uplatněné na dovozní limit dovozce i, pro obě skupiny výrobků, během kvótového období n + 1;
„ΣUi“ představuje souhrn nevyužitých kvótových povolení udělených dovozci i během kvótového období n-1;
„ΣΑi“ představuje souhrn kvótových povolení udělených dovozci i pro obě skupiny výrobků během kvótového období n-1;
Článek 15
V případě, že jsou současně splněny podmínky pro snížení dovozních limitů stanovené v článcích 13 a 14, uplatní se pouze větší snížení (Ri nebo ri).
KAPITOLA 7
PŘECHODNÁ OPATŘENÍ PLATNÁ PRO PRVNÍ TŘI KVÓTOVÁ OBDOBÍ
Článek 16
1. Metoda přidělování stanovená v článku 4 tohoto nařízení se použije pro celé první kvótové období uplatňování tohoto nařízení. Během tohoto kvótového období se nepoužijí ustanovení kapitoly 6.
2. Články 17 až 19 se použijí během prvních tří kvótových období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 17
1. Referenčním obdobím uvedeným v čl. 5 odst. 4 protokolu je podle výběru dovozce rok 2004, rok 2007, nebo jejich kombinace.
2. Dovozci žádající o status tradičního dovozce uvedou, kterou ze tří možností stanovených v odstavci 1 zvolili pro výpočet svých limitů podle článku 6, nejpozději do 20 kalendářních dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Referenční období zvolené každým dovozcem v souladu s odstavcem 2 se použije pro první tři kvótová období uplatňování tohoto nařízení.
Článek 18
1. Dovozci žádající o status tradičního dovozce informují vnitrostátní orgán(y) udělující povolení, který (které) chtějí požádat o povolení kvóty, nejpozději do 20 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost o skutečném objemu dovozu zahrnutých výrobků do daného členského státu (daných členských států) během referenčního období zvoleného v souladu s čl. 17 odst. 2. Pro doložení skutečného objemu dovozu poskytne dovozce orgánu udělujícímu povolení kopii celních prohlášení vztahujících se k dotčenému dovozu.
2. Orgán udělující povolení zašle Komisi nejpozději do 35 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost souhrn skutečného dovozu zahrnutých výrobků, který jim byl oznámen podle odstavce 1. Tento souhrn se předkládá ve formě elektronické tabulky v souladu se vzorem uvedeným v příloze V.
Článek 19
1. Byl-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolen jediný rok, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce skutečný dovoz dotčené skupiny výrobků v daném roce.
2. Byla-li v souladu s čl. 17 odst. 2 zvolena kombinace let 2004 a 2007, představuje proměnná Īi uvedená v čl. 6 odst. 2 pro daného dovozce průměrný objem skutečného dovozu dotčené skupiny výrobků v letech 2004 a 2007, který se vypočte takto:
[(skutečný dovoz v roce 2004) + (skutečný dovoz v roce 2007)]/2.
3. Komise informuje orgány udělující povolení o limitech, které byly vypočteny podle čl. 6 odst. 2, nejpozději do 65 kalendářních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. V případě, že limity uvedené v článku 6 nebyly vypočteny do doby prozatímního uplatňování dohody a protokolu, přidělí se celní kvóty pro každou skupinu výrobků všem dovozcům postupem uvedeným v čl. 3 písm. b), dokud Komise neoznámí orgánům udělujícím povolení, že limity byly stanoveny a že postup přidělování podle čl. 3 písm. b) skončil. Pro účely tohoto odstavce může být každému dovozci přiděleno nejvýše 2,5 % celní kvóty pro každou skupinu výrobků.
KAPITOLA 8
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do dne, kdy skončí prozatímní uplatňování protokolu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. června 2012.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 498/2012 DE LA COMMISSION
du 12 juin 2012
concernant l’allocation de contingents tarifaires applicables aux exportations de bois de la Fédération de Russie vers l’Union européenne
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu la décision 2012/105/UE du Conseil du 14 décembre 2011 relative à la signature, au nom de l’Union, et à l’application provisoire de l’accord sous forme d’échange de lettres entre l’Union européenne et la Fédération de Russie relatif à la gestion des contingents tarifaires applicables aux exportations de bois de la Fédération de Russie vers l’Union européenne et du protocole entre l’Union européenne et le gouvernement de la Fédération de Russie sur les modalités techniques adoptées en application dudit accord (1), et notamment son article 4,
considérant ce qui suit:
(1)
En raison du poids économique que représentent, pour l’Union européenne, les importations de bois brut et de l’importance que revêt, pour l’Union, la Fédération de Russie en tant que fournisseur de bois brut, la Commission a négocié avec la Fédération de Russie des engagements aux termes desquels cette dernière réduira ou supprimera les droits à l’exportation qu’elle applique actuellement, y compris pour le bois brut.
(2)
Ces engagements, qui seront intégrés à la liste de concessions de la Fédération de Russie dans le cadre de son adhésion à l’Organisation mondiale du commerce (OMC), comprennent des contingents tarifaires pour l’exportation de certaines espèces de conifères, dont une partie a été allouée aux exportations vers l’Union.
(3)
Dans le contexte des négociations relatives à l’adhésion de la Fédération de Russie à l’OMC, la Commission, au nom de l’Union, a négocié avec la Fédération de Russie un accord sous forme d’échange de lettres relatif à la gestion de ces contingents tarifaires applicables aux exportations de certains conifères de la Fédération de Russie vers l’Union (ci-après l’«accord»).
(4)
Comme prévu dans cet accord, l’Union et la Fédération de Russie ont négocié des modalités techniques détaillées concernant la gestion des contingents tarifaires, qui figurent dans un accord sous la forme d’un protocole négocié entre l’Union et le gouvernement de la Fédération de Russie (ci-après le «protocole»).
(5)
Dans le cadre de la mise en œuvre de l’accord et du protocole, il convient d’établir des méthodes d’allocation des contingents tarifaires en fonction de la date de dépôt des demandes par les importateurs et de prévoir des règles et méthodes pour déterminer les droits des importateurs traditionnels pour chaque période contingentaire et pour chaque groupe de produits.
(6)
Il y a lieu de définir des règles sur la continuité des activités afin de déterminer si un importateur demandant le statut d’importateur traditionnel est la même personne physique ou morale qui a importé les produits couverts pendant les périodes de référence visées dans le présent règlement.
(7)
Il convient de fixer des règles et des procédures relatives aux autorisations de contingent inutilisées.
(8)
Il y a lieu d’établir des règles provisoires applicables pendant les trois premières périodes contingentaires de mise en œuvre du présent règlement, en lien avec le choix des périodes de référence pour le calcul des plafonds des autorisations de contingent pour les importateurs traditionnels.
(9)
Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l’avis du comité du bois institué par la décision 2012/105/UE,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE 1
CHAMP D’APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Le présent règlement fixe les règles détaillées relatives à l’allocation des autorisations de contingent, conformément à l’article 5, paragraphe 2, du protocole, et établit d’autres dispositions nécessaires à la gestion, par l’Union, des quantités des contingents tarifaires allouées aux exportations vers l’Union dans le cadre de la mise en œuvre de l’accord et du protocole.
Article 2
Aux fins du présent règlement, les définitions figurant à l’article 1er, paragraphe 3, à l’article 2 et à l’article 5, paragraphes 3 et 4, du protocole s’appliquent.
En outre, la définition suivante s’applique: un «groupe de produits» désigne chacune des deux catégories de produits couverts, selon la classification de ces produits dans la nomenclature tarifaire et statistique appliquée dans la Fédération de Russie, à savoir l’épicéa (lignes tarifaires 4403 20 110 et 4403 20 190) et le pin (lignes tarifaires 4403 20 310 et 4403 20 390). Les codes tarifaires pertinents appliqués dans la Fédération de Russie ainsi que la nomenclature combinée (2) (ci-après la «NC») et les codes TARIC correspondants figurent à l’annexe I.
CHAPITRE 2
PRINCIPES D’ALLOCATION
Article 3
La méthode d’allocation du contingent tarifaire dépend de la date de dépôt de la demande par l’importateur, selon les conditions suivantes:
a)
pour toute demande présentée au plus tard le 31 juillet de chaque année (ci-après la «première partie de la période contingentaire»), la Commission alloue les contingents tarifaires selon les catégories d’importateurs «traditionnels» ou «nouveaux», conformément à l’article 5, paragraphe 2, point b), du protocole; et
b)
pour toute demande présentée à partir du 1er août (ci-après la «seconde partie de la période contingentaire»), la Commission alloue les volumes de contingents tarifaires restants selon l’ordre chronologique dans lequel elle reçoit les notifications des autorités compétentes des États membres (ci-après la/les «autorité(s) chargée(s) d’accorder les licences») concernant les demandes introduites par les importateurs, conformément à l’article 5, paragraphe 2, point a), du protocole.
Article 4
1. Durant la première partie de la période contingentaire:
a)
70 % de chaque contingent tarifaire par groupe de produits sont alloués aux importateurs traditionnels (ci-après le «contingent pour les importateurs traditionnels»); et
b)
30 % de chaque contingent tarifaire par groupe de produits sont alloués aux nouveaux importateurs (ci-après le «contingent pour les nouveaux importateurs»).
2. Les contingents pour les nouveaux importateurs sont alloués selon l’ordre chronologique dans lequel la Commission reçoit les notifications des autorités chargées d’accorder les licences concernant les demandes d’autorisation de contingent de ces importateurs.
3. Il est accordé à chaque nouvel importateur une part maximale de 1,5 % du contingent tarifaire pour chaque groupe de produits, conformément à la procédure d’allocation visée au paragraphe 2.
Article 5
Durant la seconde partie de la période contingentaire, il est accordé à chaque importateur une part maximale de 5 % des contingents tarifaires restants pour chaque groupe de produits.
Article 6
1. Au cours de la première partie de la période contingentaire, chaque importateur traditionnel est habilité uniquement à demander des autorisations de contingent portant sur une part spécifique du contingent réservé aux importateurs traditionnels pour chaque groupe de produits (ci-après le «plafond»), calculée conformément au paragraphe 2. Toutes les autorisations de contingent accordées à un importateur traditionnel au cours de la première partie de la période contingentaire sont imputées sur les plafonds de cet importateur.
2. Le plafond d’un importateur traditionnel pour chaque groupe de produits, applicable au cours d’une période contingentaire (ci-après la «période contingentaire n + 1»), est calculé en fonction de la moyenne des importations effectives des produits couverts que cet importateur a effectuées au cours des deux périodes contingentaires précédant l’année de calcul dudit plafond, sur la base de la formule suivante:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
dans laquelle:
«Ci» représente le plafond de l’importateur i pour le groupe de produits concerné (épicéa ou pin) pendant la période contingentaire n + 1;
«T» représente le contingent réservé aux importateurs traditionnels disponible pour le groupe de produits concerné pendant l’année de calcul du plafond (ci-après la «période contingentaire n»);
«Īi» représente la moyenne des importations effectives du groupe de produits concerné réalisées par l’importateur traditionnel i au cours des deux périodes contingentaires précédant le calcul (ci-après, respectivement, la «période contingentaire n - 2» et «la période contingentaire n - 1»), selon la formule suivante:
[(importations effectives de l’importateur i pendant la période contingentaire n - 2) + (importations effectives de l’importateur i pendant la période contingentaire n - 1)] / 2
«ΣĪi» représente la somme des importations moyennes Īi effectuées par tous les importateurs traditionnels pour le groupe de produits concerné.
Article 7
1. Chaque année, la Commission calcule les plafonds applicables à chaque importateur traditionnel pour la période contingentaire suivante, conformément à la méthode établie à l’article 6, paragraphe 2.
2. Aux fins de ce calcul, les autorités chargées d’accorder les licences communiquent à la Commission, au plus tard le 31 mars de la période contingentaire n, un récapitulatif des importations effectives des produits couverts réalisées pendant la période contingentaire n - 1, qui leur ont été notifiées conformément à l’article 11, paragraphe 1. Ce récapitulatif est présenté sous la forme d’une feuille de calcul électronique, conformément au modèle qui figure à l’annexe IV.
3. La Commission communique aux autorités chargées d’accorder les licences, au plus tard le 30 avril de la période contingentaire n, les plafonds actualisés résultant de calculs effectués conformément à l’article 6, paragraphe 2.
CHAPITRE 3
CONTINUITÉ DES ACTIVITÉS
Article 8
1. Lorsqu’un importateur demandant le statut d’importateur traditionnel au titre de l’article 5, paragraphe 4, du protocole (ci-après le «demandeur») n’apporte pas d’éléments de preuve satisfaisants indiquant qu’il est la personne physique ou morale qui a importé les produits couverts au cours de la période de référence choisie conformément à l’article 17, paragraphe 2 (ci-après le «prédécesseur»), il doit fournir à l’autorité chargée d’accorder les licences les éléments nécessaires pour prouver qu’il existe une continuité entre ses activités et celles du prédécesseur.
2. La continuité des activités, telle que visée au paragraphe 1, est réputée exister lorsque:
a)
le demandeur et le prédécesseur se trouvent sous le contrôle de la même entité juridique au sens du règlement (CE) no 139/2004 du Conseil (3); ou
b)
l’activité économique du prédécesseur, pour ce qui est des produits couverts, a été transférée juridiquement au demandeur, par exemple à la suite d’une fusion ou d’une acquisition au sens du règlement (CE) no 139/2004.
3. Les importateurs qui ne fournissent pas d’élément de preuve concernant la continuité des activités sont considérés comme de nouveaux importateurs.
Article 9
Les dispositions de l’article 8 s’appliquent mutatis mutandis dans le cas où un importateur demande le statut d’importateur traditionnel au titre de l’article 5, paragraphe 3, du protocole.
CHAPITRE 4
DEMANDES D’AUTORISATIONS DE CONTINGENT
Article 10
1. Les demandes d’autorisations de contingent sont introduites sous la forme déterminée à l’annexe II. Si les informations fournies dans la demande sont jugées insuffisantes, l’autorité chargée d’accorder les licences peut exiger des précisions complémentaires au demandeur.
2. L’octroi d’une autorisation de contingent est soumis à la condition que les produits correspondants subissent une transformation sur le territoire douanier de l’Union, ce qui en fait des produits originaires de l’Union, conformément aux dispositions de l’article 24 du règlement (CEE) no 2913/92 du Conseil (4).
3. Les demandes d’autorisations de contingent sont accompagnées d’une déclaration sous serment du demandeur, qui s’engage:
a)
à soumettre les produits concernés à la transformation prescrite dans un délai d’un an à compter de la date à laquelle la déclaration en douane de mise en libre pratique, contenant la description exacte des produits et les codes TARIC, a été acceptée par les autorités douanières compétentes;
b)
à tenir un registre approprié dans l’État membre où l’autorisation a été accordée, permettant ainsi à l’autorité chargée d’accorder les licences d’effectuer tout contrôle qu’il juge nécessaire pour garantir que les produits subissent effectivement la transformation prescrite, ainsi qu’à conserver ces registres; aux fins du présent sous-paragraphe, un «registre» correspond aux données comportant l’ensemble des informations et des détails techniques nécessaires, répertoriées sur tout type de support, qui permettent aux autorités chargées d’accorder les licences de superviser et de contrôler les opérations;
c)
à permettre à l’autorité chargée d’accorder les licences de suivre, à sa satisfaction, les produits concernés dans les locaux de l’entreprise concernée tout au long de leur transformation;
d)
à notifier à l’autorité chargée d’accorder les licences tous les facteurs susceptibles d’influer sur l’autorisation.
4. Lorsque les produits concernés sont transférés, le demandeur doit fournir des éléments de preuve suffisants concernant le fait que ces produits ont subi la transformation prescrite conformément au paragraphe 3, point a).
5. L’article 308 quinquies du règlement (CEE) no 2454/93 de la Commission (5) s’applique.
6. Le non-respect de l’engagement visé au paragraphe 3 du présent article, par l’importateur ou par toute personne physique ou morale à laquelle l’importateur transfère par la suite ces produits, est jugé équivalent à une autorisation de contingent inutilisée, conformément à l’article 13, pour la quantité de produits concernée.
7. La Commission publie une liste des autorités chargées d’accorder les licences au Journal officiel de l’Union européenne et l’actualise si nécessaire.
CHAPITRE 5
PREUVE DES IMPORTATIONS EFFECTIVES
Article 11
1. Au plus tard quinze jours civils après la fin de chaque trimestre, les importateurs communiquent à l’autorité chargée d’accorder les licences de l’État membre qui leur a accordé une autorisation de contingent leurs volumes d’importations effectives des produits couverts dans cet État membre au cours des trois derniers mois. À cet effet, l’importateur fournit à l’autorité chargée d’accorder les licences une copie des déclarations en douane pour les importations concernées.
2. Lorsque la quantité enregistrée dans la déclaration en douane est mesurée sans l’écorce et que la quantité mentionnée à l’entrée 9 du formulaire d’autorisation de contingent comprend l’écorce, l’importateur communique dans le même délai à l’autorité chargée d’accorder les licences, outre les informations prévues au paragraphe 1, les quantités importées exactes pour chaque déclaration en douane qui tiennent compte de l’écorce. Les quantités exactes sont établies en appliquant les coefficients de correction figurant à l’annexe III.
CHAPITRE 6
AUTORISATIONS DE CONTINGENT INUTILISÉES
Article 12
1. Lorsqu’une autorisation de contingent est restée inutilisée six mois après sa délivrance, soit l’importateur la retourne à l’autorité chargée d’accorder les licences, soit il notifie à cette dernière son intention d’utiliser l’autorisation avant la fin de la période contingentaire. Lorsqu’une autorisation de contingent a été délivrée avant le début de la période contingentaire, conformément à l’article 4 du protocole, le délai de six mois est compté à partir du 1er janvier de l’année correspondant à la période contingentaire.
2. Les autorités chargées d’accorder les licences notifient immédiatement à la Commission toute autorisation de contingent retournée par des importateurs, conformément au paragraphe 1. Le solde des plafonds des importateurs traditionnels disponibles pour le groupe de produits concerné est modifié en fonction du volume correspondant.
Article 13
1. Lorsque les importations effectives de produits couverts effectuées par un importateur traditionnel au cours de la période contingentaire n - 1 sont inférieures à 85 % des quantités couvertes par toutes les autorisations de contingent accordées à cet importateur au cours de la même période contingentaire, les plafonds d’importation de l’importateur pour les deux groupes de produits au cours de la période contingentaire n + 1 sont réduits d’une part proportionnelle au volume des importations effectives manquantes.
2. La réduction visée au paragraphe 1 est calculée selon la formule suivante:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
dans laquelle:
«ri» représente la réduction applicable aux plafonds d’importation de l’importateur i, pour les deux groupes de produits, pendant la période contingentaire n + 1;
«ΣΑi» représente la somme des autorisations de contingent accordées à l’importateur traditionnel i pendant la période contingentaire n - 1;
«Ii» représente les importations effectives de produits couverts effectuées par l’importateur i pendant la période contingentaire n - 1.
Article 14
1. Lorsqu’une autorisation de contingent qui n’a pas été retournée six mois après sa délivrance, conformément à l’article 12, reste inutilisée à la fin de la période contingentaire n - 1, les plafonds d’importation de l’importateur pour ces deux groupes de produits au cours de la période contingentaire n + 1 sont réduits de deux fois le volume proportionnel au volume de l’autorisation de contingent inutilisée.
2. La réduction visée au paragraphe 1 est calculée selon la formule suivante:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
dans laquelle:
«Ri» représente la réduction applicable au plafond d’importation de l’importateur i, pour les deux groupes de produits, pendant la période contingentaire n + 1;
«ΣUi» représente la somme des autorisations de contingent inutilisées accordées à l’importateur i pendant la période contingentaire n - 1;
«ΣΑi» représente la somme des autorisations de contingent accordées à l’importateur i, pour les deux groupes de produits, pendant la période contingentaire n - 1.
Article 15
Si les conditions de réduction des plafonds d’importation prévues aux articles 13 et 14 sont toutes deux remplies simultanément, seule la réduction la plus importante (Ri ou ri) est appliquée.
CHAPITRE 7
MESURES TRANSITOIRES APPLICABLES AUX TROIS PREMIÈRES PÉRIODES CONTINGENTAIRES
Article 16
1. La méthode d’allocation visée à l’article 4 du présent règlement s’applique à l’ensemble de la première période contingentaire d’application du présent règlement. Durant cette période contingentaire, les dispositions du chapitre 6 ne s’appliquent pas.
2. Les articles 17 à 19 du présent chapitre s’appliquent au cours des trois premières périodes contingentaires faisant suite à l’entrée en vigueur du présent règlement.
Article 17
1. La période de référence visée à l’article 5, paragraphe 4, du protocole correspond, au choix de l’importateur, à l’année 2004, à l’année 2007, ou à ces deux années associées.
2. Les importateurs qui demandent le statut d’importateur traditionnel précisent laquelle des trois options prévues au paragraphe 1 a été retenue pour le calcul de leurs plafonds, conformément à l’article 6, dans un délai de 20 jours civils à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement.
3. La période de référence choisie par chaque importateur, conformément au paragraphe 2, s’applique aux trois premières périodes contingentaires faisant suite à l’entrée en vigueur du présent règlement.
Article 18
1. Un importateur qui demande le statut d’importateur traditionnel communique à la/aux autorité(s) chargée(s) d’accorder les licences du/des État(s) membre(s) auprès duquel/desquels il envisage d’introduire des demandes d’autorisations de contingent, dans un délai de 20 jours civils à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement, ses volumes d’importations effectives des produits couverts dans cet/ces État(s) membre(s) au cours de la période de référence retenue, conformément à l’article 17, paragraphe 2. Afin d’étayer ces déclarations d’importations effectives, l’importateur fournit à l’autorité chargée d’accorder les licences une copie des déclarations en douane relatives aux importations concernées.
2. Les autorités chargées d’accorder les licences communiquent à la Commission, dans un délai de 35 jours civils à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement, un récapitulatif des importations effectives des produits couverts qui leur sont notifiées conformément au paragraphe 1 du présent article. Ce récapitulatif est présenté sous la forme d’une feuille de calcul électronique, conformément au modèle figurant à l’annexe V.
Article 19
1. Lorsqu’une seule année est retenue, conformément à l’article 17, paragraphe 2, la variable Īi visée à l’article 6, paragraphe 2, représente les importations effectives de l’importateur pour le groupe de produits concerné au cours de cette année.
2. Lorsque l’association des années 2004 et 2007 est retenue, conformément à l’article 17, paragraphe 2, la variable Īi visée à l’article 6, paragraphe 2, représente la moyenne des importations de l’importateur pour le groupe de produits concerné au cours des années 2004 et 2007, qui est calculée selon la formule suivante:
[(importations effectives en 2004) + (importations effectives en 2007)]/2.
3. La Commission communique aux autorités chargées d’accorder les licences, dans un délai de 65 jours civils à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement, les plafonds résultant des calculs effectués conformément à l’article 6, paragraphe 2.
4. Si les plafonds visés à l’article 6 n’ont pas été calculés au moment de l’application provisoire de l’accord et du protocole, les contingents tarifaires par groupe de produit doivent être alloués à tous les importateurs, conformément à la procédure d’allocation visée à l’article 3, point b), jusqu’à ce que la Commission ait notifié aux autorités chargées d’accorder les licences que les plafonds ont été établis et que la procédure d’allocation visée à l’article 3, point b), a pris fin. Aux fins du présent paragraphe, il est accordé à chaque importateur une part maximale de 2,5 % du contingent tarifaire pour chaque groupe de produits.
CHAPITRE 8
Article 20
Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il cesse de s’appliquer à la date où le protocole cesse d’être appliqué à titre provisoire.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 12 juin 2012.