NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 640/2010
ze dne 7. července 2010
o vytvoření programu dokumentace úlovků tuňáka obecného (Thunnus thynnus) a o změně nařízení Rady (ES) č. 1984/2003
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982, schválené rozhodnutím Rady 98/392/ES (3), dohody o provedení ustanovení této úmluvy o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací, ratifikované rozhodnutím Rady 98/414/ES (4), a Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři, přijaté rozhodnutím Rady 96/428/ES (5). V rámci těchto mezinárodních závazků se Unie podílí na úsilí zajistit udržitelné řízení vysoce stěhovavých rybích populací.
(2)
Unie je rovněž na základě rozhodnutí Rady 86/238/EHS (6) smluvní stranou Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „úmluva ICCAT“). Úmluva ICCAT stanoví rámec pro regionální spolupráci při ochraně a řízení tuňáků a podobných druhů v Atlantském oceánu a přilehlých mořích prostřednictvím Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) a pro přijímání doporučení v oblasti úmluvy ICCAT, která se stávají závaznými pro smluvní strany, spolupracující nesmluvní strany, organizace a rybářské subjekty.
(3)
Doporučení ICCAT č. 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 a 06-15 a usnesení č. 1993-02, 1994-04 a 1994-05 o programu statistické dokumentace pro tuňáka obecného byla provedena nařízením Rady (ES) č. 1984/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se zavádí systém statistického sledování obchodu s tuňákem obecným, mečounem obecným a tuňákem velkookým v Unii (7).
(4)
V rámci opatření pro regulaci populací tuňáka obecného, pro zvýšení kvality a spolehlivosti statistických údajů a za účelem předcházení, potírání a odstranění nezákonného rybolovu ICCAT přijala na svém výročním zasedání v Recife (Brazílie) dne 15. listopadu 2009 doporučení č. 09-11, kterým se mění doporučení č. 08-12 o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného. Toto doporučení vstoupilo v platnost dne 1. června 2010 a je třeba, aby je Unie provedla.
(5)
Aby bylo zajištěno, že ustanovení o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného budou snadno srozumitelná a jednotně uplatňovaná, příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1984/2003 týkající se statistické dokumentace a osvědčení o zpětném vývozu pro tuňáka obecného podle ICCAT by měla být zrušena. Nařízení (ES) č. 1984/2003 by mělo být změněno odpovídajícím způsobem.
(6)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské Unie, pokud jde o provádění nových ochranných opatření přijatých ICCAT, a aktualizovat tak a doplňovat přílohy tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných prací vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Tímto nařízením se zavádí program Unie pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného s cílem podpořit uplatňování opatření na zachování a řízení přijatých Mezinárodní komisí na ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „ICCAT“), začleňující ustanovení o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného s ohledem na identifikaci původu všech tuňáků obecných.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„tuňákem obecným“ ryba druhu Thunnus thynnus kódů kombinované nomenklatury uvedených v příloze I;
b)
„domácím obchodem“
i)
obchod v rámci jednoho členského státu nebo mezi dvěma a více členskými státy s tuňákem obecným uloveným v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov nebo pastí Unie a vyloženým na území Unie; a
ii)
obchod v rámci jednoho členského státu nebo mezi dvěma a více členskými státy s chovným tuňákem obecným uloveným v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov a umístěným do klece v hospodářství na území Unie;
c)
„vývozem“ jakékoli přemístění tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov nebo pastí Unie do třetí země, včetně přemístění z území Unie, ze třetích zemí nebo z lovišť;
d)
„dovozem“ dovezení tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem třetí země provádějícím odlov nebo pastí třetí země na území Unie, mimo jiné za účelem umístění do klecí, výkrmu, chovu nebo překládky;
e)
„zpětným vývozem“ jakékoli přemístění tuňáka obecného, který byl předtím dovezen na území Unie, z území Unie;
f)
„oblastí úmluvy ICCAT“ oblast stanovená Mezinárodní úmluvou na ochranu tuňáků v Atlantiku;
g)
„členským státem vlajky“ členský stát, pod jehož vlajkou pluje plavidlo provádějící odlov;
h)
„členským státem pasti“ členský stát, na jehož území je umístěna past;
i)
„členským státem hospodářství“ členský stát, na jehož území se nachází hospodářství;
j)
„smluvními stranami úmluvy“ smluvní strany a spolupracující nesmluvní strany, organizace a rybářské subjekty v rámci ICCAT;
k)
„šarží“ množství produktů tuňáka obecného ze stejného vzorku a pocházejícího ze stejné zeměpisné oblasti a stejného rybářského plavidla, nebo skupiny rybářských plavidel, nebo ze stejné pasti.
KAPITOLA II
DOKLAD O ÚLOVKU TUŇÁKA OBECNÉHO
Článek 3
Obecná ustanovení
1. Členské státy vyžadují vyplněný doklad o úlovku tuňáka obecného (dále jen „doklad o úlovku“) pro každý případ vyložení nebo překládky tuňáka obecného v jejich přístavech, umístění do klecí podle přílohy IV nebo výlovu z jejich hospodářství.
2. Každá šarže tuňáka obecného, která je předmětem domácího obchodu, dovozu na území Unie nebo vývozu či zpětného vývozu z území Unie, musí být doprovázena potvrzeným dokladem o úlovku, s výjimkou případů, na něž se použije čl. 4 odst. 3, a případně buď prohlášením ICCAT o přemístění, nebo potvrzeným osvědčením o zpětném vývozu tuňáka obecného (dále jen „osvědčení o zpětném vývozu“).
Veškeré vykládky, překládky, umístění do klecí, výlovy, domácí obchod, dovoz, vývoz nebo zpětný vývoz tuňáka obecného bez vyplněného a potvrzeného dokladu o úlovku nebo případně bez osvědčení o zpětném vývozu jsou zakázány.
3. Členské státy neumístí tuňáka obecného do hospodářství, které není schváleno smluvními stranami úmluvy ani uvedeno v evidenci ICCAT hospodářských zařízení, která mají povolení provozovat chov tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT.
4. Členské státy hospodářství zajistí, aby úlovky tuňáka obecného byly umístěny v oddělených klecích nebo v oddělené řadě klecí s členěním podle členského státu nebo smluvní strany úmluvy, z nichž úlovek pochází.
5. Odchylně od odstavce 4 členské státy hospodářství zajistí, aby úlovky tuňáka obecného, které pocházejí ze společných rybolovných operací ve smyslu čl. 2 písm. g) nařízení Rady (ES) č. 302/2009 ze dne 6. dubna 2009 o víceletém plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři (8), byly umístěny v oddělených klecích nebo v oddělené řadě klecí a rozlišeny podle jednotlivých společných rybolovných operací.
6. Členské státy hospodářství zajistí, aby výlov tuňáka obecného z hospodářství probíhal v tom roce, ve kterém byl uloven, nebo před začátkem lovné sezóny plavidel používajících vlečné sítě v případě, že je výlov prováděn v následujícím roce. Pokud není výlov ukončen během tohoto období, členské státy hospodářství vyplní a předají Komisi do deseti dnů od ukončení tohoto období každoroční prohlášení o převodu úlovku do dalšího roku. Toto prohlášení obsahuje:
-
množství (vyjádřené v kg) a počet ryb, jež je třeba převést do dalšího roku,
-
rok úlovku,
-
velikostní složení,
-
členský stát vlajky nebo smluvní stranu úmluvy, číslo ICCAT a název plavidla provádějícího odlov,
-
referenční čísla dokladu o úlovku, jenž odpovídá úlovkům, které se převádějí do dalšího roku,
-
název a číslo výkrmny ICCAT,
-
číslo klece a
-
informace o vyloveném množství (vyjádřené v kg) po ukončení výlovu.
Komise předá prohlášení sekretariátu ICCAT do pěti dnů.
7. Množství tuňáka obecného převedené do dalšího roku v souladu s odstavcem 6 je umístěno v oddělených klecích nebo oddělené řadě klecí v hospodářství podle roku výlovu.
8. Formuláře dokladu o úlovku členské státy vlajky nebo pasti poskytnou pouze svým plavidlům provádějícím odlov a pastím, které mají povoleno lovit tuňáka obecného v oblasti úmluvy, včetně těch, které mají povoleno lovit jej jako vedlejší úlovek.
9. Na každém dokladu o úlovku je uvedeno jednoznačné identifikační číslo dokladu. Čísla dokladů jsou specifická pro jednotlivé členské státy vlajky nebo pasti a přiřadí se každému plavidlu provádějícímu odlov nebo každé pasti. Tyto formuláře nelze přenášet na jiné plavidlo provádějící odlov nebo na jinou past.
10. Kopie dokladů o úlovku doprovází každou část rozdělených šarží nebo zpracovaný produkt, přičemž jednoznačné číslo původního dokladu o úlovku se použije pro jejich sledování.
11. Z požadavků tohoto nařízení jsou vyňaty domácí obchod, vývoz, dovoz a zpětný vývoz u částí ryb jiných než maso (hlav, očí, jiker a mlíčí, vnitřností a ocasů).
Článek 4
Potvrzování
1. Velitelé plavidel provádějících odlov, provozovatelé pastí, provozovatelé hospodářství, prodejci, vývozci nebo jejich zplnomocnění zástupci vyplní doklad o úlovku, pokud možno v elektronické formě, uvedením požadovaných informací v příslušných oddílech a požádají o jeho potvrzení podle odstavce 2 pokaždé, když provedou vykládku, přemístění, umístění do klecí, výlov, překládku, nebo uskuteční domácí obchod nebo vývoz tuňáka obecného.
2. Doklad o úlovku potvrdí příslušný orgán členského státu vlajky, pasti nebo hospodářství nebo členského státu, kde je usazen prodejce nebo vývozce. Členské státy doklad o úlovku pro celé množství tuňáka obecného potvrdí, pouze jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
plavidlo provádějící odlov pluje pod vlajkou členského státu nebo se past či hospodářství nachází v členském státě, který provedl výlov tuňáka obecného,
b)
ověřením šarže bylo prokázáno, že všechny informace obsažené v dokladu o úlovku jsou správné,
c)
souhrnné množství, které se má potvrdit, nepřekračuje příslušné kvóty ani omezení odlovu pro daný hospodářský rok, včetně případných individuálních kvót přidělených plavidlům provádějícím odlov nebo pastím, a
d)
tuňák obecný splňuje příslušné požadavky opatření na zachování a řízení ICCAT.
3. Potvrzení podle odstavce 2 tohoto článku se nevyžaduje v případě, že je celé množství tuňáka obecného, jež je k dispozici k prodeji, označeno štítky podle článku 5 členským státem vlajky nebo pasti, který tuňáka obecného ulovil.
4. Jestliže je ulovené a vyložené množství tuňáka obecného menší než 1 tuna nebo tři ryby, může se jako dočasný doklad o úlovku použít lodní deník rybolovu nebo doklad o prodeji, a to až do potvrzení dokladu o úlovku ve lhůtě sedmi dnů před tím, než se uskuteční domácí obchod nebo vývoz.
5. Potvrzený doklad o úlovku obsahuje příslušné informace uvedené v příloze II.
6. Vzor dokladu o úlovku je uveden v příloze III. V případě, že v některém oddílu vzoru dokladu o úlovku není dostatek místa, aby bylo možné plně sledovat pohyb tuňáka obecného od ulovení po uskutečnění obchodu, oddíl určený pro tyto nutné informace lze podle potřeby rozšířit a připojit jako přílohu. Příslušný orgán členského státu přílohu potvrdí co nejdříve, nejpozději však při dalším přemístění tuňáka obecného.
7. Instrukce pro vydávání, číslování, vyplnění a potvrzení dokladu o úlovku jsou stanoveny v příloze IV.
Článek 5
Označování štítky
1. Členské státy mohou vyžadovat, aby jejich plavidla provádějící odlov nebo pasti ke každému tuňákovi obecnému připevnily štítek, pokud možno v době usmrcení, nejpozději však v době vykládky. Štítky jsou opatřeny jednoznačným číslem specifickým pro členský stát a chráněny před neoprávněnou manipulací. Čísla štítků odpovídají dokladu o úlovku.
2. Dotčené členské státy předloží Komisi souhrnné informace o provádění programu označování. Komise předá souhrnné informace v přiměřené lhůtě sekretariátu ICCAT.
3. Použití štítků se povolí pouze v případě, že souhrnné množství úlovků nepřekračuje příslušné kvóty pro členské státy ani omezení odlovu pro daný hospodářský rok, včetně případných individuálních kvót přidělených plavidlům provádějícím odlov nebo pastím.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O ZPĚTNÉM VÝVOZU TUŇÁKA OBECNÉHO
Článek 6
Obecná ustanovení
1. Členské státy zajistí, aby každá šarže tuňáka obecného zpětně vyvážená z jejich území byla doprovázena potvrzeným osvědčením o zpětném vývozu.
Osvědčení o zpětném vývozu se nepoužije v případech, kdy byl chovný tuňák obecný dovezen živý.
2. Hospodářský subjekt odpovědný za zpětný vývoz vyplní osvědčení o zpětném vývozu uvedením požadovaných informací v příslušných oddílech a požádá o jeho potvrzení pro šarži tuňáka obecného, která se má zpětně vyvézt. Vyplněné osvědčení o zpětném vývozu je doprovázeno kopií potvrzeného dokladu nebo potvrzených dokladů o úlovku pro tuňáka obecného, který byl předtím dovezen.
Článek 7
Potvrzování osvědčení o zpětném vývozu
1. Osvědčení o zpětném vývozu potvrdí příslušný orgán členského státu, z něhož je zpětný vývoz prováděn.
2. Příslušný orgán osvědčení o zpětném vývozu pro celé množství produktu z tuňáka obecného potvrdí pouze při splnění těchto podmínek:
a)
bylo prokázáno, že všechny informace obsažené v osvědčení o zpětném vývozu jsou správné;
b)
potvrzený doklad nebo potvrzené doklady o úlovku doprovázející osvědčení o zpětném vývozu byly předtím přijaty pro účely dovozu produktů uvedených na osvědčení o zpětném vývozu;
c)
produkty, které se mají vyvézt, jsou zcela nebo zčásti totožné s produkty uvedenými na potvrzeném dokladu nebo potvrzených dokladech o úlovku; a
d)
k potvrzenému osvědčení o zpětném vývozu je připojena kopie dokladu nebo dokladů o úlovku.
3. Potvrzené osvědčení o zpětném vývozu obsahuje informace uvedené v příloze V.
KAPITOLA IV
PŘEDÁVÁNÍ A OVĚŘOVÁNÍ DOKLADŮ
Článek 8
Předávání a uchovávání potvrzených dokladů
1. S výjimkou případů, kdy se použije čl. 4 odst. 3, členské státy předají elektronickou cestou kopii všech potvrzených dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dní ode dne potvrzení, případně neprodleně, pokud očekávaná doba přepravy nepřekračuje pět pracovních dní, těmto příjemcům:
a)
Komisi;
b)
příslušným orgánům členského státu či smluvní strany úmluvy, na jejichž území bude tuňák obecný předmětem domácího obchodu nebo chovu nebo tam bude dovezen; a
c)
sekretariátu ICCAT.
2. Členské státy uchovávají kopie potvrzených dokladů o úlovku a osvědčení o zpětném vývozu, které vydaly nebo přijaly, po dobu alespoň dvou let.
Článek 9
Ověřování
1. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány identifikovaly každou šarži tuňáka obecného, která je na jejich území vyložena nebo přeložena, je předmětem domácího obchodu, je na jejich území dovezena nebo je z něho vyvezena či zpětně vyvezena. U každé šarže tuňáka obecného si příslušné orgány vyžádají a zkontrolují potvrzený doklad (potvrzené doklady) o úlovku a související dokumentaci. Kontrola zahrnuje nahlížení do databáze potvrzených dokladů, kterou vede sekretariát ICCAT.
2. Příslušné orgány mohou také za účelem ověření informací uvedených v dokladu o úlovku a souvisejících dokumentech zkontrolovat obsah šarže a v případě potřeby provést ověření u dotčených provozovatelů.
3. Jestliže se v důsledku kontrol či ověření provedených podle odstavců 1 a 2 objeví pochybnosti o informacích uvedených v dokladu o úlovku, spolupracují členské státy s příslušnými orgány, které doklad (doklady) o úlovku nebo osvědčení o zpětném vývozu potvrdily, s cílem tyto pochybnosti odstranit.
4. Jestliže členský stát zjistí šarži bez dokladu o úlovku, oznámí svá zjištění dodávajícímu členskému státu nebo vyvážející smluvní straně úmluvy a v případě, že jsou známy, také členskému státu vlajky či smluvní straně úmluvy, pod jejíž vlajkou plavidlo pluje.
5. Dokud nejsou dokončeny kontroly či ověření podle odstavců 1 a 2, členské státy nepovolí, aby byla šarže předmětem domácího obchodu, nebo byla dovezena či vyvezena, a v případě živého tuňáka obecného určeného pro hospodářství nepřijmou prohlášení o přemístění.
6. Pokud členský stát na základě kontroly nebo ověření provedených podle odstavce 1 a ve spolupráci s dotčenými potvrzujícími orgány rozhodne, že doklad o úlovku nebo osvědčení o zpětném vývozu jsou neplatné, domácí obchod s dotčenou šarží tuňáka obecného a jeho dovoz, vývoz nebo zpětný vývoz se zakáží.
KAPITOLA V
PŘEDÁVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 10
Informace týkající se potvrzování a kontaktních míst
1. Členské státy oznámí Komisi:
a)
název a úplnou adresu svých orgánů příslušných pro potvrzování a ověřování dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu,
b)
jméno, funkci a vzorový otisk razítka nebo pečeti individuálně zplnomocněných potvrzujících úředníků, a
c)
případně vzory štítků.
2. V oznámení se uvede datum, k němuž informace podle odstavce 1 nabývá účinku. Komisi se včas sdělí aktualizované údaje o potvrzujících orgánech a úřednících.
3. Členské státy Komisi oznámí kontaktní místa, která je třeba uvědomit v případě pochybností ohledně dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu, zejména pak jejich název.
4. Komise tyto informace neprodleně předá sekretariátu ICCAT.
Článek 11
Výroční zpráva o programu
1. Členské státy Komisi každoročně do 15. září elektronickou cestou předloží zprávu o programu, která zahrnuje informace uvedené v příloze VI, za období od 1. července předchozího roku do 30. června probíhajícího roku.
2. Komise vypracuje výroční zprávu Unie o programu a předá ji každoročně do 1. října sekretariátu ICCAT.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Změny příloh
S cílem uplatnit ochranná opatření přijatá ICCAT může Komise změnit přílohy tohoto nařízení prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 13 a za podmínek stanovených v článcích 14 a 15.
Komise přijímá tyto akty v přenesené pravomoci v souladu s tímto nařízením.
Článek 13
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoci přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 12 jsou svěřeny Komisi na dobu pěti let od 14. srpna 2010. Komise vypracuje o přenesených pravomocích zprávu nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 14.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článcích 14 a 15.
Článek 14
Zrušení přenesení pravomocí
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v článku 12 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí druhý orgán a Komisi v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinnosti okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v této lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
3. Pokud Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky proti aktu v přenesené pravomoci, tento akt nevstoupí v platnost. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 16
Změny nařízení (ES) č. 1984/2003
1. Nařízení (ES) č. 1984/2003 se mění takto:
a)
v názvu se zrušují slova „tuňákem obecným,“;
b)
v čl. 1 písm. a) se zrušují slova „tuňáka obecného (Thunnus thynnus),“;
c)
v článku 2 se zrušují slova „tuňáka obecného,“;
d)
v článku 3 se zrušuje písmeno a);
e)
v čl. 4 odst. 1 se zrušuje první odrážka;
f)
v čl. 4 odst. 2 písm. b) bodě iii) se zrušují slova „tuňáka obecného“;
g)
v čl. 5 odst. 1 se zrušuje první odrážka;
h)
v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci se zrušuje písmeno a);
i)
v čl. 8 písm. a) se zrušují slova „tuňáka obecného,“;
j)
v čl. 9 odst. 2 se zrušuje písmeno a);
k)
přílohy I, IVa, IX a XV se zrušují.
2. Odkazy na zrušená ustanovení nařízení (ES) č. 1984/2003 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 17
Přezkum tohoto nařízení
Komise přezkoumá toto nařízení na základě doporučení přijatých ICCAT, zohlední přitom aktualizovaná vědecká stanoviska k velikosti populace předložená na jejích zasedáních a předloží potřebné pozměňovací návrhy.
Článek 18
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
RÈGLEMENT (UE) No 640/2010 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 7 juillet 2010
établissant un programme de documentation des captures de thon rouge (Thunnus thynnus) et modifiant le règlement (CE) no 1984/2003 du Conseil
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 43, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission européenne,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
L’Union est partie contractante à la convention des Nations unies sur le droit de la mer du 10 décembre 1982, approuvée par la décision 98/392/CE du Conseil (3), à l’accord aux fins de l’application des dispositions de cette convention relatives à la conservation et la gestion des stocks chevauchants et des stocks de poissons grands migrateurs, ratifié par la décision 98/414/CE du Conseil (4), et à l’accord visant à favoriser le respect par les navires de pêche en haute mer des mesures internationales de conservation et de gestion, auquel elle a adhéré par la décision 96/428/CE du Conseil (5). Dans le cadre des obligations internationales qui en découlent, l’Union participe aux efforts visant à assurer une gestion durable des stocks de poissons grands migrateurs.
(2)
Conformément à la décision 86/238/CEE du Conseil (6), l’Union est également partie contractante à la convention internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (ci-après dénommée «convention CICTA»). La convention CICTA prévoit un cadre pour la coopération régionale en matière de conservation et de gestion des thonidés et espèces apparentées dans l’océan Atlantique et les mers adjacentes, à travers une commission internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (CICTA), et pour l’adoption de recommandations applicables dans la zone de la convention CICTA qui deviennent obligatoires pour les parties contractantes à la convention et les parties, entités, et entités de pêche non contractantes coopérantes (PCC).
(3)
Les recommandations 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 et 06-15 de la CICTA, ainsi que ses résolutions 1993-02, 1994-04 et 1994-05 relatives à un programme de document statistique pour le thon rouge ont été mises en œuvre en droit de l’Union par le règlement (CE) no 1984/2003 du Conseil du 8 avril 2003 instituant dans la Communauté un régime d’enregistrement statistique relatif au thon rouge, à l’espadon et au thon obèse (7).
(4)
Dans le cadre des mesures visant à réglementer les stocks de thon rouge, à améliorer la qualité et la fiabilité des données statistiques et afin de prévenir, de décourager et d’éradiquer la pêche illicite, la CICTA a adopté, lors de sa réunion annuelle qui s’est tenue à Recife, au Brésil, le 15 novembre 2009, la recommandation 09-11, modifiant la recommandation 08-12 relative à un programme CICTA de documentation des captures de thon rouge. Cette recommandation est entrée en vigueur le 1er juin 2010 et doit être mise en œuvre par l’Union.
(5)
Afin d’assurer une bonne lisibilité et une application uniforme des dispositions relatives à un programme CICTA de documentation des captures de thon rouge, il convient d’abroger les dispositions concernées du règlement (CE) no 1984/2003 relatives au document statistique CICTA pour le thon rouge et au certificat de réexportation. Il convient dès lors de modifier en conséquence le règlement (CE) no 1984/2003.
(6)
Il convient d’habiliter la Commission à adopter des actes délégués conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, en ce qui concerne la transposition des nouvelles mesures de conservation adoptées par la CICTA, en mettant à jour et en complétant ainsi les annexes au présent règlement. Il est particulièrement important que la Commission procède aux consultations appropriées tout au long de son travail préparatoire, y compris au niveau des experts,
ONT ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet et champ d’application
Le présent règlement établit un programme de l’Union de documentation des captures de thon rouge à l’appui de la mise en œuvre des mesures de conservation et de gestion adoptées par la commission internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique (CICTA), reprenant notamment les dispositions du programme CICTA de documentation des captures de thon rouge aux fins de l’identification de l’origine de tout thon rouge.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a) «thon rouge»: les poissons de l’espèce Thunnus thynnus relevant des codes de la nomenclature combinée répertoriés à l’annexe I;
b) «échanges intérieurs»:
i)
les échanges de thon rouge, dans un État membre ou entre au moins deux États membres, capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou au moyen d’une madrague de l’Union, et débarqué sur le territoire de l’Union; et
ii)
les échanges de thon rouge engraissé, dans un État membre ou entre au moins deux États membres, capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture de l’Union, et mis en cage dans un établissement d’engraissement établi sur le territoire de l’Union;
c) «exportation»: tout mouvement, à partir du territoire de l’Union, de pays tiers ou de lieux de pêche et à destination d’un pays tiers, de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou une madrague de l’Union;
d) «importation»: l’introduction sur le territoire de l’Union, y compris à des fins de mise en cage, d’engraissement, d’élevage ou de transbordement, de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA par un navire de capture ou une madrague d’un pays tiers;
e) «réexportation»: tout mouvement, à partir du territoire de l’Union, de thon rouge ayant été précédemment importé sur le territoire de l’Union;
f) «zone de la convention CICTA»: la zone définie par la convention internationale pour la conservation des thonidés de l’Atlantique;
g) «État membre du pavillon»: l’État membre dont le navire de capture bat le pavillon;
h) «État membre de la madrague»: l’État membre dans lequel la madrague est installée;
i) «État membre de l’établissement»: l’État membre dans lequel l’établissement d’engraissement est établi;
j) «PCC»: les parties contractantes et les parties, entités, et entités de pêche non contractantes coopérantes à la CICTA;
k) «lot»: une quantité de produits du thon rouge de même apparence et originaires de la même zone géographique concernée et du même navire de pêche ou groupe de navires de pêche, ou d’une même madrague.
CHAPITRE II
DOCUMENT DE CAPTURE DU THON ROUGE
Article 3
Dispositions générales
1. Les États membres exigent la présentation d’un document de capture du thon rouge (ci-après dénommé «document de capture») dûment rempli pour chaque thon rouge débarqué ou transbordé dans leurs ports, mis en cage conformément à l’annexe IV, ou mis à mort dans leurs établissements.
2. Tout lot de thon rouge faisant l’objet d’échanges intérieurs, importé dans le territoire de l’Union ou encore exporté ou réexporté au départ du territoire de l’Union est accompagné d’un document de capture validé, sauf dans les cas où s’applique l’article 4, paragraphe 3, et, selon le cas, d’une déclaration de transfert CICTA ou d’un certificat de réexportation de thon rouge validé (ci-après dénommé «certificat de réexportation»).
Tout débarquement, transbordement, mise en cage, mise à mort, échange intérieur, importation, exportation ou réexportation de thon rouge visé ci-dessus est interdit s’il n’est pas accompagné d’un document de capture rempli et validé et, le cas échéant, d’un certificat de réexportation.
3. Les États membres ne placent pas de thon rouge dans des établissements qui ne sont pas agréés par un État membre ou par les PCC, ou qui ne sont pas répertoriés dans le registre de la CICTA des établissements d’engraissement autorisés à pratiquer l’engraissement de thon rouge capturé dans la zone de la convention CICTA.
4. L’État membre de l’établissement garantit que les captures de thon rouge sont placées dans des cages ou des séries de cages distinctes et divisées par État membre ou PCC d’origine.
5. Par dérogation au paragraphe 4, l’État membre de l’établissement garantit que les thons rouges capturés dans le contexte d’une opération conjointe de pêche, telle que définie à l’article 2, point g) du règlement (CE) no 302/2009 du Conseil du 6 avril 2009 relatif à un plan pluriannuel de reconstitution des stocks de thon rouge dans l’Atlantique Est et la Méditerranée (8), sont placés dans des cages ou des séries de cages distinctes et divisées en fonction des opérations conjointes de pêche.
6. L’État membre de l’établissement garantit que les thons rouges sont mis à mort dans les établissements au cours de l’année de leur capture, ou avant le début de la saison de pêche des thoniers senneurs si la mise à mort a lieu l’année suivante. Si les opérations de mise à mort ne sont pas achevées au terme de cette période, l’État membre de l’établissement remplit une déclaration annuelle de report qu’il communique à la Commission dans les dix jours suivant la fin de ladite période. Cette déclaration mentionne:
-
les quantités (exprimées en kilogrammes) et le nombre de poissons devant faire l’objet d’un report,
-
l’année de la capture,
-
la composition par taille,
-
l’État membre du pavillon ou le PCC du pavillon, le numéro CICTA et le nom du navire de capture,
-
les numéros de référence du document de capture correspondant aux captures faisant l’objet d’un report,
-
le nom et le numéro CICTA des établissements d’engraissement,
-
le numéro de la cage, et
-
les informations relatives aux quantités mises à mort (exprimées en kilogrammes), une fois l’opération réalisée.
La Commission transmet les déclarations au secrétariat de la CICTA dans un délai de cinq jours.
7. Les quantités reportées conformément au paragraphe 6 sont placées dans des cages ou des séries de cages distinctes, dans l’établissement d’engraissement, et divisées en fonction de l’année de capture.
8. L’État membre du pavillon ou de la madrague ne fournit de formulaires de document de capture que pour ceux de ses navires de capture et de ses madragues qui ont été autorisés à pêcher du thon rouge dans la zone de la convention CICTA, y compris au titre de prises accessoires.
9. Chaque formulaire de document de capture porte un numéro d’identification unique. Les numéros de document sont spécifiques à l’État membre du pavillon ou de la madrague et assignés à chaque navire de capture ou madrague. Ces formulaires ne sont pas transférables à un autre navire de capture ou une autre madrague.
10. Chacun des lots issus du fractionnement d’un même lot ou chaque produit transformé est accompagné d’une copie du document de capture portant, à des fins de traçabilité, le numéro d’identification unique du document original.
11. Les échanges intérieurs, l’importation, l’exportation, et la réexportation de parties de poissons autres que la chair (c’est-à-dire la tête, les yeux, les œufs, les viscères ou la queue) sont exemptés des exigences du présent règlement.
Article 4
Validation
1. Les capitaines des navires de capture, les opérateurs de madragues, les opérateurs d’établissements, les vendeurs et les exportateurs, ou leurs représentants autorisés, remplissent le document de capture, si possible par voie électronique, en fournissant les informations requises sous les sections appropriées et en sollicitent la validation, conformément aux dispositions du paragraphe 2, à l’occasion de chaque débarquement, transfert, mise en cage, mise à mort, transbordement, échange intérieur ou exportation de thon rouge.
2. Le document de capture est validé par une autorité compétente de l’État membre du pavillon, de la madrague ou de l’établissement ou de l’État membre où est établi le vendeur ou l’exportateur. Les États membres ne valident le document de capture pour l’ensemble du thon rouge que dans les cas suivants:
a)
un navire de capture bat le pavillon de l’État membre ou bien une madrague ou un établissement est établi dans l’État membre dans lequel a eu lieu la mise à mort du thon rouge;
b)
il a été établi, après vérification du lot, que toutes les données portées sur le document de capture sont correctes;
c)
les quantités cumulées présentées pour validation n’excèdent pas les quotas ou limites de captures imposés pour chaque année de gestion, y compris, le cas échéant, les quotas individuels alloués aux navires de capture ou aux madragues; et
d)
le thon rouge est conforme aux dispositions applicables des mesures de gestion et de conservation de la CICTA.
3. La validation visée au paragraphe 2 du présent article n’est pas exigée lorsque la totalité du thon rouge disponible à la vente a fait l’objet d’un marquage, conformément aux dispositions de l’article 5, par l’État membre du pavillon ou de la madrague l’ayant pêché.
4. Si les quantités de thon rouge capturées et débarquées sont inférieures à une tonne ou à trois poissons, le livre de bord ou le bordereau de vente peuvent faire office de document de capture temporaire en attendant la validation du document de capture, qui doit intervenir dans les sept jours et avant tout échange intérieur ou exportation.
5. Le document de capture validé comprend, selon ce qui convient, les informations visées à l’annexe II.
6. Un modèle de document de capture est présenté à l’annexe III. Si une section du modèle de document de capture n’offre pas suffisamment d’espace pour indiquer la totalité des mouvements du thon rouge de la capture à la commercialisation, les données pertinentes peuvent être inscrites sur des feuillets supplémentaires joints en annexe. L’autorité compétente de l’État membre concerné valide l’annexe dans les meilleurs délais et au plus tard au moment du mouvement suivant du thon rouge concerné.
7. Les instructions pour émettre, numéroter, remplir, et valider le document de capture sont précisées à l’annexe IV.
Article 5
Marquage
1. Les États membres peuvent exiger que leurs navires de capture ou madragues apposent une marque sur chaque thon rouge, de préférence au moment de la mise à mort et au plus tard au moment du débarquement. Ces marques sont infalsifiables et comportent chacune un numéro unique propre à chaque État membre. Ces numéros de marque sont liés au document de capture.
2. Les États membres concernés remettent à la Commission un rapport synthétique de la mise en œuvre du programme de marquage. La Commission transmet les rapports synthétiques au secrétariat de la CICTA, dans un délai raisonnable.
3. L’utilisation des marques n’est autorisée que si les quantités cumulées des captures n’excèdent pas les quotas ou limites de captures des États membres imposés pour chaque année de gestion, y compris, le cas échéant, les quotas individuels alloués aux navires de capture ou aux madragues.
CHAPITRE III
CERTIFICAT DE RÉEXPORTATION POUR LE THON ROUGE
Article 6
Dispositions générales
1. Les États membres veillent à ce que tout lot de thon rouge réexporté au départ de leur territoire soit accompagné d’un certificat de réexportation validé.
Il n’y a pas lieu d’établir de certificat de réexportation si le thon rouge engraissé est importé vivant.
2. L’opérateur responsable de la réexportation remplit le certificat de réexportation en fournissant les renseignements demandés sous les sections appropriées et en sollicite la validation pour le lot de thon rouge à réexporter. Le certificat de réexportation dûment rempli est accompagné d’une copie du ou des documents de capture validés, établis pour le thon rouge précédemment importé.
Article 7
Validation du certificat de réexportation
1. Le certificat de réexportation est validé par l’autorité compétente de l’État membre qui procède à la réexportation.
2. L’autorité compétente ne valide le certificat de réexportation pour l’ensemble des produits de thon rouge que dans les cas suivants:
a)
il a été établi que toutes les données portées sur le certificat de réexportation sont exactes;
b)
le ou les documents de capture validés joints au certificat de réexportation ont été acceptés pour l’importation des produits déclarés dans le certificat de réexportation;
c)
les produits à réexporter sont, en tout ou en partie, ceux qui sont indiqués dans le ou les documents de capture validés; et
d)
une copie du ou des documents de capture est jointe au certificat de réexportation validé.
3. Le certificat de réexportation validé comprend les renseignements visés à l’annexe V.
CHAPITRE IV
COMMUNICATION ET VÉRIFICATION
Article 8
Communication et conservation des documents validés
1. Les États membres transmettent, par voie électronique, une copie de tous les documents de capture ou des certificats de réexportation validés, sauf dans les cas où s’applique l’article 4, paragraphe 3, et ce dans les meilleurs délais et, en tout état de cause, dans les cinq jours ouvrables suivant la date de la validation ou sans retard si la durée prévue du transport n’excède pas cinq jours, aux instances énumérées ci-après:
a)
à la Commission;
b)
aux autorités compétentes de l’État membre ou de la PCC dans lequel le thon rouge est destiné à faire l’objet d’échanges intérieurs, d’un engraissement ou d’une importation; et
c)
au secrétariat de la CICTA.
2. Les États membres conservent des copies des documents de capture et des certificats de réexportation validés, délivrés ou reçus au cours des deux années précédentes au minimum.
Article 9
Vérification
1. Les États membres veillent à ce que leurs autorités compétentes identifient chaque lot de thon rouge débarqué, transbordé, faisant l’objet d’échanges intérieurs ou importé sur leur territoire, ou encore exporté ou réexporté au départ de leur territoire. Les autorités compétentes demandent et examinent le ou les documents de capture validés, ainsi que la documentation correspondante, pour chaque lot de thon rouge. Cet examen comporte la consultation de la base de données relative à la validation détenue par le secrétariat de la CICTA.
2. Les autorités compétentes peuvent également examiner le contenu du lot afin de vérifier les renseignements portés sur le document de capture, ainsi que les documents connexes; le cas échéant, elles effectuent des vérifications auprès des opérateurs concernés.
3. Si les examens ou vérifications effectués en application des paragraphes 1 et 2 suscitent des doutes quant aux informations contenues dans un document de capture, les États membres coopèrent avec les autorités compétentes qui ont validé le ou les documents de capture ou certificats de réexportation en cause afin de lever ces doutes.
4. Si un État membre repère un lot dépourvu de document de capture, il en informe l’État membre de provenance ou la PCC exportatrice, ainsi que l’État membre ou la PCC du pavillon, s’ils sont connus.
5. Dans l’attente des examens ou vérifications prévus aux paragraphes 1 et 2, les États membres n’accordent pas d’autorisation aux fins d’échanges intérieurs, de l’importation ou de l’exportation du lot et n’acceptent pas non plus la déclaration de transfert dans le cas de thon rouge vivant destiné aux établissements d’engraissement.
6. Si, à la suite des examens ou vérifications effectués en application du paragraphe 1 et en coopération avec les autorités de validation concernées, un État membre établit qu’un document de capture ou un certificat de réexportation n’est pas valable, les échanges intérieurs, l’importation, l’exportation ou la réexportation du lot de thon rouge concerné sont interdits.
CHAPITRE V
TRANSMISSION DES DONNÉES
Article 10
Informations relatives à la validation et aux points de contact
1. Les États membres transmettent à la Commission:
a)
le nom et l’adresse complète de leurs autorités chargées de la validation et de la vérification des documents de capture et certificats de réexportation;
b)
le nom, le poste et un exemple imprimé du cachet ou du sceau des fonctionnaires individuellement investis du pouvoir de validation;
c)
et, s’il y a lieu, des échantillons de marques.
2. Les États membres indiquent la date à laquelle prennent effet les informations visées au paragraphe 1. Toute modification des données relatives aux autorités et aux fonctionnaires chargés de la validation est communiquée en temps utile à la Commission.
3. Les États membres indiquent à la Commission le point de contact à prévenir en cas de questions relatives aux documents de capture ou aux certificats de réexportation, et en précisent en particulier le nom et l’adresse.
4. La Commission transmet ces informations sans délai au secrétariat de la CICTA.
Article 11
Rapport annuel sur le programme
1. Pour le 15 septembre de chaque année, les États membres transmettent à la Commission, par voie électronique, un rapport sur le programme, présentant les informations requises à l’annexe VI, et couvrant la période comprise entre le 1er juillet de l’année précédente et le 30 juin de l’année en cours.
2. La Commission rédige le rapport annuel de l’Union sur le programme et le transmet au secrétariat de la CICTA pour le 1er octobre de chaque année.
CHAPITRE VI
DISPOSITIONS FINALES
Article 12
Modification des annexes
Aux fins de l’application des mesures de conservation adoptées par la CICTA, la Commission peut modifier les annexes du présent règlement par des actes délégués, conformément à l’article 13 et sous réserve des conditions énoncées aux articles 14 et 15.
Lorsqu’elle adopte ces actes délégués, la Commission statue conformément aux dispositions du présent règlement.
Article 13
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter les actes délégués visés à l’article 12 est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 14 août 2010. La Commission présente un rapport relatif aux pouvoirs délégués au plus tard six mois avant la fin de la période de cinq ans. La délégation de pouvoir est automatiquement renouvelée pour des périodes d’une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil la révoque conformément à l’article 14.
2. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie simultanément au Parlement européen et au Conseil.
3. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées par les articles 14 et 15.
Article 14
Révocation de la délégation
1. La délégation de pouvoir visée à l’article 12 peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil.
2. L’institution qui a entamé une procédure interne afin de décider si elle entend révoquer la délégation de pouvoir s’efforce d’informer l’autre institution et la Commission dans un délai raisonnable avant de prendre une décision finale.
3. La décision de révocation met un terme à la délégation des pouvoirs spécifiés dans ladite décision. Elle prend effet immédiatement ou à une date ultérieure qu’elle précise. Elle n’affecte pas la validité des actes délégués déjà en vigueur. Elle est publiée au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 15
Objections aux actes délégués
1. Le Parlement européen ou le Conseil peuvent formuler des objections à l’égard de l’acte délégué dans un délai de deux mois à compter de la date de notification.
À l’initiative du Parlement européen ou du Conseil, ce délai est prolongé de deux mois.
2. Si, à l’expiration de ce délai, ni le Parlement européen ni le Conseil n’ont formulé d’objections à l’égard de l’acte délégué, celui-ci est publié au Journal officiel de l’Union européenne et entre en vigueur à la date qu’il indique.
3. Si le Parlement européen ou le Conseil formulent des objections à l’égard d’un acte délégué, celui-ci n’entre pas en vigueur. L’institution qui formule des objections à l’égard de l’acte délégué en expose les motifs.
Article 16
Modifications apportées au règlement (CE) no 1984/2003
1. Le règlement (CE) no 1984/2003 est modifié comme suit:
a)
dans le titre, les mots «au thon rouge,» sont supprimés;
b)
à l’article 1er, point a), les mots «pour le thon rouge (Thunnus thynnus),» sont supprimés;
c)
à l’article 2, les mots «au thon rouge,» sont supprimés;
d)
à l’article 3, le point a) est supprimé;
e)
à l’article 4, paragraphe 1, le premier tiret est supprimé;
f)
à l’article 4, paragraphe 2, point b) iii), les mots «, le thon rouge» sont supprimés;
g)
à l’article 5, paragraphe 1, le premier tiret est supprimé;
h)
à l’article 6, paragraphe 1, deuxième alinéa, le point a) est supprimé;
i)
à l’article 8, point a), les mots «le thon rouge,» sont supprimés;
j)
à l’article 9, paragraphe 2, le point a) est supprimé;
k)
les annexes I, IV a, IX et XV sont supprimées par le présent règlement.
2. Toute référence aux dispositions supprimées du règlement (CE) no 1984/2003 s’entend comme faite au présent règlement.
Article 17
Réexamen
La Commission réexamine le présent règlement à la suite des recommandations adoptées par la CICTA, en tenant compte des avis scientifiques actualisés sur l’état des stocks, qui seront présentés au cours des réunions de la CICTA et, le cas échéant, soumet des propositions de modification.
Article 18
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 7 juillet 2010.