ДИРЕКТИВА 2010/76/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Прекомерното и неразумно поемане на риск в банковия сектор доведе до фалит на отделни финансови институции и до проблеми във финансовата система на някои държави-членки и в целия свят. Въпреки че причините за подобно поемане на риск са многобройни и сложни, съществува съгласие сред надзорните и регулаторни органи, включително Г20 и Комитета на европейските банкови надзорници (КЕБН), че неподходящите структури за възнаграждения на някои финансови институции са допринесли за това. Политиките за възнагражденията, които предлагат стимули за поемане от институцията на рискове, надхвърлящи общото ниво на риск, допускано от институцията, могат да затруднят разумното и ефективно управление на риска и да засилят склонността към прекомерно поемане на риск. Ето защо особено важни в тази връзка са международно приетите и въведени Принципи на Съвета за финансова стабилност (принципи на СФС) относно разумни практики за възнагражденията.
(2)
Съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (4), от кредитните институции се изисква да имат правила и мерки, стратегии, процеси и механизми за управление на рисковете, на които са изложени. По силата на Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), това изискване се прилага към инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (6). Директива 2006/48/ЕО изисква компетентните власти да извършват преглед на тези правила и мерки, стратегии, процеси и механизми и да преценят дали собствените средства на съответната кредитната институция или инвестиционен посредник осигуряват разумно управление и покритие на рисковете, на които институцията или посредника са или могат да бъдат изложени. Този надзор се извършва на консолидирана основа по отношение на банкови групи и включва финансови холдингови дружества и свързани финансови институции във всички юрисдикции.
(3)
За да се предотврати потенциално отрицателния ефект, който неподходящи структури за възнаграждения могат да имат върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск, изискванията на Директива 2006/48/ЕО следва да бъдат допълнени от изрично задължение за кредитните институции и инвестиционните посредници да създадат и поддържат за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху техния рисков профил, политики и практики за възнагражденията, които са в съответствие с ефективното управление на риска. Тези категории персонал следва да включват най-малко висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, служителите с контролни функциии и всички служители, чието общо възнаграждение, включително пенсионните обезщетения по преценка на работодателя, ги поставя в същата категория възнаграждения като висшето ръководство и служителите, поемащи риск.
(4)
Тъй като прекомерното и неразумно поемане на риск може да наруши финансовата стабилност на финансовите институции или инвестиционните посредници и да дестабилизира банковата система, е важно новото задължение относно политиките и практиките за възнагражденията да се прилага последователно и следва да обхваща всички аспекти на възнагражденията, включително заплати, пенсионни обезщетения по преценка на работодателя и други подобни. В този контекст пенсионни обезщетения по преценка на работодателя означават плащания по преценка на кредитна институция или инвестиционен посредник, отпускани на служител на индивидуална основа във връзка с или в очакване на пенсиониране, които могат да бъдат приравнени към променливи възнаграждения. Затова е уместно да се конкретизират ясни принципи за разумно възнаграждение, с които да се гарантира, че структурата на възнагражденията не поощрява поемането от отделни лица на прекомерен риск или риск поради безотговорност и е съобразена със склонността към поемане на риск, ценностната система и дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник. Възнагражденията следва също да бъдат съобразени с ролята на финансовия сектор като механизъм, чрез който финансовите ресурси се разпределят ефективно в икономиката. По-специално тези принципи следва да гарантират, че при формулирането на политиките за променливи възнаграждения се гарантира, че стимулите съответстват на дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник и че методите на заплащане укрепват капиталовата ѝ/му база. Обвързаните с постигнатите резултати елементи на възнаграждението следва също да спомагат за постигане на по-голяма справедливост в рамките на структурите на възнаграждения на кредитната институция или инвестиционния посредник. Принципите следва да са съобразени с факта, че кредитните институции и инвестиционните посредници могат да прилагат разпоредбите по различен начин в зависимост от своя размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на своята дейност и по-специално, че може да се окаже несъразмерно за инвестиционните посредници, посочени в член 20, параграфи 2 и 3 от Директива 2006/49/ЕО, да спазват всички принципи. За да се гарантира, че формулирането на политиките за възнаграждения е част от управлението на риска на кредитната институция или инвестиционния посредник, управителният орган на всяка кредитна институция или инвестиционен посредник, в изпълнение на своите надзорни функции, следва да приеме и периодично да подлага на преглед принципите, които да се прилагат. Във връзка с това управителният орган, при изпълнението на своите надзорни функции, би могъл да се разглежда като надзорен съвет, когато това е приложимо и в зависимост от националното дружествено право.
(5)
От кредитните институции и инвестиционните посредници, които са значими от гледна точка на техния размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на тяхната дейност, следва да се изисква да създадат комитет по възнагражденията, като неделима част от тяхната управленска структура и организация.
(6)
До 1 април 2013 г. Комисията следва да направи преглед на принципите на политиката за възнагражденията, като обърне специално внимание на тяхната ефективност, изпълнение и осигуряване прилагането им, като взема предвид тенденциите в международен план, включително по-нататъшни предложения на СФС и прилагането на принципите СФС и в други юрисдикции, в това число връзката между определянето на променливи възнаграждения и поведението, свързано с поемане на прекомерен риск.
(7)
Политиката за възнаграждения следва да е насочена към обвързване на личните цели на членовете на персонала с дългосрочните интереси на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник. Оценката на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, следва да се базира на дългосрочните резултати и да отчита основните рискове, свързани с дейността. Оценката на резултатите следва да се осъществява за период от най-малко три до пет години, за да се гарантира, че процесът на оценяване се основава на дългосрочните резултати и че фактическото плащане на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, е разпределено през бизнес цикъла на кредитната институция или инвестиционния посредник. За да се приведат още повече в съответствие стимулите, значителна част от променливите възнаграждения на всички служители, обхванати от тези изисквания, следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник или в случай на други равностойни непарични инструменти и когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. Инструментите биха могли да включват капиталови инструменти, които при сериозни финансови проблеми на институцията се превръщат в акции или се обезценяват по друг начин. В случаи, когато съответната кредитна институция не е емитирала дългосрочни финансови инструменти, следва да ѝ се разреши да емитира значителна част от променливите възнаграждения под формата на акции, свързани с акции инструменти и други подобни непарични инструменти. Държавите-членки или техните компетентни власти следва да могат да наложат ограничения по отношение на вида и формата на тези инструменти или да забранят определени инструменти, по целесъобразност.
(8)
За да се сведат до минимум стимулите за прекомерно поемане на риск, променливото възнаграждение следва да представлява балансиран дял от общото възнаграждение. От съществено значение е фиксираната заплата на даден служител да представлява достатъчно висок дял от общото му възнаграждение, за да позволява прилагането на напълно гъвкава политика по отношение на променливите възнаграждения, включително възможността да не се изплащат променливи възнаграждения. За да се гарантира последователност на практиките за възнагражденията в целия сектор, е подходящо да бъдат определени ясни изисквания. Гарантираните променливи възнаграждения не са съвместими нито с разумното управление на риска, нито с принципа за заплащане според резултатите и като общо правило следва да бъдат забранени.
(9)
Получаването на съществена част от променливия елемент на възнагражденията, например между 40 и 60 %, следва да бъде отложено за подходящ период от време. Тази част следва да се увеличава значително, успоредно с повишаването на ранга или отговорността на лицето, което получава възнаграждението. Освен това съществена част от променливия елемент на възнагражденията следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник, или в случай на некотирана на фондовата борса кредитна институция или инвестиционен посредник - други равностойни непарични инструменти и, когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка принципът на пропорционалност е от голямо значение, тъй като е възможно прилагането на тези изисквания да не е винаги подходящо за малки кредитни институции или инвестиционни посредници. Като се вземат предвид ограниченията по отношение на размера на променливото възнаграждение, платимо авансово в брой, размерът на променливото възнаграждение, което може да се плаща с пари в брой или парични еквиваленти и не подлежи на отлагане, следва да се ограничи, с оглед допълнително привеждане на личните цели на служителите в съответствие с дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник.
(10)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да гарантират, че общият размер на променливите възнаграждения не ограничава способността им да укрепват своята капиталова база. Размерът на подлежащия на натрупване капитал следва да зависи от настоящата капиталова позиция на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка компетентните власти на държавите-членки следва да имат правомощието да ограничават, inter alia, променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато те са несъвместими с поддържането на разумна капиталова база.
(11)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да изискват от своите служители да се ангажират да не използват лични стратегии за хеджиране или застраховане, за да не се нарушава ефектът на отчитане на риска, заложен в механизмите им на възнаграждение.
(12)
Образувания, които ползват извънредна държавна помощ, следва приоритетно да укрепят своята капиталова база и да вземат мерки за връщане на помощите, получени от данъкоплатците. Всички плащания на променливи възнаграждения следва да отразяват тези приоритети.
(13)
Принципите за разумна политика за възнагражденията, установени с Препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (7), са в съответствие с принципите, заложени в настоящата директива, и ги допълват.
(14)
Разпоредбите за възнагражденията следва да не засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани от Договорите, и по-специално член 153, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), общите принципи на националното договорно и трудово право, законодателството относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на административните и надзорните органи на съответната институция, както и правата, ако са приложими, на социалните партньори да сключват и прилагат колективни трудови договори, в съответствие с националното право и обичаи.
(15)
С цел да се гарантира бързо и ефективно правоприлагане, компетентните власти следва да имат също правомощията да налагат финансови или нефинансови санкции или други мерки за неспазване на изискване съгласно Директива 2006/48/ЕО, включително на изискването за политики за възнаграждения, съответстващи на разумното и ефективно управление на риска. Тези мерки и санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. С цел гарантиране на съгласуваност и равни условия, Комисията следва да направи преглед на приемането и прилагането от държавите-членки на тези правомощия за налагане на санкции и други мерки на обща основа по отношение на съгласуваността им на територията на Съюза.
(16)
С цел да се гарантира ефективен надзор над рисковете, породени от неподходящи структури на възнаграждения, приетите от кредитните институции и инвестиционните посредници политики и практики за възнагражденията следва да бъдат включени в обхвата на надзорния преглед съгласно Директива 2006/48/ЕО. В хода на този преглед надзорните органи следва да оценяват дали тези политики и практики насърчават прекомерното поемане на риск от съответния персонал. В допълнение, КЕБН следва да гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.
(17)
В Зелената книга на Комисията от 2 юни 2010 г. относно корпоративното управление на финансовите институции и политиките за възнагражденията се посочват редица грешки в корпоративното управление на кредитните институции и инвестиционните посредници, които следва да бъдат отстранени. Сред намерените решения Комисията посочва необходимостта от значително завишаване на изискванията, свързани с лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция, които следва да имат достатъчно добра репутация и подходящ опит, като следва да бъде оценена тяхната способност да изпълняват професионалните си задължения. В Зелената книга също се подчертава необходимостта от увеличаване на участието на акционерите в одобряването на политиките за възнагражденията. Европейският парламент и Съвета отбелязват намерението на Комисията като последваща мярка, да изготви законодателни предложения по тези въпроси, когато това е подходящо.
(18)
С цел постигане на още по-голяма прозрачност по отношение на практиките за възнагражденията на кредитните институции и инвестиционните посредници, компетентните власти на държавите-членки следва да събират информация за възнагражденията, за да се осигури база за сравнение за тенденциите в развитието на възнагражденията, в съответствие с категориите количествена информация, които кредитните институции и инвестиционните посредници са задължени да оповестяват съгласно настоящата директива. Компетентните власти следва да предоставят тази информация на КЕБН, за да може той да извърши подобна оценка на равнището на Съюза.
(19)
С цел да се насърчи уеднаквяването на надзорните практики при оценяване на политиките и практиките за възнагражденията и да се улесни събирането на информация и съгласуваното прилагане на принципите за възнагражденията в банковия сектор, КЕБН следва да изготви насоки за разумни политики за възнаграждения в банковия сектор. Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да съдейства за изготвянето на такива насоки, тъй като те са приложими и за политиките за възнагражденията на лицата, участващи в предоставянето на инвестиционни услуги и упражняването на инвестиционни дейности от кредитни институции и инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО. КЕБН следва да провежда открити публични консултации във връзка с техническите стандарти и да извършва анализ на потенциално свързаните с тях разходи и ползи. Комисията следва да може да прави законодателни предложения, възлагащи на Европейския надзорен орган, отговарящ за банковите въпроси, и доколкото е подходящо, на Европейския надзорен орган, отговарящ за пазарите и ценните книжа, както беше определено в съответствие с процеса дьо Ларозиер за финансовия надзор, изготвянето на проекти за технически регулаторни стандарти и стандарти за изпълнение, за да се улесни събирането на информация и последователното изпълнение на принципите за възнагражденията в банковия сектор, които да бъдат приети от Комисията.
(20)
Тъй като неподходящите политики за възнаграждения и схеми за стимулиране могат да увеличат в недопустими размери риска, на който са изложени кредитните институции и инвестиционните посредници, следва да бъдат предприети незабавни коригиращи действия и, ако е необходимо, да бъдат взети подходящи коригиращи мерки. Следователно е уместно да се гарантира, че компетентните власти разполагат с правомощията да налагат качествени или количествени мерки на съответните образувания, които имат за цел да отстранят установените по време на надзорния преглед по Стълб II проблеми по отношение на политиките за възнагражденията. Качествените мерки, с които разполагат компетентните власти, включват изискване кредитните институции и инвестиционните посредници да намалят риска, присъщ на техните дейности, продукти или системи, включително като внесат промени в своята структура на възнагражденията или замразят променливите елементи на възнагражденията, до степента, до която те са в несъответствие с ефективното управление на риска. Количествените мерки включват изискване за набиране на допълнителен собствен капитал.
(21)
Структурите за добро управление, прозрачността и разкриването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики за възнагражденията. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на кредитната институция и инвестиционния посредник. Достъп до тази информация следва да се предоставя на всички заинтересовани лица (акционерите, служителите и широката общественост). Това задължение обаче не следва да засяга Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (8).
(22)
За да се гарантира пълната им ефективност и с цел избягване на всякаква дискриминация при тяхното прилагане, разпоредбите за възнагражденията, посочени в настоящата директива, следва да се прилагат към дължимото възнаграждение въз основа на договори, сключени преди датата на тяхното ефективно изпълнение им във всяка държава-членка и възложени или изплатени след тази дата. Освен това, за да се гарантира постигането на целите на настоящата директива, по-специално ефективното управление на риска, по отношение на периодите, които все още се характеризират с висока степен на финансова нестабилност, и за да се избегне всякакъв риск от заобикаляне на разпоредбите за възнагражденията, установени в настоящата директива за периода преди изпълнението им, е необходимо тези разпоредби да се прилагат за начислените, но все още неизплатени възнаграждения преди датата на тяхното ефективно изпълнение във всяка държава-членка, за услуги, предоставени през 2010 г.
(23)
Прегледът на рисковете, на които може да бъде изложена кредитната институция, следва да води до ефективни надзорни мерки. Затова е необходимо да се постигне още по-голямо сближаване в подкрепа на съвместни решения от надзорните органи и за осигуряване на еднакви условия за конкуренция в рамките на Съюза.
(24)
Кредитни институции, които инвестират в пресекюритизации, са задължени съгласно Директива 2006/48/ЕО да извършват предварителни проверки по отношение на базисните секюритизации и на съответните първични базисни несекюритизирани експозиции. Кредитните институции следва да преценят дали експозициите в рамките на програми от търговски книжа, покрити с активи, представляват пресекюритизирани експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи от цели заеми, при което нито един от тези заеми не е секюритизирана или пресекюритизирана експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. При втората ситуация специфичното за дадена група ликвидно улеснение по правило не следва да бъде считано за пресекюритизирана експозиция, тъй като то представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), който не съдържа секюритизирани експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизирана експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизирана експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас от търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от кредитната институция спонсор, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизирана експозиция.
(25)
Разпоредбите за достоверна оценка в Директива 2006/49/ЕО следва да се прилагат за всички инструменти, оценени по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или в нетърговския портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато прилагането на достоверна оценка би довело до по-ниска балансова стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(26)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизационните позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящата директива, или да ги приспаднат от собствения си капитал, независимо дали позициите са в търговския или в нетърговския портфейл.
(27)
Капиталовите изисквания за сетълмънт рисковете следва също да се прилагат към нетърговския портфейл.
(28)
Кредитни институции инициатори или кредитни институции спонсори следва да не могат да избягват забраната за непряка подкрепа, като използват своите търговски портфейли, за да осигуряват такава подкрепа.
(29)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично от настоящата директива, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде предоставянето на вярна и задълбочена информация на участниците на пазара относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящата директива, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел.
(30)
С цел да се създадат условия за съгласуваното изпълнение в целия Съюз на Директива 2006/48/ЕО, Комисията и КЕБН създадоха работна група (Група за транспониране на Директивата за капиталовите изисквания - CRDTG) през 2006 г., на която беше възложена задачата да обсъжда и разрешава въпроси, свързани с изпълнението на същата директива. Според CRDTG някои технически разпоредби на Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО се нуждаят от допълнително поясняване. Следователно е уместно тези разпоредби да бъдат конкретизирани.
(31)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизационна позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Това не следва да води до приспадане на секюритизацията от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, без да се взима предвид такава кредитна защита.
(32)
В областта на секюритизацията следва значително да се повишат изискванията за оповестявания от страна на институциите. По-специално те следва да отчитат рисковете на секюритизационните позиции в търговския портфейл. Освен това, за да се гарантира достатъчна прозрачност по отношение естеството на секюритизационните дейности, оповестяването следва да отразява степента, до която институцията спонсорира секюритизационни дружества със специална цел и участието на някои свързани образувания, тъй като тясно обвързаните лица могат да породят текущи рискове за въпросната институция.
(33)
Конкретното капиталово изискване във връзка с риска на секюритизационните позиции следва да отговаря на капиталовите изисквания за банковия портфейл, тъй като последните предвиждат по-диференцирано и обвързано с риска третиране на секюритизационните позиции.
(34)
Имайки предвид последните им слаби резултати, стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск следва да станат по-строги. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитните рискове в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент, който отговаря на условията на стрес, за да се засилят капиталовите изисквания при влошаващи се пазарни условия и за да се намали възможността за проциклично развитие. Институциите следва също така да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта на дадена институция, освен ако институцията може да докаже, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизационни позиции с помощта на подходи на базата на вътрешни модели, способността на институциите да моделират рисковете, свързани със секюритизацията, в търговския портфейл следа да се ограничи и да се изисква като правило стандартизирано капиталово изискване за секюритизационните позиции в търговския портфейл.
(35)
Настоящата директива определя ограничен брой изключения за някои дейности на корелационно търгуване, при които надзорният орган може да разреши на дадена институция да начислява цялостно капиталово изискване, при спазването на строги минимални изисквания. В такива случаи от институцията ще се изисква да прилага към тези дейности капиталово изискване, равняващо се на по-високото капиталово изискване от това, в съответствие с вътрешно разработения подход и 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на измерване. За тези експозиции няма да се изисква прилагането на „изискването за допълнителен риск“, но те следва да бъдат включени както в мярката за стойност под риск, така и мярката за стрес стойността под риск.
(36)
Член 152 от Директива 2006/48/ЕО изисква от определени кредитни институции да осигурят собствен капитал, който е най-малкото равен на определени минимални суми за трите 12-месечни периода между 31 декември 2006 г. и 31 декември 2009 г. Предвид настоящата ситуация в банковия сектор и удължаването на срока на действие на преходните разпоредби за минимален капитал, приети от Базелския комитет за банков надзор, е подходящо това изискване да бъде подновено за ограничен период от време до 31 декември 2011 г.
(37)
За да не бъдат обезкуражени кредитните институции от вътрешно- рейтинговия подход (IRB подход) или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на капиталовите изисквания през преходния период поради прекомерни и непропорционални разходи, свързани с тяхното въвеждане, кредитните институции, които преминават към вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствани подходи за измерване от 1 януари 2010 г. и които преди това са изчислявали своите капиталови изисквания чрез други по-прости подходи, следва да могат, след одобрение от надзорния орган, да използват тези по-прости подходи като база за изчисляване на преходните прагови стойности. Компетентните власти следва да наблюдават отблизо пазарите и да осигуряват равни условия в рамките на всички пазари и пазарни сегменти, за които отговарят, като избягват изкривяване на вътрешния пазар.
(38)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да съставят за себе си и в интерес на Съюза таблици, илюстриращи, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране и да ги направят обществено достояние.
(39)
Разпоредбите на настоящата директива представляват стъпки напред в процеса на реформи в отговор на финансовата криза. Съгласно заключенията на Г-20, СФС и Базелския комитет за банков надзор може да се наложи извършването на допълнителни реформи, в това число създаване на антициклични буфери, „динамично провизиране“, обосновка за изчисляване на капиталовите изисквания в Директива 2006/48/ЕО и допълнителни мерки към основаните на риск изисквания за кредитните институции, с цел ограничаване натрупването на ливъридж в банковата система. За да бъде осигурен подходящ демократичен контрол върху процеса, Европейският парламент и Съветът следва да бъдат включени своевременно и ефективно в него.
(40)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, за да гарантира, че техните разпоредби се прилагат еднакво и не водят до различно третиране на кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
(41)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/48/ЕО за разясняване на определенията с оглед гарантиране на еднакво прилагане на посочената директива или с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи релевантни актове; за разширяване на съдържанието или коригиране на списъка с дейности, подлежащи на взаимно признаване съгласно посочената директива с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за адаптиране на областите в които компетентните власти се изисква да обменят информация; за коригиране на разпоредбите на посочената директива относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешно-рейтинговия подход с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за коригиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; и за коригиране на конкретни разпоредби и технически критерии относно третирането на кредитния риск на контрагента, организацията и третирането на риска, стандартизирания и вътрешно-рейтинговия подход, смекчаване на кредитния риск, секюритизация, операционен риск, преглед и оценка от компетентните власти и оповестяване с оглед отчитане на промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики. Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на мерките за определяне на размера на внезапна и неочаквана промяна на лихвени проценти, релевантен за целите на осъществяваните от компетентните власти съгласно Директива 2008/46/ЕО преглед и оценка на лихвения риск от нетърговски дейности; да предписва временно намаление на минималното ниво на собствения капитал или на рисковите тегла, предвидено в посочената директива, с оглед отчитането на особените обстоятелства; да дава разяснения във връзка с освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на директивата относно големите експозиции; да адаптира критериите за оценка от страна на надзорните органи на пригодността на лицата, предлагащи да придобият кредитна институция, и на финансовата надеждност на предложенията за придобиване.
(42)
Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/49/ЕО за разясняване на определенията с цел осигуряване еднаквото прилагане на посочената директива с оглед развитието на финансовите пазари; да адаптира размера на първоначалния капитал, изискуем от някои разпоредби на директивата и различните размери, които се вземат предвид при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл, с цел да се отчете развитието в икономическата и паричната област; да адаптира категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискуемите минимални нива на собствен капитал, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари; да разясни изискването към инвестиционните посредници да притежават собствени средства равни на една четвърт от фиксираните разходи за предходната година с оглед осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива; да приведе термините и определенията съответствие с приеманите впоследствие относими актове; да адаптира техническите разпоредби на посочената директива относно изчисляването на капиталовите изисквания за различните класове рискове и големи експозиции, използването на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания и за търговия, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари, измерването на риска, счетоводните стандарти или законодателството на Съюза, или във връзка със сближаването на практиките за надзор, както и с цел да се отчетат резултатите от прегледа на различните въпроси, попадащи в приложното поле на Директива 2004/39/ЕО.
(43)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца, считано от датата на нотификацията, за представяне на възражения срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок също така следва да може да бъде удължен с три месеца. Европейският парламент и Съветът следва да могат да уведомят другите институции, че не възнамеряват да правят възражения. Одобрението на делегирани актове на ранен етап се налага по-специално в случаите, когато е необходимо спазването на срокове, например когато в основния акт да предвидени срокове в рамките на които Комисията да приеме делегирани актове.
(44)
В съответствие с Декларация 39 по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към Заключителния акт на Междуправителствената конференция, на която беше приет Договорът от Лисабон, подписан на 13 декември 2007 г., Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изготвяне на проектите на делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(45)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно изиска кредитните институции и инвестиционните посредници да установят политики за възнагражденията, които са съвместими с ефективното управление на риска и да адаптират някои капиталови изисквания, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(46)
Следователно Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 4 се изменя както следва:
а)
вмъкват се следните точки:
„(40a)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизационна позиция;
(40б)
„пресекюритизационна позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
б)
добавя се следната точка:
„(49)
„пенсионни обезщетения по преценка на работодателя“ са по-големи пенсионни обезщетения, предоставяни по преценка от кредитна институция на служител, като част от пакета на променливото му възнаграждение, което не включва натрупаните обезщетения, предоставяни на служителите при условията на пенсионната схема на дружеството.“
(2)
В член 11, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.“
(3)
Член 22 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Компетентните власти на държавата-членка по произход изискват всяка кредитна институция да разполага с надеждни управленски правила и мерки, включващи ясна организационна структура с добре определена, прозрачна и последователна йерархия на отговорностите, ефективни процеси за установяване, управление, наблюдение и докладване на рисковете, на които тя е изложена или може да бъде изложена, адекватни механизми за вътрешен контрол, включващи разумни административни и счетоводни процедури, и политики и практики за възнагражденията, които отговарят и насърчават разумно и ефективно управление на риска.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„3. Компетентните власти на държавата-членка по произход използват събраната информация в съответствие с критериите за оповестяване на информация, посочени в приложение XII, част 2, точка 15, буква е), с цел сравняване тенденциите и практиките за възнагражденията. Компетентните власти предоставя тази информация на Комитета на европейските банкови надзорници.
4. Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за разумни политики за възнагражденията, които са в съответствие с принципите, посочени в приложение V, точки 23 и 24. Насоките отразяват принципите за разумна политика за възнагражденията, посочени в препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (10).
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа, inter alia, гарантира наличието на насоки за:
а)
набор от специфични критерии за определяне на подходящото съотношение между фиксирания и променливия елемент на общото възнаграждение по смисъла на точка 23, параграф 1 от приложение V;
б)
определяне на инструментите, които.отговарят на изискванията за инструменти по смисъла на точка 23, параграф о), подточка ii) от приложение V, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция по смисъла на точка 23, буква о) от посоченото приложение.
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа си сътрудничи тясно с Комитета на европейските банкови надзорници за гарантиране наличието на насоки за политиките за възнагражденията на категориите персонал, участващ в предоставянето на инвестиционни услуги и дейности по смисъла на член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО.
Комитетът на европейските банкови надзорници използва информацията, получена от компетентните власти в съответствие с параграф 3, за сравняване на тенденциите и практиките за възнагражденията на равнище Съюз.
5. Компетентните власти на държавата-членка по произход събират информация за броя на лицата за съответната кредитна институция, получаващи възнаграждения, равняващи се на най-малко 1 милион евро, включително съответната сфера на дейност и основните елементи на заплатата, премиите, дългосрочните облаги и пенсионните вноски. Тази информация се изпраща на Комитета на европейските банкови надзорници, който я оповестява общо за всички държави-членки по произход, с еднакъв формат на отчитане. Комитетът на европейските банкови надзорници може да разработи насоки за улесняване на изпълнението на настоящия параграф и за осигуряване на съгласуваност на събраната информация.“
(4)
В член 54 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки гарантират, че за целите на първа алинея, техните съответни компетентни власти разполагат с правомощия да налагат или прилагат финансови и нефинансови санкции или други мерки. Тези санкции или мерки са ефективни, пропорционални и възпиращи.“
(5)
В първа алинея на член 57 буква с) се заменя със следното:
„с)
стойността на експозицията на секюритизационни позиции, които получават рисково тегло 1 250 % съгласно настоящата директива, и стойността на експозицията на секюритизационни позиции в търговския портфейл, които биха получили рисково тегло 1 250 %, ако бяха част от нетърговския портфейл на същите кредитни институции.
(6)
В член 64 се добавя следният параграф:
„5. Кредитните институции прилагат изискванията на част Б от приложение VII към Директива 2006/49/ЕО спрямо всички свои активи, измервани по справедлива стойност, когато изчисляват размера на собствения капитал и изваждат от разликата на общата стойност по член 57, букви а) - ва) минус букви и) - к) сумата на всички необходими допълнителни корекции на стойността. Комитетът на европейските банкови надзорници изготвя насоки относно подробностите по прилагането на настоящата разпоредба.“
(7)
Член 66, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Половината от общата стойност на позициите по член 57, букви л) - с) се изважда от общата стойност на позициите по букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член, и половината от общия размер на позициите по букви г) - з) на същия член, след прилагането на лимитите, предвидени в параграф 1 от настоящия член. Доколкото тази половина от общата стойност на позициите от букви л) - с) надвишава общата стойност на позициите в член 57, букви г) - з), превишението следва да се приспада от общата стойност на позициите от букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член.
Позициите в член 57, буква с) не се приспадат, ако са включени в изчисленията на размера на рисково претегленият размер на експозициите за целите на член 75, както е указано в настоящата директива, или в изчисленията на капиталовите изисквания, както е посочено в приложение I или V към Директива 2006/49/ЕО.“
(8)
Член 75, букви б) и в) се заменят със следното:
„б)
по отношение на дейността им в търговския портфейл, за позиционен риск и риск от контрагента и доколкото е позволено да се превишават лимитите, предвидени в членове 111 - 117 за големи експозиции, превишаващи тези лимити, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 и членове 28 -32 от Директива 2006/49/ЕО;
в)
по отношение на цялостната им стопанска дейност, за валутен риск, за сетълмент риск и за стоков риск, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 от Директива 2006/49/ЕО;“.
(9)
Член 101, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Кредитна институция спонсор или кредитна институция инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 95 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл на секюритизационно дружество със специална цел, в резултат на което от нея вече не се изисква да държи собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения.“
(10)
Член 136 се изменя както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея се добавят следните букви:
„е)
изискване към кредитните институции да ограничат променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато това е несъвместимо с поддържането на разумна капиталова база;
ж)
изискване към кредитните институции да използват нетната печалба за укрепване на капиталовата база.“;
б)
в параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на определяне на подходящото равнище на собствен капитал въз основа на прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124, компетентните власти оценяват дали следва да се наложи конкретно изискване за собствен капитал в допълнение към минималното равнище, за да се отчетат рисковете, на които е изложена или може да бъде изложена кредитната институция, като вземат предвид следното:
а)
количествените и качествените аспекти в процеса на оценка на кредитната институция, посочен в член 123;
б)
посочените в член 22 управленски правила и мерки, процеси и механизми на кредитните институции;
в)
резултатите от прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124.“
(11)
Член 145, параграф 3 се заменя със следното:
„3. Кредитните институции приемат официална политика с цел спазване на предвидените в параграфи 1 и 2 изисквания за оповестяване и разполагат с политики за оценка на уместността на извършваните от тях оповестявания, включително за тяхната проверка и честотата, с която се извършват. Кредитните институции разполагат и с политика за оценка дали извършваните от тях оповестявания предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите.
Когато тези оповестявания не предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите, кредитните институции публично оповестяват необходимата информация в допълнение към тази, изисквана съгласно параграф 1. Те разкриват обаче само информация, която е съществена и не представлява търговска тайна или не е поверителна съгласно техническите критерии, посочени в приложение ХII, част 1.“
(12)
Заглавието на глава VI се заменя със следното:
„ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ“.
(13)
Член 150 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. По отношение на собствения капитал, без това да засяга изискването Комисията да представи предложение съгласно член 62, техническите корекции в следните сфери се приемат чрез делегирани актове съгласно член 151а, и при условията на членове 151б и 151в:
а)
поясняване на определенията с оглед еднаквото прилагане на настоящата директива;
б)
поясняване на определенията с оглед отчитане промените на финансовите пазари при прилагането на настоящата директива;
в)
уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи закони за кредитните институции и други свързани с тях въпроси;
г)
разширяване на съдържанието на списъка, посочен в членове 23 и 24 и предвиден в приложение I, или адаптиране на терминологията, използвана в този списък, с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
д)
областите, в които компетентните власти обменят информацията, посочена в член 42;
е)
технически корекции в членове 56 - 67 и в член 74 в резултат на промените в счетоводните стандарти или изискванията, за да се отчете законодателството на Съюза или във връзка с хармонизирането на надзорните практики;
и)
промяна на списъка на класовете експозиции в членове 79 и 86 с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
й)
сумата, посочена в член 79, параграф 2, буква в), член 86, параграф 4, буква а), приложение VII, част 1, точка 5 и приложение VII, част 2, точка 15, с оглед отчитане на последиците от инфлацията;
к)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения II и IV;
л)
коригиране на разпоредбите на приложение III и приложения V - ХII, за да се отчетат промените на финансовите пазари (по-специално нови финансови продукти), или в счетоводните стандарти или изисквания, които отчитат законодателството на Съюза, или във връзка с хармонизирането на надзорните практики.
1а. Следните мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 151, параграф 2а:
г)
технически корекции на списъка в член 2;
д)
промяна на размера на първоначалния капитал, предвиден в член 9, с оглед промените в икономическата и паричната област;“;
б)
параграф 2 се изменя както следва:
i)
в първата алинея, уводната част се заменя със следното:
„Комисията може да приеме следните мерки:“;
ii)
втората алинея се заменя със следното:
„Мерките, посочени в първа алинея, букви а), б), в) и е), се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 151а, и при условията на членове 151б и 151в. Мерките, посочени в първа алинея, букви г) и д) се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 151, параграф 2а.“
(14)
Член 151, параграфи 2 и 3 се заличават.
(15)
Вмъкват се следните членове:
„Член 151а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощия най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 151б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в член 151б и член 151в.“
Член 151б
Отмяна на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 151в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението им да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на предвидения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от ДФЕС институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(16)
В член 152 се добавят следните параграфи:
„5а. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, изчисляващи размера на рисково претеглената експозиция съгласно членове 84-89, осигуряват собствен капитал, който е при всички случаи по-голям или равен на стойността, посочена в параграф 5в или параграф 5г, ако е приложимо.
5б. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, използващи усъвършенстваните подходи за измерване, посочени в член 105, при изчисляването на своите капиталови изисквания за операционен риск осигуряват собствен капитал, който при всички случаи е по-голям или равен на стойността, посочена в параграфи 5в или 5г, ако е приложимо.
5в. Посочената в параграфи 5а и 5б стойност е 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО за периода преди 1 януари 2007 г.
5г. При условие че бъде одобрено от компетентните власти, за кредитните институции, посочени в параграф 5д, определената в параграфи 5а и 5б стойност може да бъде до 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно членове 78-83, 103 или 104 и Директива 2006/49/ЕО за периода преди 1 януари 2011 г.
5д. Кредитна институция може да прилага параграф 5г, единствено ако е започнала да използва вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствания подход на измерване при изчислението на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след това.“
(17)
В член 154, параграф 5 се заменя със следното:
„5. До 31 декември 2012 г. претеглената по експозициите загуба при неизпълнение за всички експозиции на дребно, обезпечени с жилищни имоти, без да се ползват гаранции от централни правителства, не може да бъде по-ниска от 10 %.“
(18)
В член 156, след трета алинея се вмъкват следните алинеи:
„До 1 април 2013 г. Комисията прави преглед и докладва относно разпоредбите за възнагражденията, включително тези, посочени в приложения V и XII, по-специално във връзка с тяхната ефективност, прилагане и изпълнение, като взема предвид тенденциите в международен план. При този преглед се установяват евентуални пропуски, свързани с прилагането на принципа на пропорционалност по отношение на тези разпоредби. Комисията предоставя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи предложения.
За осигуряване на съгласуваност и равни условия Комисията прави преглед на изпълнението на член 54, с цел установяване на степента на съгласуваност на санкциите и другите мерки, налагани в рамките на Съюза и, при необходимост, изготвя предложения.
Периодичният преглед на Комисията по отношение на прилагането на настоящата директива гарантира, че начинът на нейното прилагане не води до явна дискриминация между кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
За да се гарантира съгласуваност на разумния подход към капитала, Комисията прави преглед на относимостта на позоваването на актове по смисъла на член 66, параграф 1а, буква а) в приложение V, точка 23, буква о), подточка ii) веднага след като поеме инициатива за преглед на определението за капиталови инструменти, както е предвидено в членове 56-67.“
(19)
Вмъква се следният член:
„Член 156а
До 31 декември 2011 г. Комисията извършва преглед и докладва относно целесъобразността от извършването на промени за привеждане в съответствие на приложение IX от настоящата директива, като взема под внимание международните споразумения относно капиталовите изисквания към кредитните институции за секюритизационните позиции. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи законодателни предложения.“
(20)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения на Директива 2006/49/ЕО
Директива 2006/49/ЕО се изменя, както следва:
(1)
В член 3, параграф 1, първа алинея се добавя следната буква:
„у)
„секюритизационна позиция“ и „пресекюритизационна позиция“ означават съответно секюритизационна позиция и пресекюритизационна позиция според определението в Директива 2006/48/ЕО.“
(2)
В член 17, параграф 1, първа алинея уводната част се заменя със следното:
„Когато институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция за целите на приложение II към настоящата директива в съответствие с членове 84-89 от Директива 2006/48/ЕО, тогава за целите на изчислението, предвидено в приложение VII, част 1, точка 36 от Директива 2006/48/ЕО, се прилагат следните правила:“.
(3)
Член 18, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с методите и вариантите, предвидени в членове 28-32 и в приложения I, II и VI, и, когато е приложимо, в приложение V, за дейността си в търговския портфейл и в точки 1-4 от приложение II за дейността си в нетърговския портфейл.“
(4)
Заглавието на Раздел 2 от Глава VIII се заменя със следното:
„Делегирани актове и изпълнителни правомощия“.
(5)
Член 41, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Мерките, посочени в параграф 1, се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 42а, и при условията на членове 42б и 42в.“
(6)
Член 42, параграф 2 се заличава.
(7)
Вмъкват се следните членове:
„Член 42а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 41 се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощие най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 42б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 42б и 42в.
Член 42б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 41 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегиране на правомощиe, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 42в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на посочения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(8)
Член 47 се заменя със следното:
„До 30 декември 2011 г. или по-ранна дата, определена от компетентните власти на индивидуална основа, институциите, които са получили признаване на модела за специфичен риск преди 1 януари 2007 г. в съответствие с приложение V, точка 1, могат по отношение на това съществуващо признаване да прилагат точки 4 и 8 от приложение VIII към Директива 93/6/ЕИО съгласно тяхното състояние преди 1 януари 2007 г.“
(9)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
Член 3
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с:
а)
член 1, точки 3, 4, 16 и 17 и приложение I, точка 1, точка 2, буква в), точка 3, и точка 5, буква б), подточка iii) най-късно до 1 януари 2011 г.; и
б)
разпоредбите на настоящата директива, различни от посочените в буква а) до 31 декември 2011 г.
Когато държавите-членки приемат мерките посочени в настоящия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с приложение I, точка 1 изискват от кредитните институции да прилагат установените там принципи по отношение на
i)
дължимите възнаграждения въз основа на договори, сключени преди дата на действително изпълнение във всяка държава-членка и начислени или изплатени след тази дата; и
ii)
начислените, но все още неизплатени вънаграждения преди датата на действително изпълнение във всяка държава-членка за услуги предоставени през 2010 г.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Доклад
Предвид международния характер на Базелската рамка и рисковете, свързани с неедновеременното изпълнение на промените в тази рамка в основните юрисдикции, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2010 г. относно постигнатия напредък в международното изпълнение на измененията на рамката за капиталовата адекватност, като отправя подходящи предложения.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
DIREKTIVA 2010/76/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 24. novembra 2010
o spremembi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES v zvezi s kapitalskimi zahtevami za trgovalno knjigo in za relistinjenja ter v zvezi z nadzorniškim pregledom politik prejemkov
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 53(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Pretirano in nepreudarno tveganje v bančnem sektorju je privedlo do propada posameznih finančnih institucij ter sistemskih težav v državah članicah in v svetu. Razlogi za takšno tveganje so številni in zapleteni, vendar med nadzorniki in regulativnimi organi, vključno z G20 in Odborom evropskih bančnih nadzornikov, obstaja soglasje, da so k temu prispevale tudi neprimerne strukture prejemkov nekaterih finančnih institucij. Politike prejemkov, ki pospešujejo tveganja, ki presegajo splošno raven tveganj, sprejemljivih za institucijo, lahko ogrozijo ustrezno in učinkovito upravljanje s tveganji ter spodbudijo pretirano tvegano ravnanje. Zato so še posebej pomembna mednarodno dogovorjena in podprta načela Odbora za finančno stabilnost („načela FSB“) za vzpostavitev ustrezne prakse nadomestil.
(2)
Direktiva 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (4) od kreditnih institucij zahteva uvedbo ureditev, strategij, postopkov in mehanizmov za obvladovanje tveganj, ki so jim izpostavljene. Na podlagi Direktive 2006/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij (5) ta zahteva velja za investicijska podjetja v smislu Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov (6). Direktiva 2006/48/ES od pristojnih organov zahteva, da pregledajo te ureditve, strategije, postopke in mehanizme ter ugotovijo, ali lastna sredstva, ki jih drži zadevna kreditna institucija ali investicijsko podjetje, zagotavljajo ustrezno upravljanje in kritje tveganj, ki jim je ali ki bi jim lahko institucija ali podjetje bilo izpostavljeno. Navedeni nadzor na ravni bančnih skupin se izvaja na konsolidirani osnovi ter zajema finančne holdinge in odvisne finančne institucije v vseh pravnih redih.
(3)
Za odpravo potencialno škodljivega učinka slabo oblikovanih struktur prejemkov na ustrezno upravljanje s tveganji in nadzor tveganega ravnanja s strani posameznikov bi bilo treba zahteve Direktive 2006/48/ES dopolniti z izrecno obveznostjo za kreditne institucije in investicijska podjetja, da za kategorije zaposlenih, katerih poklicne dejavnosti imajo bistven vpliv na njihov profil tveganja, vzpostavijo in vzdržujejo politike prejemkov in prakse, ki so skladne z učinkovitim upravljanjem s tveganji. Te kategorije zaposlenih bi morale zajemati vsaj višje vodstvo, prevzemnike tveganj, osebje zadolženo za kontrolne funkcije in vse zaposlene, ki jih skupni prejemki, vključno z diskrecijskimi določbami glede pokojninskih ugodnostih, uvrščajo v isti tarifni razred kot višje vodstvo in prevzemniki tveganj.
(4)
Ker lahko pretirano in nepreudarno prevzemanje tveganja ogrozi finančno stabilnost kreditnih institucij ali investicijskih podjetij in destabilizira bančni sistem, je pomembno, da bi se nova obveznost glede politik prejemkov in praks dosledno izvajala in zajemala vse vidike prejemkov, vključno s plačami, diskrecijskimi pokojninskimi ugodnostmi in kakršnimi koli podobnimi ugodnostmi. V tem kontekstu bi morale diskrecijske pokojninske ugodnosti pomeniti diskrecijska plačila, ki jih kreditna institucija ali investicijsko podjetje odobri zaposlenemu na individualni podlagi in se plačajo na podlagi reference na ali pričakovanja upokojitve in ki jih je mogoče vključiti med variabilne prejemke. Zato je primerno opredeliti jasna načela o ustreznih prejemkih za zagotovitev, da struktura prejemkov ne spodbuja pretiranega prevzemanja tveganja s strani posameznikov ali moralnega hazarda in je usklajena s pripravljenostjo za tveganje, vrednotami in dolgoročnimi interesi kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Prejemki bi morali biti usklajeni tudi z vlogo finančnega sektorja kot mehanizma, prek katerega se v gospodarstvu učinkovito dodeljujejo finančna sredstva. Načela bi morala zlasti poskrbeti, da se pri oblikovanju politik variabilnih prejemkov zagotovi, da so spodbude usklajene z dolgoročnimi interesi kreditne institucije ali investicijskega podjetja in da metode plačevanja krepijo njeno oziroma njegovo kapitalsko osnovo. Sestavine prejemkov, ki temeljijo na uspešnosti, bi morale prav tako spodbujati poštenost v strukturah plačil kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Načela bi morala določati, da lahko kreditne institucije in investicijska podjetja določbe uporabijo na različne načine, in sicer glede na njihovo velikost, notranjo organiziranost ter naravo, obseg in kompleksnost njihovih dejavnosti ter zlasti, da uskladitev ne sme biti sorazmerna za investicijska podjetja iz člena 20(2) in (3) Direktive 2006/49/ES. Za zagotovitev, da se zasnova politik prejemkov upošteva pri upravljanju s tveganji kreditne institucije ali investicijskega podjetja, bi morala uprava vsake kreditne institucije ali investicijskega podjetja, v svoji nadzorni funkciji, sprejeti načela in jih redno pregledovati. Glede na to bi moralo biti omogočeno, da ima lahko uprava v svoji nadzorni funkciji po potrebi in v skladu z nacionalnim pravom vlogo nadzornega sveta.
(5)
Od kreditnih institucij in investicijskih podjetij, ki so pomembna v smislu velikosti, notranje organiziranosti ter narave, obsega in kompleksnost svojih dejavnosti, bi bilo treba zahtevati, da kot sestavni del svoje upravljavske in organizacijske strukture ustanovijo komisijo za prejemke.
(6)
Do 1. aprila 2013 bi morala Komisija pregledati načela politike prejemkov s posebno pozornostjo na njihovi učinkovitosti, izvajanju in izvrševanju, pri čemer upošteva mednarodni razvoj dogodkov, vključno s kakršnimi koli dodatnimi predlogi Odbora za finančno stabilnost in izvajanjem načel FSB v drugih pravnih redih, ter tudi povezavo med zasnovo variabilnih prejemkov in pretirano tveganim ravnanjem.
(7)
Politika prejemkov bi morala biti namenjena uskladitvi osebnih ciljev zaposlenih z dolgoročnimi interesi zadevne kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Ocene sestavin prejemkov, ki temeljijo na uspešnosti, bi morale temeljiti na dolgoročni uspešnosti in upoštevati izjemna tveganja, povezana z uspešnostjo. Ocene uspešnosti bi bilo treba vključiti v večletni okvir, in sicer za obdobje vsaj treh do petih let, za zagotovitev, da postopek ocenjevanja temelji na dolgoročni uspešnosti in da je dejansko plačilo sestavin prejemkov, ki temeljijo na uspešnosti, porazdeljeno po poslovnem ciklu kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Da bi dodatno uskladili spodbude, bi moral biti precejšen del variabilnih prejemkov vseh zaposlenih, ki ga zajemajo te zahteve, sestavljen iz delnic, z delnicami povezanih instrumentov kreditne institucije ali investicijskega podjetja, glede na pravno strukturo zadevne kreditne institucije ali investicijskega podjetja oziroma drugih enakovrednih nedenarnih instrumentov v primeru kreditne institucije ali investicijskega podjetja, ki ne kotira na borzi, in, kjer je to ustrezno, drugih dolgoročno datiranih instrumentov, ki v zadostni meri odsevajo kreditno kvaliteto kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Omogočeno bi moralo biti, da je med takšnimi instrumenti tudi instrument kapitala, ki se v primeru resnih finančnih težav institucije preoblikuje v lastniški kapital ali kako drugače odpiše. V primerih, ko zadevna kreditna institucija ne izda dolgoročno datiranih finančnih instrumentov, bi morala imeti dovoljenje, da izda precejšnji delež variabilnih prejemkov v delnicah, z delnicami povezanih instrumentih ter v drugih enakovrednih nedenarnih instrumentih. Državam članicam ali njihovim pristojnim organom bi moralo biti omogočeno, da omejijo vrste in oblike teh instrumentov ali pa po potrebi prepovedo določene instrumente.
(8)
Da bi čim bolj zmanjšali spodbude za pretirano prevzemanje tveganja, bi morali variabilni prejemki predstavljati uravnotežen delež skupnih prejemkov. Izjemno pomembno je, da fiksna plača zaposlenega predstavlja dovolj visok delež njegovih skupnih prejemkov, da se omogoči izvajanje politike povsem prilagodljivih variabilnih prejemkov, vključno z možnostjo, da se variabilnih prejemkov ne izplača. Da se zagotovi skladna plačna praksa v celotnem sektorju, je ustrezno določiti nekatere jasne zahteve. Zajamčeni variabilni prejemki niso skladni z ustreznim upravljanjem s tveganji ali načelom plačila po učinku in bi morali biti na splošno prepovedani.
(9)
Znaten delež variabilne sestavine prejemka, kot je 40 do 60 %, bi bilo treba odložiti za ustrezno obdobje. Ta delež bi bilo treba občutno povečati glede na dolžino izkušenj ali stopnjo odgovornosti osebe, ki prejme prejemek. Še več, precejšen delež variabilne sestavine prejemka bi moral biti sestavljen iz delnic, z delnicami povezanih instrumentov kreditne institucije ali investicijskega podjetja, glede na pravno strukturo zadevne kreditne institucije ali investicijskega podjetja oziroma, v primeru kreditne institucije ali investicijskega podjetja, ki ne kotira na borzi, drugih enakovrednih nedenarnih instrumentov, in, kjer je to ustrezno, dolgoročno datiranih finančnih instrumentov, ki primerno odsevajo kreditno kvaliteto kreditne institucije ali investicijskega podjetja. V tem smislu ima načelo sorazmernosti velik pomen, saj morda ni vedno primerno uporabiti te zahteve, kadar gre za majhne kreditne institucije in investicijska podjetja. Ob upoštevanju omejitev, s katerimi je omejen znesek variabilnega prejemka, ki ga je mogoče izplačati v gotovini in vnaprej, bi bilo treba omejiti znesek variabilnega prejemka, ki ga je mogoče izplačati v gotovini ali v gotovini enakovredni obliki in brez odloga, da se dodatno uskladijo osebni cilji zaposlenih z dolgoročnimi interesi kreditne institucije ali investicijskega podjetja.
(10)
Kreditne institucije in investicijska podjetja bi morali zagotoviti, da skupni variabilni prejemki ne bodo omejevali njihove sposobnosti za okrepitev njihove kapitalske osnove. Obseg, v katerem je treba povečati kapital, bi moral biti funkcija sedanjega kapitalskega položaja kreditne institucije ali investicijskega podjetja. V tem smislu bi morali imeti pristojni organi države članice pooblastilo za omejitev variabilnih prejemkov, med drugim kot odstotek skupnih neto prihodkov, če niso v skladu z ohranjanjem trdne kapitalske osnove.
(11)
Kreditne institucije in investicijska podjetja bi morala od svojih zaposlenih zahtevati, da ne bodo uporabljali osebnih strategij varovanja pred tveganjem ali zavarovanj, da bi se izognili učinkom uravnavanja tveganja, ki izhajajo iz njihove ureditve prejemkov.
(12)
Za subjekte, ki imajo korist od izrednih posegov vlade, bi morala biti prednostna naloga vzpostavitev njihove kapitalske osnove in povrnitev pomoči davkoplačevalcev. Te prednostne naloge bi se morale odražati v vseh plačilih variabilnih prejemkov.
(13)
Načela glede učinkovite politike prejemkov, navedena v Priporočilu Komisije z dne 30. aprila 2009 o plačnih politikah v sektorju finančnih storitev (7), so v skladu z načeli iz te direktive in jih dopolnjujejo.
(14)
Določbe o prejemkih ne bi smele posegati v celovito izvajanje temeljnih pravic, zagotovljenih s Pogodbami in zlasti s členom 153(5) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), splošnimi načeli nacionalnega delovnega in pogodbenega prava, z zakonodajo o pravicah in udeležbi delničarjev ter s splošno odgovornostjo upravnih in nadzornih organov zadevne institucije, pa tudi v pravice, kjer je to primerno, socialnih partnerjev, da sklepajo in izvajajo kolektivne pogodbe v skladu z nacionalno zakonodajo in običaji.
(15)
Za zagotovitev hitrega in učinkovitega izvajanja bi morali imeti pristojni organi pooblastilo za naložitev ali izvršitev finančnih ali nefinančnih kazni ali drugih ukrepov zaradi kršitve zahteve iz Direktive 2006/48/ES, vključno z zahtevo po skladnosti politik prejemkov z ustreznim in učinkovitim upravljanjem s tveganji. Ti ukrepi in kazni bi morali biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni. Da bi zagotovili doslednost in enake pogoje delovanja, bi morala Komisija pregledati, kako države članice izvajajo takšne ukrepe in kazni na združeni podlagi, pri tem pa upoštevati njihovo skladnost v Uniji.
(16)
Za zagotovitev učinkovitega nadzorniškega pregleda nad tveganji, ki izhajajo iz neprimernih struktur prejemkov, bi bilo treba politike in prakse prejemkov, ki jih sprejmejo kreditne institucije in investicijska podjetja, vključiti v nadzorniški pregled iz Direktive 2006/48/ES. V okviru tega pregleda bi nadzorniki morali oceniti, ali je verjetno, da te politike in prakse verjetno spodbujajo pretirano tveganje s strani zadevnih zaposlenih. Odbor evropskih bančnih nadzornikov bi moral prav tako zagotoviti smernice za ocenjevanje primernosti oseb, ki dejansko vodijo posle kreditne institucije.
(17)
Zelena knjiga Komisije z dne 2. junija 2010 o korporativnem upravljanju finančnih institucij in politik prejemkov opozarja na vrsto slabosti v korporativnem upravljanju kreditnih institucij in investicijskih podjetij, ki bi se jim bilo treba posvetiti. Med opredeljenimi rešitvami Komisija izpostavlja potrebo po znatni zaostritvi zahtev v zvezi z osebami, ki dejansko vodijo posle kreditne institucije, saj bi morale te imeti dovolj dober ugled, ustrezne izkušnje, oceniti pa bi bilo treba tudi njihovo primernost za opravljanje strokovnih dejavnosti. Zelena knjiga prav tako poudarja, da je treba povečati vključenost zainteresiranih strani v odobravanje politike prejemkov. Evropski parlament in Svet sta se seznanila z namero Komisije, da bo v okviru nadaljnjih ukrepov na tem področju pripravila zakonodajne predloge, kjer je to ustrezno.
(18)
Z namenom nadaljnjega izboljšanja preglednosti v zvezi s prakso prejemkov kreditnih institucij in investicijskih podjetij, bi morali pristojni organi držav članic zbirati informacije o prejemkih za primerjavo trendov prejemkov v skladu s kategorijami kvantitativnih podatkov, ki jih morajo te kreditne institucije in investicijskega podjetja razkriti v skladu s to direktivo. Pristojni organi bi morali Odboru evropskih bančnih nadzornikov zagotoviti te informacije, da bi mu omogočile izvajanje podobnih ocen na ravni Unije.
(19)
Za spodbujanje približevanja nadzorniških praks pri ocenjevanju politik in praks prejemkov in za olajšanje zbiranja informacij ter dosledno izvajanje načel prejemkov v bančnem sektorju bi moral Odbor evropskih bančnih nadzornikov oblikovati smernice za ustrezne politike prejemkov v bančnem sektorju. Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje bi moral pomagati pri pripravi takšnih smernic, če te veljajo tudi za politike prejemkov za osebe, udeležene pri zagotavljanju investicijskih storitev in izvajanju investicijskih dejavnosti kreditnih institucij in investicijskih podjetij v smislu Direktive 2004/39/ES. Odbor evropskih bančnih nadzornikov bi moral izvesti odprta javna posvetovanja o tehničnih standardih in analizirati morebitne s tem povezane stroške in koristi. Komisija bi morala pripraviti zakonske predloge, s katerimi evropskemu nadzornemu organu, ki se ukvarja z bančništvom in, v ustrezni meri, evropskemu nadzornemu organu, ki se ukvarja s trgi in vrednostnimi papirji, ustanovljenim v skladu z de Larosièrovim postopkom o finančnem nadzoru, zaupa pripravo osnutka regulativnih in izvedbenih tehničnih standardov, ki jih bo sprejela Komisija in s katerimi bi olajšali zbiranje informacij in dosledno izvajanje načel o prejemkih v bančnem sektorju.
(20)
Ker lahko slabo zasnovane politike prejemkov in sistem spodbud do nesprejemljive ravni povečajo tveganja, ki so jim izpostavljene kreditne institucije in investicijska podjetja, bi bilo treba sprejeti takojšne sanacijske ukrepe in po potrebi ustrezne ukrepe za odpravo nepravilnosti. Posledično je primerno zagotoviti, da so pristojni organi pooblaščeni, da glede zadevnih subjektov določijo kvalitativne ali kvantitativne ukrepe, ki so namenjeni rešitvi težav, ugotovljenih v zvezi s politikami prejemkov v nadzorniškem pregledu „stebra 2“. Med kvalitativnimi ukrepi, ki so na voljo pristojnim organom, je zahteva za kreditne institucije in investicijska podjetja, da zmanjšajo tveganje, povezano z njihovimi dejavnostmi, produkti ali sistemi, vključno z vpeljavo sprememb v njihove strukture prejemkov ali zamrznitvijo variabilnih delov prejemkov, če ti niso skladni z učinkovitim obvladovanjem tveganja. Kvantitativni ukrepi vključujejo zahtevo po držanju dodatnih lastnih sredstev.
(21)
Strukture dobrega upravljanja, preglednost in razkritje so bistveni za ustrezne politike prejemkov. Za zagotovitev ustrezne preglednosti njihovih struktur prejemkov in povezanega tveganja na trgu, bi morale kreditne institucije in investicijska podjetja razkriti podrobne informacije o svojih politikah in praksah prejemkov ter zaradi zaupnosti skupne zneske za tiste zaposlene, katerih poklicne dejavnosti pomembno vplivajo na profil tveganja kreditne institucije ali investicijskega podjetja. Te informacije bi morale biti na voljo vsem zainteresiranim stranem (delničarjem, zaposlenim in širši javnosti). Vendar pa ta obveznost ne bi smela posegati v Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (8).
(22)
Da bi zagotovili njihovo popolno učinkovitost in se izognili diskriminacijskim učinkom pri njihovem izvajanju, bi bilo treba določbe o prejemkih, opredeljene v tej direktivi, uveljaviti za prejemke, zapadle na podlagi pogodb, sklenjenih pred datumom njihovega začetka izvajanja v vsaki državi članici, in dodeljene ali izplačane po tem datumu. Da bi poleg tega obvarovali cilje iz te direktive, zlasti učinkovito upravljanje tveganja, v obdobjih, ki jih še vedno zaznamuje visoka stopnja finančne nestabilnosti, in da bi se izognili kakršnemu koli tveganju zaobitja določb o prejemkih iz te direktive v obdobju pred začetkom izvajanja, je treba, ko gre za storitve, opravljene v letu 2010, te določbe uporabiti za prejemke, ki so sicer že bili dodeljeni, ne pa še izplačani, pred datumom začetka njihovega dejanskega izvajanja v vsaki državi članici.
(23)
Pregled tveganj, ki bi jim kreditna institucija lahko bila izpostavljena, bi moral privesti do učinkovitih nadzorniških ukrepov. Zato je nujno, da se doseže nadaljnja konvergenca, z namenom podpreti skupne odločitve nadzornikov in zagotoviti enake konkurenčne pogoje znotraj Unije.
(24)
Kreditne institucije, ki vlagajo v relistinjenja, morajo po Direktivi 2006/48/ES ravnati s primerno skrbnostjo tudi v zvezi z listinjenji in izpostavljenostmi iz nelistinjenja, ki oblikujejo prvega. Kreditne institucije bi morale oceniti, ali izpostavljenosti v okviru programov s premoženjem kritih komercialnih zapisov predstavljajo izpostavljenosti iz relistinjenja, vključno s tistimi v okviru programov, ki pridobijo nadrejene tranše ločenih paketov celotnih posojil, pri čemer nobeno od teh posojil ne predstavlja izpostavljenosti iz listinjenja ali relistinjenja, varovanje pred prvo izgubo za vsako naložbo pa zagotavlja prodajalec posojil. V slednjem primeru paketu prilagojeno likvidnostno posojilo na splošno ne bi smelo pomeniti izpostavljenosti iz relistinjenja, ker predstavlja tranšo enega paketa sredstev (torej uporabljen paket celotnih posojil), ki ne vsebuje nobenih izpostavljenosti iz listinjenja. Po drugi strani pa bi izboljšanje kreditne kvalitete za celoten program, ki krije le nekatere izgube nad zavarovanjem, ki ga zagotavlja prodajalec za različne pakete, na splošno predstavljalo tranširanje tveganja paketa različnih sredstev, ki vsebujejo najmanj eno izpostavljenost iz listinjenja, in bi zato pomenilo izpostavljenost iz relistinjenja. Če pa se takšen program v celoti samofinancira z eno samo vrsto komercialnih zapisov in če izboljšanje kreditne kvalitete za celoten program ne pomeni relistinjenja ali če komercialni zapis v celoti podpira kreditna institucija v vlogi sponzorja, kar pomeni, da je vlagatelj v komercialni zapis dejansko izpostavljen tveganju neplačila s strani sponzorja namesto tveganju neplačila osnovnih paketov ali sredstev, potem se ta komercialni zapis na splošno ne bi smel šteti za izpostavljenost iz relistinjenja.
(25)
Določbe o preudarnem vrednotenju v Direktivi 2006/49/ES bi morale veljati za vse instrumente, merjene po pošteni vrednosti, v trgovalni ali bančni knjigi institucij. Treba bi bilo pojasniti, da bi bilo treba tam, kjer bi uporaba preudarnega vrednotenja privedla do knjigovodske vrednosti, ki bi bila nižja od dejansko priznane vrednosti v računovodstvu, absolutno vrednost razlike odbiti od lastnih sredstev.
(26)
Institucije bi morale imeti na voljo izbiro, ali bodo uporabile kapitalsko zahtevo ali pa odbile od lastnih sredstev tiste pozicije listinjenja, ki imajo 1 250 % utež tveganja po tej direktivi, ne glede na to, ali so pozicije v trgovalni ali bančni knjigi.
(27)
Kapitalske zahteve za tveganja poravnave bi morale veljati tudi za bančno knjigo.
(28)
Institucije v vlogi originatorja ali sponzorja ne bi smele imeti možnosti, da se izognejo prepovedi posredne podpore z uporabo njihovih trgovalnih knjig z namenom zagotoviti takšno podporo.
(29)
Brez poseganja v razkritja, ki jih izrecno zahteva ta direktiva, bi moral biti namen zahtev po razkritju udeležencem trga zagotoviti točne in celovite informacije v zvezi s profilom tveganja posameznih institucij. Zato bi bilo treba institucijam naložiti zahtevo po razkritju dodatnih informacij, ki niso izrecno navedene v tej direktivi, če je tako razkritje potrebno za dosego navedenega cilja.
(30)
Da se zagotovi skladno izvajanje Direktive 2006/48/ES v vsej Uniji, sta Komisija in Odbor evropskih bančnih nadzornikov leta 2006 ustanovila delovno skupino (Skupina za prenos Direktive o kapitalskih zahtevah (CRDTG)), katere naloga je obravnavati in reševati vprašanja, povezana z izvajanjem navedene direktive. Glede na CRDTG je treba podrobneje opredeliti nekatere tehnične določbe direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES. Zato je primerno te določbe natančneje opredeliti.
(31)
Če zunanja bonitetna ocena za pozicijo listinjenja vključuje vpliv kreditnega zavarovanja, ki ga zagotavlja sama kreditna institucija, institucija ne bi smela imeti koristi od nižje uteži tveganja, ki je posledica tega zavarovanja. To ne bi smelo voditi do odbitka kapitala listinjenja, če obstajajo drugi načini za določitev uteži tveganja v skladu z dejanskim tveganjem pozicije, brez upoštevanja takšnega kreditnega zavarovanja.
(32)
Na področju listinjenja bi bilo treba zahteve po razkritju za institucije znatno poostriti. Te bi zlasti morale vključevati tveganja pozicij listinjenja v trgovalni knjigi. Da se poleg tega zagotovi primerna preglednost glede narave dejavnosti institucije na področju listinjenja, bi morala razkritja odražati obseg, v katerem institucija financira subjekte s posebnim namenom pri listinjenju in udeležbo določenih odvisnih subjektov, ker lahko tesno povezane strani pomenijo stalno tveganje za zadevno institucijo.
(33)
Posebna pozicijska tveganja za pozicije listinjenja bi morala biti usklajena s kapitalskimi zahtevami v bančni knjigi, saj slednje zagotavljajo večjo raznolikost in boljšo odzivnost na tveganje za pozicije listinjenja.
(34)
Glede na njihove nedavne slabe rezultate bi bilo treba poostriti standarde za notranje modele za izračun kapitalskih zahtev za tržno tveganje. Zlasti bi bilo treba zajetje tveganj dopolniti v zvezi s kreditnimi tveganji v trgovalni knjigi. Poleg tega bi morale kapitalske zahteve vključevati sestavino, primerno za izjemne pogoje za poostritev kapitalskih zahtev z ozirom na poslabšanje tržnih pogojev in z namenom zmanjšati možnost za procikličnost. Institucije bi morale prav tako izvesti povratne teste izjemnih situacij, da preučijo, kakšni scenariji bi utegnili ogroziti sposobnost delovanja bank, razen če lahko dokažejo, da je takšen test pogrešljiv. Glede na nedavne posebne težave v zvezi z obravnavo pozicij listinjenja s pomočjo pristopov na podlagi notranjih modelov, bi morala biti sposobnost institucij pri modeliranju tveganj listinjenja v trgovalni knjigi omejena, zahtevana pa bi morala biti tudi standardizirana kapitalska zahteva za pozicije listinjenja v trgovalni knjigi.
(35)
Ta direktiva določa omejene izjeme za trgovalne dejavnosti s korelacijo, v skladu s katerimi instituciji njen nadzornik lahko dovoli, da izračuna kapitalsko zahtevo za celotno tveganje ob upoštevanju strogih minimalnih zahtev. V takšnih primerih bi se od institucije moralo zahtevati, da za te aktivnosti določi kapitalsko zahtevo, ki je enaka višji od kapitalskih zahtev glede na interno razvit pristop in 8 % kapitalske zahteve za posebno tveganje po standardiziranem načinu merjenj. Za te izpostavljenosti ne bi smele veljati zahteve za dodatne kapitalske zahteve, vendar bi jih morale banke vključiti tako v mero tveganih vrednosti kot v mero tveganih vrednosti za izjemne situacije.
(36)
Člen 152 Direktive 2006/48/ES od določenih kreditnih institucij zahteva, da zagotovijo lastna sredstva, ki so vsaj enaka nekaterim določenim minimalnim zneskom za tri dvanajstmesečna obdobja med 31. decembrom 2006 in 31. decembrom 2009. Glede na sedanje razmere v bančnem sektorju in podaljšanje prehodnih ureditev za minimalne kapitalske zahteve, ki jih je sprejel Bazelski odbor za bančni nadzor, je primerno obnoviti navedeno zahtevo za omejeno obdobje do 31. decembra 2011.
(37)
Da kreditne institucije ne bi bile odvrnjene od uporabe pristopa na osnovi notranjih bonitetnih ocen („pristop IRB“) ali naprednih pristopov za merjenje za izračun kapitalskih zahtev v prehodnem obdobju zaradi nerazumnih in nesorazmernih izvedbenih stroškov, bi bilo treba omogočiti, da kreditne institucije, ki začnejo uporabljati pristop IRB ali napredne pristope za merjenje od 1. januarja 2010 in ki so že prej izračunavale svoje kapitalske zahteve v skladu z drugimi manj izpopolnjenimi pristopi, na podlagi nadzorniškega dovoljenja kot osnovo za izračun v prehodnem obdobju uporabljajo manj izpopolnjene pristope. Pristojni organi bi morali natančno spremljati svoje trge in zagotoviti enake konkurenčne pogoje na vseh svojih trgih in segmentih trga ter preprečevati izkrivljanje na notranjem trgu.
(38)
V skladu s točko 34 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje (9) se države članice poziva, naj za lastne potrebe in v interesu Unije pripravijo tabele, v katerih kar najbolj nazorno prikažejo korelacijo med to direktivo in ukrepi za prenos, ter naj te tabele objavijo.
(39)
Določbe v tej direktivi predstavljajo korake reformnega postopka v odziv na finančno krizo. Glede na sklepe G 20, Odbora za finančno stabilnost in Bazelskega odbora za bančni nadzor bodo morda potrebne nadaljnje reforme, vključno s potrebno uvedbo proticikličnih blažilcev, „dinamičnih rezervacij“, ter opredelitvijo razlogov za izračunavanje kapitalskih zahtev v Direktivi 2006/48/ES in dodatnimi ukrepi za zahteve, temelječe na tveganju, za kreditne institucije, da bi pomagali omejiti nastanek finančnih vzvodov v bančnem sistemu. Evropski parlament in Svet bi morala biti pravočasno in učinkovito vključena, da se zagotovi ustrezen demokratični nadzor nad postopkom.
(40)
Komisija bi morala pregledati uporabo direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES, da se zagotovi, da se njihove določbe uporabljajo na pravičen način, ki ne dovoljuje diskriminacije med kreditnimi institucijami na podlagi njihove pravne strukture ali modela lastništva.
(41)
Komisijo bi bilo treba pooblastiti, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme delegirane akte v zvezi s tehničnimi prilagoditvami Direktive 2006/48/ES, da razjasni opredelitve za zagotovitev enotne uporabe navedene direktive ali da se upošteva razvoj dogodkov na finančnih trgih; da se uskladi terminologija in oblikujejo opredelitve v skladu s poznejšimi relevantnimi akti; da se razširi vsebina ali prilagodi terminologija iz seznama dejavnosti, ki so predmet vzajemnega priznavanja na podlagi navedene direktive, da se upošteva razvoj dogodkov na finančnih trgih; da se prilagodijo področja, na katerih se od pristojnih organov zahteva, da si izmenjujejo informacije; da se prilagodijo določbe navedene direktive glede lastnih sredstev z ozirom na razvoj računovodskih standardov ali zakonodaje Unije ali glede na približevanje nadzorniških praks; da se razširi seznam kategorij izpostavljenosti za namene standardiziranega pristopa ali pristopa IRB, da se upošteva razvoj dogodkov na finančnih trgih; da se prilagodijo določeni zneski, ki ustrezajo tem kategorijam izpostavljenosti, da bi se upoštevali učinki inflacije; da se prilagodi seznam in klasifikacija zunajbilančnih postavk; in da se prilagodijo določene določbe in tehnična merila glede obravnave kreditnega tveganja nasprotne stranke, organizacije in obravnave tveganja, standardiziranega pristopa in pristopa IRB, zmanjševanja kreditnega tveganja, listinjenja, operativnega tveganja, pregleda in ovrednotenja s strani pristojnih organov in razkritje z namenom upoštevanja razvoja dogodkov na finančnih trgih ali računovodskih standardov ali zakonodaje Unije, ali glede na približevanje nadzorniških praks. Komisijo bi bilo tudi treba pooblastiti, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme delegirane akte v zvezi z ukrepi glede določitve velikosti nenadnih in nepričakovanih sprememb obrestnih mer, ki so pomembne za namene pregleda in ocene, s strani pristojnih organov iz Direktive 2006/48/ES, tveganja obrestne mere iz netrgovalnih dejavnosti; da se predpiše začasno zmanjšanje minimalne ravni lastnih sredstev ali teže tveganj, kot so določene v navedeni direktivi, z namenom upoštevanja posebnih okoliščin; da bi se pojasnilo izvzetje nekaterih izpostavljenosti iz uporabe določb navedene direktive glede velikih izpostavljenosti; in da bi se prilagodila merila za oceno, s strani nadzornikov v skladu s to direktivo, primernosti predlaganega pridobitelja kreditne institucije in finančne trdnosti kakršnega koli predlaganega prevzema.
(42)
Komisijo bi bilo tudi treba pooblastiti, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme delegirane akte v zvezi s tehničnimi prilagoditvami Direktive 2006/49/ES, da se pojasnijo opredelitve za zagotovitev enotne uporabe navedene direktive ali da se upošteva razvoj dogodkov na finančnih trgih; da se prilagodijo zneski osnovnega kapitala, ki so predpisani z nekaterimi določbami navedene direktive in posebnimi zneski pomembnimi za izračun kapitalskih zahtev za trgovalno knjigo, da bi se upošteval razvoj ekonomskega in monetarnega področja; da se prilagodijo kategorije investicijskih podjetij, ki so upravičene do nekaterih odstopanj glede zahtevanih minimalnih ravni lastnih sredstev, da bi se upošteval razvoj dogodkov na finančnih trgih; da se pojasni zahteva, da bi morala investicijska podjetja posedovati lastna sredstva, ki so enakovredna eni četrtini njihovih fiksnih režijskih stroškov predhodnega leta, da se zagotovi enotna uporaba navedene direktive; da se uskladi terminologija in opredelitve z ustreznimi kasnejšimi akti; da se prilagodijo tehnične določbe navedene direktive glede izračuna kapitalskih zahtev za različne kategorije tveganja in velikih izpostavljenosti, o uporabi internih modelov za izračun kapitalskih zahtev in glede trgovanja z namenom upoštevanja razvoja dogodkov na finančnih trgih ali standardov merjenja tveganja ali računovodskih standardov, ali zakonodaje Unije, ali ki se nanašajo na konvergenco nadzornih praks; in da se upošteva rezultat pregleda različnih zadev v zvezi s področjem uporabe Direktive 2004/39/ES.
(43)
Evropski parlament ali Svet bi moral imeti na voljo tri mesece od datuma obvestila za nasprotovanje delegiranemu aktu. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se bi to obdobje lahko podaljšalo za tri mesece. Evropskemu parlamentu in Svetu bi moralo biti omogočeno, da obvestita druge institucije, da ne nameravata nasprotovati. Taka zgodnja odobritev delegiranih aktov je še posebej primerna, ko je treba spoštovati roke, na primer, kadar temeljni akti vsebuje časovne razporede za Komisijo za sprejemanje delegiranih aktov.
(44)
V izjavi 39 o členu 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije, priloženi Sklepni listini medvladne konference, na kateri je bila sprejeta Lizbonska pogodba, podpisana 13. decembra 2007, se je konferenca seznanila s tem, da namerava Komisija v skladu s svojo ustaljeno prakso pri pripravi osnutkov delegiranih aktov na področju finančnih storitev nadaljevati posvetovanje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice.
(45)
Ker ciljev te uredbe, in sicer da se od kreditnih institucij in investicijskih podjetij zahteva, da vzpostavijo in vzdržujejo politike prejemkov, ki so skladne z učinkovitim obvladovanjem tveganja, in da se prilagodijo nekatere kapitalske zahteve kot odziv na finančno krizo, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, in ker ta cilj zaradi obsega in učinkov ukrepa lažje doseže Unija, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev.
(46)
Direktivi 2006/48/ES in 2006/49/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Spremembe Direktive 2006/48/ES
Direktiva 2006/48/ES se spremeni:
(1)
Člen 4 se spremeni:
(a)
vstavita se naslednji točki:
„(40a)
‚relistinjenje‘ pomeni listinjenje, kjer je tveganje, povezano z osnovnim paketom izpostavljenosti, tranširano in je vsaj ena od osnovnih izpostavljenosti pozicija listinjenja;
(40b)
‚pozicija relistinjenja‘ pomeni izpostavljenost relistinjenju;“;
(b)
doda se naslednja točka:
„(49)
‚diskrecijske pokojninske ugodnosti‘ pomeni razširjene pokojninske ugodnosti, ki jih kreditna institucija na diskrecijski podlagi odobri zaposlenemu v okviru njegovega paketa variabilnih prejemkov, ki pa ne zajemajo pridobljenih ugodnosti, odobrenih zaposlenemu pod pogoji sistema pokojninskega zavarovanja v družbi.“
(2)
V členu 11(1) se doda naslednji pododstavek:
„Odbor evropskih bančnih nadzornikov mora zagotoviti smernice za ocenjevanje primernosti oseb, ki dejansko vodijo posle kreditne institucije.“
(3)
Člen 22 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Pristojni organi matične države članice zahtevajo, da ima vsaka kreditna institucija zanesljivo ureditev upravljanja, ki vključuje jasno organizacijsko strukturo z natančno opredeljenimi, preglednimi in doslednimi odgovornostmi, učinkovitimi postopki za ugotavljanje, upravljanje in spremljanje tveganj ter poročanje o tveganjih, ki jim je ali bi lahko bila izpostavljena, in ustrezne mehanizme za notranjo kontrolo, vključno z ustreznimi upravnimi in računovodskimi postopki, ter politike in prakse prejemkov, ki so skladne z ustreznim in učinkovitim upravljanjem s tveganji, ter ki tako upravljanje s tveganji tudi spodbujajo.“;
(b)
dodajo se naslednji odstavki:
„3. Pristojni organi matične države članice z informacijami, zbranimi v skladu z merili za razkritje iz točke 15(f) dela 2 Priloge XII, primerjajo trende in prakso prejemkov. Pristojni organi ta podatek posredujejo Odboru evropskih bančnih nadzornikov.
4. Odbor evropskih bančnih nadzornikov zagotovi smernice o ustreznih politikah prejemkov, ki so skladne z načeli iz točk 23 in 24 Priloge V. Smernice prav tako upoštevajo načela glede ustrezne politike prejemkov iz Priporočila Komisije z dne 30. aprila 2009 o politikah prejemkov v sektorju finančnih storitev (10).
Odbor evropskih bančnih nadzornikov med drugim zagotovi smernice za:
(a)
določitev posebnih meril za določitev ustreznih razmerij med fiksno in variabilno sestavino celotnih prejemkov v smislu točke 23(1) Priloge V;
(b)
opredelitev instrumentov, ki so lahko upravičeni kot instrumenti v smislu točke 23(o) navedene priloge.
Odbor evropskih regulativnih organov s področja vrednostnih papirjev tesno sodeluje z Odborom evropskih bančnih nadzornikov pri zagotovitvi smernic o politikah prejemkov za zaposlene, udeležene pri zagotavljanju investicijskih storitev in dejavnosti v smislu točke 2, člena 4(1) Direktive 2004/39/ES.
Odbor evropskih bančnih nadzornikov s pomočjo informacij, ki jih prejme od pristojnih organov, primerja trende in prakse prejemkov na ravni Unije, in sicer na podlagi informacij pristojnih organov, posredovanih v skladu z odstavkom 3.
5. Pristojni organi matične države članice zbirajo informacije o številu posameznikov na kreditno institucijo v plačilnih razredih z najmanj 1 milijonom EUR, vključno z zadevnim področjem poslovanja in glavnimi elementi plače, bonusi, dolgoročnimi nagradami in pokojninskimi prispevki. Te informacije posredujejo Odboru evropskih bančnih nadzornikov, ki jih združene na podlagi posamezne države članice razkrijejo v enotni obliki za poročanje. Odbor evropskih bančnih nadzornikov lahko oblikuje smernice za poenostavitev izvajanja tega odstavka in za zagotovitev doslednosti zbranih informacij.
(4)
V členu 54 se doda naslednji odstavek:
„Države članice zagotovijo, da imajo, za namene prvega odstavka, njihovi pristojni organi pooblastilo za naložitev finančnih in nefinančnih kazni ali ukrepov. Te kazni ali ukrepi morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.“
(5)
V prvem odstavku člena 57 se točka (r) nadomesti z naslednjim:
„(r)
zneski izpostavljenosti pozicij listinjenja, ki prejmejo utež tveganja 1 250 % na podlagi te direktive, in zneski izpostavljenosti pozicij listinjenja v trgovalni knjigi, ki bi prejeli utež tveganja 1 250 %, če bi bili v bančni knjigi iste kreditne institucije.“
(6)
V členu 64 se doda naslednji odstavek:
„5. Kreditne institucije uporabljajo zahteve iz dela B Priloge VII k Direktivi 2006/49/ES za vsa sredstva, merjena po pošteni vrednosti, ko izračunavajo znesek lastnih sredstev in odštejejo od vsote postavk iz točk (a) do (ca), zmanjšane za vrednosti postavk iz člena 57(i) do (k), vsoto potrebnih dodatnih prilagoditev vrednosti. Odbor evropskih bančnih nadzornikov pripravi smernice glede podrobne uporabe te določbe.“
(7)
V členu 66 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
„2. Polovica skupne vrednosti postavk iz točk (l) do (r) člena 57 se odbije od vsote postavk iz točk (a) do (ca), zmanjšane za vrednosti postavk iz točk (i) do (k) navedenega člena, in polovico od skupne vrednosti postavk iz točk (d) do (h) navedenega člena, ob uporabi omejitev, določenih z odstavkom 1 tega člena. Če polovica skupne vrednosti postavk iz točk (l) do (r) presega skupno vrednost postavk iz točk (d) do (h) člena 57, se ta presežek odbije od skupne vrednosti iz točk (a) do (ca), zmanjšane za vrednost postavk iz točk (i) do (k) navedenega člena.
Postavke iz točke (r) člena 57 se ne odbijejo, če se za namene člena 75 vključijo v izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti, kakor je opredeljeno v tej direktivi, ali v izračun kapitalskih zahtev, kakor je opredeljeno v Prilogi I ali V k Direktivi 2006/49/ES.“
(8)
V členu 75 se točki (b) in (c) nadomestita z naslednjim:
„(b)
za posle trgovanja, za pozicijsko tveganje in tveganje nasprotne stranke in, če je dovoljena prekoračitev omejitev iz členov 111 do 117, za velike izpostavljenosti, ki presegajo te omejitve, kapitalske zahteve, določene v skladu s členom 18 in členi 28 do 32 Direktive 2006/49/ES;
(c)
za vse poslovne dejavnosti, za valutno tveganje, za tveganje poravnave in za tveganje v zvezi z blagom, kapitalske zahteve, določene v skladu s členom 18 Direktive 2006/49/ES;“.
(9)
V členu 101 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim:
„1. Kreditna institucija v vlogi sponzorja ali kreditna institucija v vlogi originatorja, ki je v povezavi z listinjenjem uporabila člen 95 pri izračunu zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti ali ki je prodala instrumente iz svoje trgovalne knjige subjektu s posebnim namenom pri listinjenju, tako da zanjo ni več obvezno posedovanje lastnih sredstev za tveganja teh instrumentov, ne zagotavljata večje podpore investitorjem z namenom zmanjšanja morebitnih ali dejanskih izgub investitorjev glede na njune pogodbeno določene obveznosti.“
(10)
Člen 136 se spremeni:
(a)
V prvem pododstavku odstavka 1 se vstavita naslednji točki:
„(f)
zahteva, da kreditne institucije omejijo variabilne prejemke kot delež skupnih neto prihodkov, kadar to ni v skladu z ohranjanjem dobre kapitalske osnove;
(g)
zahteva, da kreditne institucije s čistimi dobički okrepijo kapitalsko osnovo.“;
(b)
V odstavku 2 se doda naslednji pododstavek:
„Za namene določitve ustrezne ravni lastnih sredstev na podlagi pregleda in ovrednotenja, izvedenima v skladu s členom 124, pristojni organi ocenijo, ali je potrebna naložitev kakršne koli posebne zahteve po lastnih sredstvih, ki presega minimalno raven, za zajetje tveganj, ki jim je kreditna institucija izpostavljena ali bi jim lahko bila izpostavljena, ob upoštevanju naslednjega:
(a)
kvantitativnih in kvalitativnih vidikov procesa ocenjevanja iz člena 123, ki ga izvajajo kreditne institucije;
(b)
ureditev, procesov in mehanizmov kreditnih institucij iz člena 22;
(c)
izida pregleda in ovrednotenja, izvedenima v skladu s členom 124.“
(11)
V členu 145 se odstavek 3 nadomesti z naslednjim:
„3. Kreditne institucije sprejmejo formalno politiko za izpolnjevanje zahtev po razkritju iz odstavkov 1 in 2 ter vzpostavijo politike za ocenjevanje primernosti njihovih razkritij, vključno s preverjanjem in pogostostjo. Kreditne institucije imajo tudi politike za ocenjevanje, ali njihova razkritja udeležencem na trgu celovito sporočajo njihov profil tveganja.
Če ta razkritja udeležencem na trgu profila tveganja ne sporočajo celovito, kreditne institucije javno razkrijejo informacije, ki so potrebne poleg informacij, ki jih zahteva odstavek 1. Vendar pa morajo razkriti le informacije, ki so bistvene in niso lastniške ali zaupne po tehničnih merilih iz dela 1 Priloge XII.“
(12)
Naslov naslova VI se nadomesti z naslednjim:
„DELEGIRANI AKTI IN IZVRŠILNA POOBLASTILAA“.
(13)
Člen 150 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. V zvezi z lastnimi sredstvi, brez poseganja v predlog, ki ga mora Komisija predložiti v skladu s členom 62, morajo biti v skladu s členi 151a, in pod pogoji iz členov 151b in 151c in z delegiranimi akti sprejete tehnične prilagoditve na naslednjih področjih:
(a)
razjasnitev opredelitev, da bi se zagotovila enotna uporaba te direktive;
(b)
razjasnitev opredelitev, tako da se pri uporabi te direktive upošteva razvoj dogodkov na finančnih trgih;
(c)
uskladitev terminologije in oblikovanje opredelitev v skladu s poznejšimi akti na področju kreditnih institucij in sorodnimi zadevami;
(d)
razširitev vsebine seznama, navedenega v členih 23 in 24 ter opredeljenega v Prilogi I, ali prilagoditev terminologije, uporabljene za ta seznam, zaradi upoštevanja razvoja dogodkov na finančnih trgih;
(e)
področja, o katerih si morajo pristojni organi izmenjujejo informacije, naštete v členu 42;
(f)
tehnične prilagoditve členov 56 do 67 in člena 74 zaradi razvoja računovodskih standardov ali zahtev, ki se upoštevajo v zakonodaji Unije, ali glede približevanja nadzorniških praks;
(g)
spremembe seznama kategorij izpostavljenosti iz členov 79 in 86, zaradi upoštevanja razvoja dogodkov na finančnih trgih;
(h)
znesek, naveden v členu 79(2)(c), členu 86(4)(a), točki 5 dela 1 Priloge VII in točki 15 dela 2 Priloge VII, da se upošteva učinke inflacije;
(i)
seznam in klasifikacija zunajbilančnih postavk v prilogah II in IV;
(j)
prilagoditev določb v prilogah III in V do XII, da bodo upoštevana dogajanja na finančnih trgih (zlasti novi finančni produkti) ali v računovodskih standardih ali zahtevah, ki upoštevajo zakonodajo Unije, ali glede približevanja nadzorniških praks.
1a. V skladu z regulativnim postopkom iz člena 151(2a) se sprejmejo naslednji ukrepi:
(a)
tehnične prilagoditve seznama iz člena 2;
(b)
sprememba višine ustanovnega kapitala, predpisanega v členu 9, zaradi upoštevanja razvoja na gospodarskem in monetarnem področju.“;
(b)
odstavek 2 se spremeni:
(i)
v prvem pododstavku se uvodni del nadomesti z naslednjim:
„Komisija lahko sprejme naslednje ukrepe:“;
(ii)
drugi pododstavek se nadomesti z naslednjim:
„Ukrepi iz točk (a), (b), (c) in (f) prvega pododstavka se določijo z delegiranimi akti v skladu s členi 151a, in pod pogoji iz členov 151b in 151c. Ukrepi iz točk (d) in (e) prvega pododstavka se določijo v skladu z regulativnim postopkom iz člena 151(2a).“
(14)
Odstavka 2 in 3 člena 151 se črtata.
(15)
Za členom 151 se vstavijo naslednji členi:
„Člen 151a
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 150(1) ter drugega prvega stavka člena 150(2) se prenese na Komisijo za obdobje štirih let z začetkom 15. decembra 2010. Komisija pripravi poročilo o pooblastilu najpozneje šest mesecev pred koncem štiriletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet pooblastilo prekliče v skladu s členom 151b.
2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je prenešeno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členih 151b in 151c.
Člen 151b
Preklic pooblastila
1. Pooblastilo iz člena 150(1) in prvega stavka drugega pododstavka člena 150(2) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet.
2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala, in možne razloge za preklic.
3. Z odločitvijo o preklicu pooblastil prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej naveden. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 151c
Nasprotovanje delegiranim aktom
1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v treh mesecih od datuma uradnega obvestila. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok podaljša za tri mesece.
2. Če do izteka roka iz odstavka 1 niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen. Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred iztekom navedenega roka, če sta Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu ne bosta nasprotovala.
3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu v roku iz odstavka 1, akt ne začne veljati. V skladu s členom 296 PDEU institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.“
(16)
V člen 152 se vstavijo naslednji odstavki:
„5a. Kreditne institucije, ki izračunavajo zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti v skladu s členi 84 do 89 do 31. decembra 2011 zagotovijo lastna sredstva, ki so vedno večja ali enaka znesku, navedenemu v odstavku 5c ali odstavku 5d, če je to ustrezno.
5b. Kreditne institucije, ki za izračun lastnih kapitalskih zahtev za operativna tveganja, kakor je navedeno v členu 105, uporabljajo napredne pristope za merjenje, do 31. decembra 2011 zagotovijo lastna sredstva, ki so vedno večja ali enaka znesku, navedenem v odstavku 5c ali 5d, če je to ustrezno.
5c. Znesek iz odstavkov 5a in 5b ustreza 80 % skupnega minimalnega zneska lastnih sredstev, ki bi ga kreditne institucije morale imeti na podlagi člena 4 Direktive 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES, skladno z uporabo pred 1. januarjem 2007.
5d. S pridržkom odobritve s strani pristojnih organov lahko znesek iz odstavkov 5a in 5b za kreditne institucije iz odstavka 5e ustreza do višine 80 % skupnega minimalnega zneska lastnih sredstev, ki bi ga te kreditne institucije morale imeti na podlagi katerega koli od členov 78 do 83, 103 ali 104 in Direktive 2006/49/ES, skladno z uporabo pred 1. januarjem 2011.
5e. Kreditna institucija lahko odstavek 5d uporabi le, če za izračunavanje svojih kapitalskih zahtev od 1. januarja 2010 ali po tem datumu uporablja pristop IRB ali napredne pristope za merjenje svojega operativnega tveganja.“
(17)
Člen 154(5) se nadomesti z naslednjim:
„5. Do 31. decembra 2012 z izpostavljenostjo tehtano povprečje LGD za vse izpostavljenosti iz naslova bančništva na drobno, zavarovane s stanovanjskimi nepremičninami in brez jamstev enot centralne ravni države, ne sme biti nižje od 10 %.“
(18)
V členu 156 se za tretjim odstavkom vstavijo naslednji odstavki:
„Do 1. aprila 2013 Komisija pregleda določbe o prejemkih, tudi tiste, določene v prilogah V in XII, ter o njih poroča, s posebnim poudarkom na njihovi učinkovitosti, izvajanju in izvrševanju, pri čemer se upošteva mednarodni razvoj dogodkov. S tem pregledom se ugotovijo morebitne vrzeli, nastale zaradi uporabe načela sorazmernosti za te določbe. Komisija svoje poročilo predloži Evropskemu parlamentu in Svetu skupaj z vsemi ustreznimi predlogi.
Da bi zagotovila doslednost ter enake pogoje delovanja, Komisija pregleda izvajanje člena 54 ob upoštevanju doslednosti kazni in ostalih ukrepov, sprejetih in uporabljenih v Uniji, ter po potrebi poda predloge.
Redni pregled uporabe te direktive, ki ga opravi Komisija, mora zagotavljati, da način uporabe direktive ne povzroča izražanja diskriminacije med kreditnimi institucijami na osnovi njihove pravne strukture ali modela lastništva.
Da bi zagotovili doslednost pri varnem in skrbnem dostopu do kapitala, Komisija pregleda ustreznost sklicevanja na instrumente v okviru pomena člena 66(1a)(a) in točke 23(o)(ii) Priloge V takoj, ko sprejme pobudo za pregled opredelitve instrumentov kapitala, kakor jih opredeljujejo členi 56 do 67.“
(19)
Vstavi se naslednji člen:
„Člen 156a
Komisija do 31. decembra 2011 pregleda in poroča o želenih spremembah za prilagoditev Priloge IX te direktive, pri tem pa upošteva mednarodne sporazume v zvezi s kapitalskimi zahtevami kreditnih institucij za pozicije listinjenja. Komisija mora to poročilo predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu skupaj z vsemi ustreznimi zakonodajnimi predlogi.“
(20)
Priloge se spremenijo, kot je določeno v Prilogi I k tej direktivi.
Člen 2
Spremembe Direktive 2006/49/ES
Direktiva 2006/49/ES se spremeni:
(1)
V prvem pododstavku člena 3(1) se doda naslednja točka (t):
„(t)
‚pozicija listinjenja‘ in ‚pozicija relistinjenja‘ pomenita pozicijo listinjenja in pozicijo relistinjenja, kot je opredeljeno v Direktivi 2006/48/ES.“
(2)
V prvem pododstavku člena 17(1) se uvodni del nadomesti z naslednjim:
„Kadar institucija izračunava zneske tveganju prilagojenih izpostavljenosti za namene Priloge II k tej direktivi v skladu s členi 84 do 89 Direktive 2006/48/ES, se za namene izračuna iz odstavka 36 dela 1 Priloge VII Direktive 2006/48/ES uporablja naslednje:“.
(3)
V členu 18(1) se točka (a) nadomesti z naslednjim:
„(a)
kapitalskih zahtev, izračunanih v skladu z metodami in določili iz členov 28 do 32 in s Prilogami I, II in VI in, če je primerno, s Prilogo V, za postavke trgovalne knjige, ter iz odstavkov 1 do 4 Priloge II za postavke bančne knjige;“.
(4)
Naslov oddelka 2 v poglavju VIII se nadomesti z naslednjim:
„Delegirani akti in izvršilna pooblastila“.
(5)
Člen 41(2) se nadomesti z naslednjim:
„2. Ukrepi iz odstavka 1 se sprejmejo z delegiranimi akti v skladu s členom 42a in pogoji iz členov 42b in 42c.“.
(6)
V členu 42 se črta odstavek 2.
(7)
Vstavijo se naslednji členi:
„Člen 42a
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 41 se prenese na Komisijo za obdobje štirih let z začetkom 15. decembra 2010. Komisija pripravi poročilo o pooblastilu najpozneje šest mesecev pred koncem štiriletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet pooblastilo prekliče v skladu s členom 42b.
2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je prenešeno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členih 42b in 42c.
Člen 42b
Preklic pooblastila
1. Pooblastilo iz člena 41 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet.
2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem roku pred sprejetjem končne odločitve ter pri tem navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala.
3. Z odločitvijo o preklicu pooblastil prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej določen.. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 42c
Nasprotovanje delegiranim aktom
1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v treh mesecih od datuma uradnega obvestila. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok podaljša za tri mesece.
2. Če do izteka navedenega roka iz odstavka 1 niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen. Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred iztekom navedenega roka, če sta Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo o nameri, da delegiranemu aktu na bosta nasprotovala.
3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu v roku iz odstavka 1, akt ne začne veljati. V skladu s členom 296 Pogodbe o delovanju Evropske unije institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu.“
(8)
Člen 47 se nadomesti z naslednjim:
„Do 30. decembra 2010 ali drugega zgodnejšega datuma, ki ga določijo pristojni organi za vsak primer posebej, lahko institucije, ki so v skladu s točko 1 Priloge V prejele priznanje modela za posebno pozicijsko tveganje pred 1. januarjem 2007, na podlagi tega obstoječega priznanja uporabljata odstavka 4 in 8 Priloge VIII k Direktivi 93/6/EGS na način, kot sta veljali pred 1. januarjem 2007.“
(9)
Priloge se spremenijo, kot je določeno v Prilogi II k tej direktivi.
Člen 3
Prenos
1. Države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev:
(a)
točk 3, 4, 16 in 17 člena 1 ter točk 1, 2(c), 3 in 5(b)(iii) Priloge I do 1. januarja 2011, ter
(b)
določb te direktive razen tistih, ki so opredeljene v točki (a), do 31. decembra 2011.
Države članice se v sprejetih predpisih iz tega odstavka sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Zakoni in drugi predpisi, potrebni za uskladitev s točko 1 Priloge I, od kreditnih institucij zahtevajo, da navedena načela uporabijo za:
(i)
prejemke iz naslova pogodb, sklenjenih pred dejanskim datumom začetka izvajanja v posamezni državi članici, in priznane ali plačane po tem datumu, ter
(ii)
prejemke za storitve, opravljene v letu 2010, ki so sicer bili priznani, ne pa tudi plačani, pred datumom dejanskega začetka izvajanja v posamezni državi članici.
3. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih določb predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 4
Poročilo
Glede na mednarodno naravo Bazelskega okvira in tveganja povezana z neistočasnim izvajanjem sprememb tega okvira v glavnih pravnih redih, Komisija poroča Evropskemu parlamentu in Svetu do 31. decembra 2010 o napredku v smeri mednarodnega izvajanja sprememb glede okvira kapitalske ustreznosti in poda morebitne primerne predloge.
Člen 5
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 6
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 24. novembra 2010