РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 248/2010 НА КОМИСИЯТА
от 24 март 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1484/95 относно определяне на подробни правила за прилагане на системата на допълнителни вносни мита и относно фиксиране на допълнителни вносни мита в секторите птиче месо и яйца и за яйчен албумин, и на Регламент (ЕО) № 504/2007 относно определяне на подробни правила за прилагането на режима за допълнителни вносни мита в сектора на млякото и млечните продукти
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 143, буква б) във връзка с член 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 614/2009 на Съвета от 7 юли 2009 г. относно общата система за търговия с яйчен албумин и млечен албумин (2), и по-специално член 3, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 на Комисията (3) и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007 на Комисията (4) се постановява, че когато вносната цена CIF на дадена пратка надвишава приложимата представителна цена, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (5), равно на размера на допълнителното мито, което би платил, ако изчислението на допълнителното мито е направено на базата на представителната цена, приложима за въпросния продукт.
(2)
В подобен случай обаче в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията от 30 юни 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на търговията с трети страни в сектора на захарта (6) се постановява, че вносителят трябва да внесе гаранцията по член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 в размер, равен на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на съответната партида.
(3)
С цел хармонизиране на методите на изчисление, които се прилагат в различните сектори, е уместно да се уеднакви методът, предвиден в член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007, с метода, предвиден в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006.
(4)
Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 определят сроковете, в които вносителят трябва да докаже, че пратката е пласирана според условията, потвърждаващи съответствието с вносната цена CIF. Изглежда, че на практика процедурата по вноса и продажбата на стоки в рамките на системата е станала много по-диференцирана. Докато по-рано само един оператор уреждаше едновременно покупката в третата държава, пускането в свободно обращение и продажбата в Общността, днес в различните операции участват няколко оператори, поради което спазването на тези срокове често се оказва невъзможно. Следователно е уместно тези срокове да бъдат удължени.
(5)
Следователно регламенти (ЕО) № 1484/95 и (ЕО) № 504/2007 следва да бъдат съответно изменени.
(6)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за освобождаване за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираното обезпечение се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията по пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.“
Член 2
В член 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (7), равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е представено доказателство за условията при пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 май 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 март 2010 година.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 248/2010
z dne 24. marca 2010
o spremembi Uredbe (ES) št. 1484/95 o podrobnih pravilih za izvajanje sistema dodatnih uvoznih dajatev in o določitvi reprezentativnih cen v sektorju za perutninsko meso in v sektorju za jajca ter za albumine iz jajc ter Uredbe (ES) št. 504/2007 o določitvi podrobnih pravil za uporabo režimov dodatnih uvoznih dajatev v sektorju mleka in mlečnih proizvodov
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (1) ter zlasti člena 143(b) v povezavi s členom 4 Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 614/2009 z dne 7. julija 2009 o skupnem sistemu trgovine za ovalbumin in laktalbumin (2) ter zlasti člena 3(4) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 3(3) Uredbe Komisije (ES) št. 1484/95 (3) in člen 4(3) Uredbe Komisije (ES) št. 504/2007 (4) določata, da mora uvoznik, kadar je uvozna cena CIF pošiljke višja od veljavne reprezentativne cene, položiti varščino iz člena 248(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (5), enako dodatni dajatvi, ki bi jo plačal, če bi izračun dodatne dajatve temeljil na reprezentativni ceni, ki velja za zadevni proizvod.
(2)
Člen 38(3) Uredbe Komisije (ES) št. 951/2006 z dne 30. junija 2006 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 glede trgovine s tretjimi državami v sektorju sladkorja (6) pa za podoben primer določa, da mora uvoznik položiti varščino, navedeno v členu 248(1) Uredbe (EGS) št. 2454/93, enakovredno razliki med zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na osnovi reprezentativne cene, ki se uporablja za zadevni proizvod, in zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na osnovi uvozne cene CIF zadevne pošiljke.
(3)
Zaradi uskladitve metod izračunavanja, ki se uporabljajo v različnih sektorjih, je treba metodo iz člena 3(3) Uredbe (ES) št. 1484/95 in člena 4(3) Uredbe (ES) št. 504/2007 uskladiti z metodo iz člena 38(3) Uredbe (ES) št. 951/2006.
(4)
Člen 3(4) Uredbe (ES) št. 1484/95 in člen 4(4) Uredbe (ES) št. 504/2007 določata roke, v katerih mora uvoznik dokazati, da je bila pošiljka prodana pod pogoji, ki potrjujejo pravilnost uvozne cene CIF. V praksi sta se postopka za uvoz in prodajo blaga v okviru sistema zelo spremenila. Medtem ko se je prej z nabavo v tretji državi, sprostitvijo v prosti promet in prodajo v Skupnosti ukvarjal samo en gospodarski subjekt, pa jih je danes v te različne postopke vključenih več, zaradi česar pogosto ni mogoče upoštevati navedenih rokov. Zato je treba navedene roke podaljšati.
(5)
Uredbi (ES) št. 1484/95 in (ES) št. 504/2007 je zato treba ustrezno spremeniti.
(6)
Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem Upravljalnega odbora za skupno ureditev kmetijskih trgov -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Odstavka 3 in 4 člena 3 Uredbe (ES) št. 1484/95 se nadomestita z naslednjim:
„3. V primeru iz odstavka 2 mora uvoznik položiti varščino iz člena 248(1) Uredbe (EGS) št. 2454/93, enako razliki med zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na podlagi reprezentativne cene, ki velja za zadevni proizvod, in zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na podlagi uvozne cene CIF zadevne pošiljke.
4. Uvoznik v dveh mesecih od prodaje zadevnih proizvodov, ob upoštevanju devetmesečnega roka od dneva prejema deklaracije za sprostitev v prosti promet, dokaže, da je bila pošiljka odprodana pod pogoji, ki potrjujejo pravilnost cen, navedenih v odstavku 2. Neizpolnjevanje enega od teh končnih rokov povzroči izgubo položene varščine. Pristojni organi pa lahko na utemeljeno zahtevo uvoznika podaljšajo devetmesečni rok za največ tri mesece.
Predložena varščina se sprosti do obsega, za katerega je carinskim organom predloženo zadovoljivo dokazilo o odprodaji. V nasprotnem primeru varščina zapade za plačilo dodatnih dajatev.“
Člen 2
Odstavka 3 in 4 člena 4 Uredbe (ES) št. 504/2007 se nadomestita z naslednjim:
„3. V primeru iz odstavka 2 mora uvoznik položiti varščino iz člena 248(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 (7), enako razliki med zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na podlagi reprezentativne cene, ki velja za zadevni proizvod, in zneskom dodatne uvozne dajatve, izračunane na podlagi uvozne cene CIF zadevne pošiljke.
4. Uvoznik v dveh mesecih od prodaje zadevnih proizvodov, ob upoštevanju devetmesečnega roka od dneva prejema deklaracije za sprostitev v prosti promet, dokaže, da je bila pošiljka odprodana pod pogoji, ki potrjujejo pravilnost cen, navedenih v odstavku 2. Neizpolnjevanje enega od teh končnih rokov povzroči izgubo položene varščine. Pristojni organi pa lahko na utemeljeno zahtevo uvoznika podaljšajo devetmesečni rok za največ tri mesece.
Predložena varščina se sprosti do obsega, za katerega je carinskim organom predloženo zadovoljivo dokazilo o odprodaji. V nasprotnem primeru varščina zapade za plačilo dodatnih dajatev.
Člen 3
Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. maja 2010.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 24. marca 2010