РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 261/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 март 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета във връзка с договорните отношения в сектора на млякото и млечните продукти
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42, първа алинея и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Последователните реформи на общата организация на пазара на мляко и млечни продукти, които понастоящем са включени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специални разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (4), имаха за цел пазарното ориентиране на сектора, т.е. решенията на земеделските стопани за това какво и колко да произвеждат да зависят от ценови сигнали, за да се засили конкуренцията в сектора на млякото и млечните продукти и устойчивостта му в условията на глобализираната търговия. Съответно бе взето решение за прогресивно увеличаване на квотите с приемането на Регламент (ЕО) № 72/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. относно промени в Общата селскостопанска политика, за изменение на регламенти (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 320/2006, (ЕО) № 1405/2006, (ЕО) № 1234/2007, (ЕО) № 3/2008 и (ЕО) № 479/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1883/78, (ЕИО) № 1254/89, (ЕИО) № 2247/89, (ЕИО) № 2055/93, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 2596/97, (ЕО) № 1182/2005 и (ЕО) № 315/2007 (5) (реформата от 2008-2009 г. „Преглед на състоянието на ОСП“), за да се осигури плавното постепенно премахване на квотната система за мляко до 2015 г.
(2)
През периода 2007-2009 г. пазарите в сектора на млякото и млечните продукти претърпяха изключително развитие, което в крайна сметка доведе до срив на цените през 2008/2009 г. В началото екстремните метеорологични условия в Океания причиниха значителен спад на снабдяването, който доведе до бързо и съществено увеличение на цените. Въпреки че предлагането в световен план започна да се възстановява и цените започнаха да се връщат към по-нормални равнища, последвалата финансова и икономическа криза имаше отрицателни последствия за млекопроизводителите в Съюза и засили нестабилността на цените. По-високите цени на суровините доведоха до съществено увеличаване на разходите за фуражи и други разходи за вложени стоки, като например енергия. След това спадът на търсенето както в световен мащаб, така и в Съюза, включително и търсенето на мляко и млечни продукти, през период на стабилно производство в Съюза, доведе до спадане на цените в Съюза до най-ниското равнище на спасителната мрежа. Резкият спад на цените на използваните като суровини млечни продукти не бе отразен напълно в по-ниски цени за потребителите, което увеличи брутната печалба на крайните сектори за повечето държави и продукти от сектора на млякото и млечните продукти, като това попречи на съответното търсене да се адаптира към ниските цени на използваните суровини, което забави възстановяването на цените и засили въздействието на ниските цени върху млекопроизводителите, като изложи на сериозен риск жизнеспособността на голяма част от тях.
(3)
Като реакция на сложната ситуация на пазара на мляко през октомври 2009 г. бе създадена експертна група на високо равнище по млякото (ЕГВР) с цел да обсъди средно- и дългосрочните правила за сектора на млякото и млечните продукти, които, с оглед премахването на млечните квоти през 2015 г., биха допринесли за стабилизиране на пазара и доходите на млекопроизводителите и за насърчаване на прозрачността в сектора.
(4)
ЕГВР получи устни и писмени становища от основните заинтересовани групи във веригата за доставка на мляко и млечни продукти в Европа, които представят земеделските стопани, млекопреработвателите, търговците на млечни продукти, търговците на дребно и потребителите. Освен това ЕГВР получи становища от поканените учени, представители на трети държави, национални органи за защита на конкуренцията и от службите на Комисията. На 26 март 2010 г. се състоя конференция на заинтересованите страни от сектора на млякото и млечните продукти, която позволи на по-широк кръг от участници във веригата за доставка да изложат мненията си. ЕГВР представи своя доклад на 15 юни 2010 г. Докладът съдържаше анализ на сегашното положение на сектора на млякото и млечните продукти и редица препоръки, насочени към договорните отношения, влиянието на производителите при договаряне, междупрофесионалните/междубраншовите организации, прозрачността (включително допълнителното усъвършенстване на европейския механизъм за наблюдение на цените), пазарните мерки и фючърсите, стандартите за търговия и етикетирането на произхода, както и иновациите и научните изследвания. Като първа стъпка настоящият регламент урежда първите четири от тези въпроси.
(5)
ЕГВР отбеляза наличието на големи разлики между държавите-членки в секторите на млекопроизводството и млекопреработването. Ситуацията е много различна както между операторите и видовете оператори, така и в рамките на отделните държави-членки. Концентрацията на предлагането обаче в много случаи е ниска, което създава неравновесие във влиянието на земеделските стопани и мандрите при договаряне в рамките на веригата за доставка. Това неравновесие може да доведе до нелоялни търговски практики, по-специално - до ситуации, в които към момента на доставката земеделските стопани може да не знаят каква цена ще получат за млякото си, защото в много случаи цената се определя от мандрите на много по-късен етап въз основа на получената добавена стойност и най-често е извън контрола на земеделските стопани.
(6)
Това води до проблеми в процеса на пренос на цените по цялата верига, в частност по отношение на изкупните цени, чиито стойности като цяло не се изменят в съответствие с повишаващите се производствени разходи. Обратно на очакванията през 2009 г. предлагането на млякото не се адаптира своевременно към пониженото търсене. В някои по-големи държави-членки производителки като реакция на по-ниските цени земеделските стопани произведоха дори повече, отколкото през предишната година. Добавената стойност по веригата на млякото и млечните продукти се съсредоточава все повече в крайните сектори, по-специално в мандрите и търговците на дребно, като крайната потребителска цена не е отразена в цената, която се заплаща на млекопроизводителите. Всички участници във веригата на млякото и млечните продукти, включително сектора на дистрибуцията, следва да бъдат насърчавани да сътрудничат помежду си с оглед преодоляването на това неравновесие.
(7)
За мандрите количеството мляко, което им се доставя през сезона, не винаги е добре планирано. Дори при кооперациите на млекопроизводителите (които са собственост на земеделски стопани, притежават съоръжения за преработка и преработват 58 % от суровото мляко в Съюза) е възможно неуспешно адаптиране на предлагането към търсенето: производителите са длъжни да доставят цялото си мляко на кооперацията, а тя е длъжна да приеме всичкото мляко.
(8)
Не е широко разпространено използването на типови писмени договори, които съдържат основни елементи и се сключват преди доставката. Такива договори обаче биха могли да засилят отговорността на операторите по веригата на млякото и млечните продукти и осъзнаването на необходимостта от по-добро отчитане на сигналите на пазара и по-добър пренос на цените, както и да спомогнат за адаптирането на предлагането спрямо търсенето и предотвратяването на нелоялните търговски практики.
(9)
Предвид липсата на законодателство на Съюза относно тези договори държавите-членки могат да решат да изискват задължителното им използване в рамките на националните си системи на договорното право, при условие че при това се спазва правото на Съюза, и по-специално се съблюдава правилното функциониране на вътрешния пазар и на общата организация на пазара. Предвид разнообразието от ситуации, съществуващо в рамките на Съюза от гледна точка на договорното право, с цел спазване на субсидиарността вземането на такова решение следва да продължи да бъде от компетентността на държавите-членки. За всички доставки на сурово мляко на определена територия следва да се прилагат еднакви условия. Ето защо, ако държава-членка реши, че всяка доставка на сурово мляко на нейната територия от земеделски стопанин на преработвател трябва да бъде уредена от писмен договор между страните, това задължение следва да се прилага и спрямо доставките на сурово мляко от други държави-членки, но не е необходимо да се прилага и спрямо доставките за други държави-членки. В съответствие с принципа на субсидиарност самите държави-членки следва да могат да решат дали да предвидят изискването, че първият изкупвач трябва да направи на земеделския стопанин писмена оферта за сключване на подобен договор.
(10)
За да се гарантират подходящи минимални стандарти за такива договори и нормалното функциониране на вътрешния пазар и на общата организация на пазара, на равнището на Съюза следва да се установят някои основни условия за използването на такива договори. Всички тези основни условия обаче следва да бъдат свободно договаряни. При все това, за постигане на по-голяма стабилност на пазара на мляко и млечни продукти и за повишаване на възможностите за реализация за млекопроизводителите в определени държави-членки, в които е доста разпространено използването на договори с много кратък срок, държавите-членки следва да могат да определят минимален срок на такива договори и/или оферти. При все това този минимален срок следва да бъде задължителен единствено за договорите между първия изкупвач и млекопроизводителите или за офертите, направени от първите изкупвачи на млекопроизводителите. Освен това той не следва да нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар и млекопроизводителите следва да могат да се откажат от прилагането на подобен минимален срок или да го отхвърлят. По отношение на основните условия е важно цената, дължима за доставките, да може да се определя в договора, по избор на страните по договора, като фиксирана цена или като цена, която се променя в зависимост от определени фактори като количеството и качеството или състава на доставеното сурово мляко, без да се изключва възможността за комбиниране в един договор на фиксирана цена за определено количество с цена, изчислявана съгласно определена формула, за доставеното допълнително количество сурово мляко.
(11)
С цел опростяване следва да бъдат освободени от изискването за писмен договор кооперациите на млекопроизводители, чийто устав или чиито правила и решения, установени или произтичащи от този устав, съдържат разпоредби с последици, сходни с тези на основните условия за договорите, установени в настоящия регламент.
(12)
С цел повишаване на ефективността на предвидената по-горе договорна система, в случаите когато посредници събират млякото от производителите и го доставят на преработвателите, държавите-членки следва да разполагат с възможността да прилагат тази система и по отношение на тези посредници.
(13)
В член 42 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) се предвижда, че правилата на Съюза относно конкуренцията се прилагат по отношение на производството и търговията със селскостопански продукти само доколкото това е решено от Европейския парламент и Съвета в рамките на разпоредбите на член 43, параграф 2 ДФЕС, който от своя страна предвижда установяването на обща организация на селскостопанските пазари.
(14)
С цел да се осигури жизнеспособното развитие на производството и, по този начин, съответен жизнен стандарт на млекопроизводителите, следва да се засили влиянието им при договаряне спрямо млекопреработвателите, което следва да доведе до по-справедливо разпределение на добавената стойност по веригата за доставка. Ето защо, за постигането на тези цели на Общата селскостопанска политика следва да се приеме разпоредба съгласно член 42 и член 43, параграф 2 ДФЕС, за да се даде възможност на организации на производителите, създадени изключително от млекопроизводители или от техни асоциации, съвместно да договарят с отделна мандра договорните условия, включително цената, за продукцията на някои или на всички свои членове. Въпреки това единствено организации на производителите, които поискат и бъдат признати съгласно член 122 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, следва да бъдат могат да използват тази разпоредба. Освен това посочената разпоредба следва да не се прилага спрямо признати организации на производителите, включително кооперации, които преработват цялото количество сурово мляко, произведено от техните членове, тъй като няма доставка на сурово мляко на други преработватели. Освен това следва да се предвиди възможността съществуващите организации на производителите, които са признати съгласно националното законодателство, да бъдат de facto признати и по настоящия регламент.
(15)
За да не се нарушава ефективната работа на кооперациите и за постигане на яснота, следва да се уточни, че когато членството на земеделски стопанин в кооперация включва, по отношение на цялото му производство на мляко или на част от него, задължение за доставка на сурово мляко при условия, определени в устава на кооперацията или в правилата и решенията, установени или произтичащи от този устав, тези условия не следва да се договарят чрез организация на производителите.
(16)
Освен това, с цел да се поддържа ефективна конкуренция на пазара на мляко и млечни продукти, тази възможност следва да подлежи на подходящи ограничения, изразени като дял от производството в Съюза и от производството във всяка държава-членка, обхванато от подобни преговори. Ограничението, изразено като дял от националното производството, следва първо да се прилага спрямо количеството сурово мляко, произведено в съответната държава-членка производителка или във всяка от държавите-членки производителки. Същото процентно ограничение следва да се прилага и спрямо количеството сурово мляко, доставено на определена държава-членка по местоназначение.
(17)
Предвид значението на защитените наименования за произход (ЗНП) и защитените географски указания (ЗГУ), по-специално по отношение на уязвимите селски райони, и с цел да се гарантира добавената стойност и да се поддържа качеството, по-специално на сирената със ЗНП или ЗГУ, както и в контекста на изтичането на срока на прилагане на квотната система за мляко, държавите-членки следва да могат да прилагат правила за регулиране на доставките на такива сирена, произведени в определения географски район. Тези правила следва да се прилагат за цялото производство на съответното сирене и следва да се приемат по искане на междубраншова организация, организация на производителите или група по смисъла на Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (6). Такова искане следва да бъде подкрепено от преобладаващото мнозинство от млекопроизводителите, съответстващи на по-голямата част от количеството мляко, използвано за това сирене, а в случая на междубраншови организации или групи - от преобладаващото мнозинство от производителите на сирене, представляващи по-голямата част от производството на това сирене. Освен това тези правила следва да зависят от строги условия, по-специално с цел да се избегнат вредите за търговията с продукти в други пазари и да се защитят правата на малцинството. Държавите-членки следва незабавно да публикуват приетите правила и да ги нотифицират на Комисията, като гарантират провеждането на редовни проверки и отменят правилата при липса на съответствие.
(18)
В някои сектори са въведени правила на равнището на Съюза за междубраншовите организации. Тези организации могат да изиграят полезна роля за диалога между участниците във веригата за доставка и за насърчаване на най-добрите практики и прозрачността на пазара. Подобни правила следва да се прилагат и в сектора на млякото и млечните продукти, наред с разпоредбите, които изясняват позицията на тези организации от гледна точка на правото на конкуренцията, при условие че дейността на тези организации не нарушава конкуренцията или вътрешния пазар, нито влияе неблагоприятно на нормалното функциониране на общата организация на селскостопанските пазари. Държавите-членки следва да насърчават всички заинтересовани участници да участват в междубраншови организации.
(19)
Комисията има нужда от своевременно предоставяна информация за количеството доставяно сурово мляко, за да може да проследи развитията на пазара. Ето защо следва да се приеме разпоредба, която да гарантира, че първият изкупвач предоставя редовно такава информация на държавата-членка и че държавите-членки я нотифицират на Комисията.
(20)
Комисията се нуждае и от нотификации от държавите-членки във връзка с преговорите за сключване на договори, признаването на организациите на производителите и техните асоциации и на междубраншовите организации, както и договорните отношения в сектора на млякото и млечните продукти, за целите на наблюдението и анализа на прилагането на настоящия регламент, по-специално за целите на изготвянето на докладите относно развитието на пазара на млякото, които Комисията следва да представя на Европейския парламент и на Съвета.
(21)
Предвидените в настоящия регламент мерки са оправдани при сегашните икономически обстоятелства на пазара на млякото и млечните продукти и предвид структурата на веригата за доставка. Поради това те следва да се прилагат достатъчно дълго, за да могат да имат пълен ефект. Предвид значителното им въздействие обаче те следва да са ограничени във времето и да подлежат на преглед, за да се прецени как действат и дали да се продължи прилагането им. Този въпрос следва да се разгледа в двата доклада на Комисията за развитието на пазара на млякото и млечните продукти, относно по-специално потенциалните стимули за насърчаване на земеделските стопани да сключат споразумения за съвместно производство, първият от които трябва да бъде представен до 30 юни 2014 г., а вторият - до 31 декември 2018 г.
(22)
Икономиката на определени региони в Съюза в неблагоприятно положение зависи в голяма степен от производството на мляко. Поради характерните особености на тези региони е необходимо общите политики да бъдат адаптирани, за да съответстват в по-голяма степен на техните потребности. Общата селскостопанска политика вече включва специфични мерки за тези региони в неблагоприятно положение. Допълнителните мерки на политиката, установени в настоящия регламент, могат да допринесат за укрепването на позицията на млекопроизводителите в тези региони. Това въздействие следва обаче да бъде оценено в горепосочените доклади, въз основа на които Комисията следва, когато е необходимо, да представи предложения на Европейския парламент и на Съвета.
(23)
За да се гарантира ясното определяне на целите и отговорностите на организациите на производителите и асоциациите на организации на производителите в сектора на млякото и млечните продукти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на условията за признаване на транснационалните организации на производителите и транснационалните асоциации на организации на производителите, правилата относно тяхното учредяване и условията за оказване на административна помощ в случаите на транснационално сътрудничество, както и изчисляването на количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите, водени от организации на производителите. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване по подходящ начин на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(24)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Изпълнителните правомощия, свързани с прилагането на условията за признаване на организациите на производителите и техните асоциации и на междубраншовите организации, нотификациите от страна на тези организации относно количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите, нотификациите, изпращани от държавите-членки на Комисията относно тези организации, и правилата за регулирането на доставките на сирена със ЗНП или ЗГУ, подробните правила относно споразуменията, решенията и съгласуваните практики в сектора на млякото и млечните продукти, съдържанието, формата и сроковете на задължителните декларации в този сектор, определени аспекти на договорите за доставка на сурово мляко от земеделските стопани и нотификацията, изпращана на Комисията относно избора, направен от държавите-членки в това отношение, следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (7).
(25)
Предвид правомощията на Комисията във връзка с политиката на Съюза в областта на конкуренцията и предвид особения характер на тези актове Комисията следва да реши, без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011, дали определени споразумения и съгласувани практики в сектора на млякото и млечните продукти са съвместими с правилата за конкуренция на Съюза, дали организации на производителите могат да водят преговори по отношение на повече от една държава-членка и дали следва да се отменят определени правила, установени от държавите-членки с цел регулиране на доставките на сирена със ЗНП или ЗГУ.
(26)
Поради това Регламент (ЕО) № 1234/2007 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения в Регламент (ЕО) № 1234/2007
Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изменя, както следва:
1)
В член 122, първа алинея, буква а) се вмъква следната подточка:
„iiia)
мляко и млечни продукти;“.
2)
В член 123 се добавя следният параграф:
„4. Държавите-членки могат да признаят и междубраншови организации, които:
а)
официално са отправили искане да бъдат признати и са съставени от представители на икономически дейности, свързани с производството на сурово мляко и с поне един от следните етапи на веригата на доставка: преработката на продукти от сектора на млякото и млечните продукти или търговията с тях, включително дистрибуция;
б)
са създадени по инициатива на всички или някои от представителите, посочени в буква а);
в)
като вземат предвид интересите на своите членове и на потребителите, извършват в един или повече региони на Съюза една или повече от следните дейности:
i)
повишаване на знанията и на прозрачността на производството и на пазара, включително чрез публикуването на статистически данни за цените, количествата и сроковете на сключените предходни договори за доставка на сурово мляко и чрез осигуряването на анализи на потенциалните бъдещи развития на пазара на регионално, национално и международно равнище;
ii)
съдействие за по-добро координиране на пускането на пазара на продукти от сектора на млякото и млечните продукти, по-специално посредством научни изследвания и пазарни проучвания;
iii)
насърчаване на потреблението и предоставяне на информация относно млякото и млечните продукти на вътрешния и външния пазар;
iv)
проучване на потенциалните пазари за износ;
v)
изготвяне, в съответствие с правилата на Съюза, на типови образци на договори за продажбата на сурово мляко на изкупвачите и/или доставянето на преработени продукти на дистрибуторите и търговците на дребно, като отчитат необходимостта от постигане на лоялна конкуренция и избягване на нарушенията на пазара;
vi)
предоставяне на информация и провеждане на проучвания, необходими за ориентиране на производството към продукти, които са по-добре съобразени с пазарните изисквания и с вкусовете и очакванията на потребителите, най-вече по отношение на качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vii)
поддържане и развитие на производствения потенциал на сектора на млякото и млечните продукти, inter alia, чрез насърчаване на иновациите и оказване на подкрепа за програмите за приложна научноизследователска и развойна дейност с оглед на използването на целия потенциал на млякото и млечните продукти, по-специално с цел създаване на продукти с добавена стойност, които са по-привлекателни за потребителите;
viii)
търсене на начини за ограничаване на използването на ветеринарно-санитарни продукти, подобряване на управлението на други вложени продукти и подобряване на безопасността на храните и на здравето на животните;
ix)
разработване на методи и инструменти за подобряване на качеството на продуктите на всички етапи от производството и предлагането на пазара;
x)
използване на потенциала на биологичното производство, опазване и насърчаване на този тип производство, както и на производството на продукти с наименования за произход, етикети за качество и географски указания; както и
xi)
насърчаване на интегрираното производство или на други екологично чисти производствени методи.“
3)
В част II, дял II, глава II се вмъква следният раздел:
„Раздел IIA
Правила за организациите на производителите и междубраншовите организации в сектора на млякото и млечните продукти
Член 126а
Признаване на организациите на производителите и техните асоциации в сектора на млякото и млечните продукти
1. Държавите-членки признават за организации на производителите в сектора на млякото и млечните продукти всички юридически лица или ясно обособени части от юридически лица, които кандидатстват за такова признаване, при условие че те:
а)
отговарят на изискванията, установени в член 122, първа алинея, букви б) и в);
б)
покриват минималните прагове, определени от съответната държава-членка във връзка с броя на членовете и/или количеството продукция за предлагане на пазара в отрасъла, в който извършват своята дейност;
в)
има достатъчно доказателства, че те могат да извършват нормално своята дейност както по отношение на сроковете, така и на ефективността и гъстотата на доставките;
г)
имат устав, който е съобразен с букви а), б) и в) от настоящия параграф.
2. В отговор на заявление държавите-членки могат да признаят дадена асоциация на организации на производителите в сектора на млякото и млечните продукти, ако съответната държава-членка счете, че тази асоциация е в състояние да извършва ефективно дейности на призната организация на производителите и да изпълнява условията, предвидени в параграф 1.
3. Държавите-членки могат да решат, че организациите на производителите, които са признати преди 2 април 2012 г. въз основа на националното законодателство и които изпълняват условията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, се считат за признати като организации на производителите съгласно член 122, първа алинея, буква а), подточка iiia).
Организациите на производители, които са признати преди 2 април 2012 г. въз основа на националното законодателство и които не изпълняват условията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, могат да продължат да извършват дейността си в съответствие с националното законодателство до 3 октомври 2012 г.
4. Държавите-членки:
а)
решават дали да признаят дадена организация на производителите в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи доказателства; това заявление се подава в държавата-членка, в която се намира централното управление на организацията;
б)
извършват проверки с определена от тях периодичност, за да установят дали признатите организации на производителите и асоциациите на организации на производителите спазват разпоредбите на настоящата глава;
в)
при неспазване или нередности при изпълнението на предвидените в настоящата глава мерки налагат на тези организации и асоциации съответните определени от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
информират Комисията веднъж годишно и не по-късно от 31 март за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Член 126б
Признаване на междубраншови организации в сектора на млякото и млечните продукти
1. Държавите-членки могат да признаят междубраншови организации в сектора на млякото и млечните продукти, при условие че тези организации:
а)
отговарят на изискванията, предвидени в член 123, параграф 4;
б)
извършват дейността си в един или повече региони на съответната територия;
в)
представляват значителен дял от икономическите дейности, посочени в член 123, параграф 4, буква а);
г)
самите те не участват пряко в производството, преработката или търговията с продукти от сектора на млякото и млечните продукти.
2. Държавите-членки могат да решат, че междубраншовите организации, които са признати преди 2 април 2012 г. въз основа на националното законодателство и които отговарят на условията, предвидени в параграф 1, се считат за признати като междубраншови организации съгласно член 123, параграф 4.
3. Когато използват възможността за признаване на междубраншова организация в съответствие с параграф 1 и/или 2, държавите-членки:
а)
решават дали да признаят дадена междубраншова организация в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи доказателства; това заявление се подава в държавата-членка, в която се намира централното управление на организацията;
б)
извършват проверки с определена от тях периодичност, за да установят дали признатите междубраншови организации спазват условията за тяхното признаване;
в)
при неспазване или нередности при изпълнението на предвидените в настоящия регламент мерки налагат на тези организации съответните определени от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
оттеглят признаване, когато:
i)
вече не се спазват изискванията и условията за признаване, предвидени в настоящия член;
ii)
междубраншовата организация участва в някое от споразуменията, решенията и съгласуваните практики, посочени в член 177а, параграф 4, без да се засягат другите санкции, които се налагат съгласно националното право;
iii)
междубраншовата организация не спазва задължението за нотифициране, посочено в член 177а, параграф 2;
д)
информират Комисията веднъж годишно и не по-късно от 31 март за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Член 126в
Преговори за сключване на договори в сектора на млякото и млечните продукти
1. Договори за доставка на сурово мляко от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко или на млекосъбирателно предприятие по смисъла на член 185е, параграф 1, втора алинея могат да се договарят от организация на производителите в сектора на млякото и млечните продукти, призната съгласно член 122, от името на членуващите в нея земеделски стопани, по отношение на цялата им обща продукция или част от нея.
2. Преговорите от страна на организацията на производителите могат да се водят:
а)
независимо дали собствеността върху суровото мляко преминава от земеделските стопани към организацията на производителите,
б)
независимо дали договорената цена е една и съща за общата продукция на някои или на всички земеделски стопани, членуващи в нея,
в)
при условие че за определена организация на производители:
i)
количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите, не надхвърля 3,5 % от общата продукция на Съюза, и
ii)
количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите и е произведено в отделна държава-членка, не надхвърля 33 % от общата национална продукция на тази държава-членка, и
iii)
количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите и е доставено в отделна държава-членка, не надхвърля 33 % от общата национална продукция на тази държава-членка,
г)
при условие че заинтересованите земеделски стопани не членуват в друга организация на производителите, която също води преговори за такива договори от тяхно име; държавите-членки обаче могат да се отклонят от това условие в надлежно обосновани случаи, когато земеделските стопани притежават две отделни производствени единици, разположени в различни географски области;
д)
при условие че суровото мляко не е предмет на задължение за доставка, произтичащо от членството на земеделския стопанин в кооперация, в съответствие с условията, предвидени в устава на кооперацията, или с правилата и решенията, установени или произтичащи от този устав, и
е)
при условие че организацията на производителите нотифицира компетентните органи на държавата-членка или държавите-членки, на чиято територия извършва дейност, за количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите.
3. Независимо от условията, предвидени в параграф 2, буква в), подточки ii) и iii), дадена организация на производителите може да води преговори съгласно параграф 1, при условие че по отношение на тази организация на производителите количеството сурово мляко, предмет на преговорите, което се произвежда или доставя в държава-членка с обща годишна продукция на сурово мляко под 500 000 тона, не надхвърля 45 % от общата национална продукция на тази държава-членка.
4. За целите на настоящия член позоваванията на организации на производителите включват и асоциациите на такива организации на производителите.
5. За целите на прилагането на параграф 2, буква в) и параграф 3 Комисията публикува по начин, който прецени за подходящ, информация за количествата сурово мляко, произведено в Съюза и в държавите-членки, като използва най-актуалната налична информация.
6. Чрез дерогация от параграф 2, буква в) и параграф 3, дори когато предвидените там прагове не са превишени, органът за защита на конкуренцията, посочен във втора алинея от настоящия параграф, може да реши в конкретен случай, че организацията на производителите следва да започне преговорите по определен въпрос отново или че не следва да води преговори, ако той прецени това за необходимо за запазване на конкуренцията или за предотвратяване на сериозни вреди за МСП на преработватели на сурово мляко на територията, за която е компетентен.
При преговори, обхващащи повече от една държава-членка, посоченото в първа алинея решение се взема от Комисията, без да се прилага процедурата, посочена в член 195, параграф 2 или член 196б, параграф 2. Във всички останали случаи това решение се взема от националния орган за защита на конкуренцията на държавата-членка, с която са свързани преговорите.
Решенията по настоящия параграф се прилагат не по-рано от датата на съобщаването им на съответните предприятия.
7. За целите на настоящия член:
а)
„национален орган за защита на конкуренцията“ означава органът, посочен в член 5 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. за прилагане на правилата за конкуренция, изложени в членове 101 и 102 от Договора (8);
б)
„МСП“ означава микро-, малки или средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (9).
8. Държавата-членка, в която се провеждат преговорите в съответствие с настоящия член, нотифицира Комисията за прилагането на параграф 2, буква е) и параграф 6.
Член 126г
Регулиране на предлагането на сирене със защитено наименование за произход или защитено географско указание
1. По искане от страна на организация на производителите, призната съгласно член 122, първа алинея, буква а), междубраншова организация, призната съгласно член 123, параграф 4, или група от оператори, посочена в член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 510/2006, държавите-членки могат да определят за ограничен период от време задължителни правила за регулирането на предлагането на сирене със защитено наименование за произход или със защитено географско указание съгласно член 2, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 510/2006.
2. Правилата, посочени в параграф 1, отговарят на условията, предвидени в параграф 4, и зависят от наличието на предходно споразумение между страните в географския район, посочен в член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 510/2006. Подобно споразумение се сключва между най-малко две трети от млекопроизводителите или техните представители, съответстващи на две трети от суровото мляко, използвано за производството на сиренето, посочено в параграф 1 и, когато е целесъобразно, най-малко две трети от производителите на това сирене, представляващи най-малко две трети от производството на това сирене в географския район, посочен в член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 510/2006.
3. За целите на параграф 1 за сирене със защитено географско указание географският район на произход на суровото мляко, посочен в спецификацията на продукта за сиренето, е същият като географският район, посочен в член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 510/2006, във връзка с това сирене.
4. Правилата, посочени в параграф 1:
а)
се отнасят единствено до регулирането на предлагането на съответния продукт и целят адаптиране на предлагането на това сирене към търсенето;
б)
пораждат действие единствено за съответния продукт;
в)
могат да са задължителни за период не по-дълъг от три години и след изтичането на този период могат да бъдат подновявани след ново искане по параграф 1;
г)
не вредят на търговията с продукти, различни от обхванатите от правилата, посочени в параграф 1;
д)
не се отнасят до каквито и да е сделки след първоначалното предлагане на съответното сирене на пазара;
е)
не допускат определяне на цените, включително когато цените са определени като насока или препоръка;
ж)
не водят до липса на прекомерно голяма част от съответния продукт, която иначе би била налична;
з)
не водят до дискриминация, не представляват пречка пред новите участници на пазара и не засягат неблагоприятно дребните производители;
и)
спомагат за поддържането на качеството и/или развитието на съответния продукт;
й)
не засягат член 126в.
5. Правилата, посочени в параграф 1, се публикуват в официално издание на съответната държава-членка.
6. Държавите-членки провеждат проверки, за да гарантират спазването на условията, предвидени в параграф 4, а когато компетентните национални органи установят, че тези условия не са спазени, отменят правилата, посочени в параграф 1.
7. Държавите-членки нотифицират незабавно Комисията за правилата, посочени в параграф 1, които са приели. Комисията информира държавите-членки за всяка нотификация за подобни правила.
8. Комисията може по всяко време да приеме актове за изпълнение, с които да изиска от определена държава-членка да отмени правилата, които последната е установила съгласно параграф 1, ако Комисията счита, че тези правила не отговарят на условията, предвидени в параграф 4, предотвратяват или нарушават конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашават свободната търговия или постигането на целите на член 39 ДФЕС. Тези актове за изпълнение се приемат, без да се прилага процедурата, посочена в член 195, параграф 2 или член 196б, параграф 2.
Член 126д
Правомощия на Комисията във връзка с организации на производителите и междубраншови организации в сектора на млякото и млечните продукти
1. За да се гарантира, че целите и отговорностите на организациите на производителите и асоциациите на организациите на производителите в сектора на млякото и млечните продукти са ясно определени, така че да се допринася за ефективността на действията на подобни организации, без да се налага ненужна тежест, на Комисията се предоставя правомощието да приема в съответствие с член 196а делегирани актове за определяне на:
а)
условията за признаване на транснационални организации на производителите и транснационални асоциации на организации на производителите;
б)
правилата относно установяването и условията за оказване на административна помощ от съответните компетентни органи в случай на транснационално сътрудничество;
в)
допълнителните правила относно изчисляването на количеството сурово мляко, предмет на преговорите, посочени в член 126в, параграф 2, буква в) и член 126в, параграф 3.
2. Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на подробните правила, необходими за:
а)
изпълнението на предвидените в членове 126а и 126б условия за признаване на организации на производителите и техни асоциации и на междубраншови организации;
б)
нотификацията, посочена в член 126в, параграф 2, буква е);
в)
нотификациите, които да бъдат изпратени от държавите-членки до Комисията в съответствие с член 126а, параграф 4, буква г), член 126б, параграф 3, буква д), член 126в, параграф 8 и член 126г, параграф 7;
г)
процедурите във връзка с оказването на административна помощ в случай на транснационално сътрудничество.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 196б, параграф 2.
4)
В член 175 текстът „при спазване на членове 176-177 от настоящия регламент“ се заменят с текста „при спазване на членове 176-177а от настоящия регламент“.
5)
Вмъква се следният член:
„Член 177а
Споразумения, решения и съгласувани практики в сектора на млякото и млечните продукти
1. Член 101, параграф 1 ДФЕС не се прилага по отношение на споразумения, решения и съгласувани практики на признати междубраншови организации, имащи за цел извършването на дейностите, посочени в член 123, параграф 4, буква в) от настоящия регламент.
2. Параграф 1 се прилага само при условие че:
а)
Комисията е нотифицирана за споразуменията, решенията и съгласуваните практики; и
б)
в срок от три месеца след получаване на всички изискуеми данни Комисията не е установила, без да прилага процедурата, посочена в член 195, параграф 2 или член 196б, параграф 2, че тези споразумения, решения или съгласувани практики са несъвместими с правилата на Съюза.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да бъдат въведени в действие преди изтичането на срока, посочен в параграф 2, буква б).
4. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики се обявяват при всички случаи за несъвместими с правилата на Съюза, ако:
а)
могат да доведат до подялба под каквато и да е форма на пазарите в Съюза;
б)
могат да засегнат правилното функциониране на организацията на пазара;
в)
могат да доведат до нарушения на конкуренцията и не са от съществено значение за постигането на на целите на Общата селскостопанска политика, към което е насочена дейността на междубраншовите организации;
г)
водят до определянето на цени;
д)
могат да породят дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти.
5. Ако след изтичането на срока, посочен в параграф 2, буква б), Комисията установи, че условията за прилагане на параграф 1 не са спазени, тя, без да прилага процедурата, посочена в член 195, параграф 2 или член 196б, параграф 2, взема решение, в което декларира, че член 101, параграф 1 ДФЕС се прилага по отношение на съответното споразумение, решение или съгласувана практика.
Това решение на Комисията не се прилага преди датата на съобщаването му на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация е представила невярна информация или е злоупотребила с изключението, предвидено в параграф 1 от настоящия член.
6. При многогодишни споразумения нотификацията за първата година е валидна и за следващите години на споразумението. Въпреки това в този случай Комисията може по собствена инициатива или по искане на друга държава-членка да приеме по всяко време констатация за несъвместимост.
7. Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднаквото прилагане на настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 196б, параграф 2.“
6)
Член 184 се изменя, както следва:
а)
точка 6 се заменя със следното:
„6.
преди 31 декември 2010 г. и 31 декември 2012 г. на Европейския парламент и Съвета относно развитието на ситуацията на пазара и съответните условия за плавно постепенно премахване на квотната система за мляко, при необходимост придружен от подходящи предложения.“;
б)
добавя се следната точка:
„9.
до 30 юни 2014 г. и до 31 декември 2018 г., на Европейския парламент и на Съвета относно развитието на пазарната ситуация в сектора на млякото и млечните продукти, и по-специално относно действието на член 122, първа алинея, буква а), подточка iiia), член 123, параграф 4 и членове 126в, 126г, 177a, 185д и 185е, в който се оценяват по-специално последиците за млекопроизводителите и производството на мляко в регионите в неблагоприятно положение във връзка с общата цел за запазване на производството в тези региони и се отразяват потенциалните стимули за насърчаване на земеделските стопани да сключат споразумения за съвместно производство, придружен от подходящи предложения.“
7)
Вмъкват се следните членове:
„Член 185д
Задължителни декларации в сектора на млякото и млечните продукти
Считано от 1 април 2015 г. първите изкупвачи на сурово мляко декларират пред компетентния национален орган доставяните им количества сурово мляко всеки месец.
За целите на настоящия член и на член 185е „първи изкупвач“ означава предприятие или група, която купува мляко от производители с цел:
а)
да го събира, пакетира, съхранява, охлажда или преработва, включително и съгласно договор;
б)
да го продава на едно или повече предприятия, обработващи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Държавите-членки нотифицират Комисията за количеството сурово мляко, посочено в първа алинея.
Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на правилата относно съдържанието, формата и сроковете на тези декларации, както и на мерките, свързани с нотификациите, изпращани от държавите-членки на Комисията в съответствие с настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 196б, параграф 2.
Член 185е
Договорни отношения в сектора на млякото и млечните продукти
1. Ако дадена държава-членка реши, че всяка доставка на сурово мляко на нейна територия от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко трябва да е предмет на писмен договор между страните, и/или реши, че първите изкупвачи трябва да направят писмена оферта за сключване на договор за доставката на сурово мляко от земеделските стопани, този договор и/или оферта за сключване на договор трябва да отговарят на предвидените в параграф 2 условия.
Ако държавата-членка реши, че доставките на сурово мляко от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко трябва да са предмет на писмен договор, тя също така решава кой етап или етапи от доставката се уреждат от такъв договор между страните, ако доставката се извършва посредством едно или повече млекосъбирателни предприятия. За целите на настоящия член „млекосъбирателно предприятие“ означава предприятие, което превозва сурово мляко от земеделски стопанин или друго млекосъбирателно предприятие до преработвател на сурово мляко или до друго млекосъбирателно предприятие, като на всеки етап има прехвърляне на собствеността върху суровото мляко.
2. Договорът и/или офертата за сключване на договор:
а)
се съставя преди доставката;
б)
се съставя в писмен вид; и
в)
включва по-специално следните елементи:
i)
цената, платима за доставката, която:
-
е непроменлива и определена в договора, и/или
-
се изчислява в зависимост от предвиден в договора набор от фактори, които могат да включват пазарни показатели, отразяващи промените в пазарните условия, доставеното количество и качеството или състава на доставеното сурово мляко,
ii)
обема сурово мляко, който може и/или трябва да бъде доставен, и графика за доставки,
iii)
срока на договора, което може да включва срочен или безсрочен договор с клаузи за прекратяване,
iv)
подробности относно сроковете и реда на плащане,
v)
правила за събиране или доставянето на суровото мляко, и
vi)
правилата, приложими в случай на непреодолима сила.
3. Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква договор и/или оферта за сключване на договор за доставка на сурово мляко от земеделски стопанин на кооперация, в която той членува, ако уставът на тази кооперация или правилата и решенията, установени или произтичащи от този устав, съдържат разпоредби със сходни последици като предвидените в параграф 2, букви а), б) и в).
4. Всички елементи на договорите за доставка на сурово мляко, сключени от земеделски стопани, млекосъбирателни предприятия или преработватели на сурово мляко, включително елементите, посочени в параграф 2, буква в), могат да бъдат договаряни свободно между страните.
Независимо от първа алинея,
i)
когато държава-членка реши писмените договори за доставка на сурово мляко да бъдат задължителни в съответствие с параграф 1 от настоящия член, тя може да определи минимален срок, който да е приложим единствено към писмените договори между земеделски стопанин и първия изкупвач на сурово мляко. Този минимален срок трябва да е с продължителност най-малко шест месеца и не трябва да нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар; и/или
ii)
когато държава-членка реши, че първият изкупвач на сурово мляко трябва да направи писмена оферта за сключване на договор на земеделски стопанин в съответствие с параграф 1, тя може да предвиди, че офертата трябва да включва минималния срок на договора, определен от националното законодателство за тази цел. Този минимален срок трябва да е с продължителност най-малко шест месеца и не трябва да нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар.
Втора алинея не засяга правото на отказ на земеделския стопанин от прилагането на подобен минимален срок, при условие че отказът е в писмена форма. В такъв случай страните са свободни да договорят всички елементи на договора, включително посочените в параграф 2, буква в).
5. Държавите-членки, които използват възможностите, посочени в настоящия член, нотифицират Комисията за начина на тяхното прилагане.
6. Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднаквото прилагане на параграф 2, букви а) и б) и параграф 3 от настоящия член, и мерките относно нотификациите, изпращани от държавите-членки в съответствие с настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 196б, параграф 2.“
8)
В част VII, глава I се добавят следните членове:
„Член 196а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 126д, параграф 1, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 2 април 2012 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 126д, параграф 1, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощията. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в него дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 126д, параграф 1, влиза в сила само ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражение в срок от два месеца от нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 196б
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, който се нарича Комитет по общата организация на селскостопанските пазари. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (10).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
9)
В член 204 се добавя следният параграф:
„7. По отношение на сектора на млякото и млечните продукти член 122, първа алинея, буква а), подточка iiia), член 123, параграф 4 и членове 126а, 126б, 126д и 177а се прилагат от 2 април 2012 г. до 30 юни 2020 г., а членове 126в, 126г, 185д и 185е се прилагат от 3 октомври 2012 до 30 юни 2020 г.“
Член 2
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Прилага се от 2 април 2012 г.
Въпреки това членове 126в, 126г, 185д и 185е от Регламент (ЕО) № 1234/2007, вмъкнати с настоящия регламент, се прилагат от 3 октомври 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 март 2012 година.
UREDBA (EU) št. 261/2012 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 14. marca 2012
o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 glede pogodbenih razmerij v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti prvega odstavka člena 42 in člena 43(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Cilj zaporednih reform skupne ureditve trga za mleko in mlečne izdelke, ki so zdaj zajete v Uredbi Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (4), je bil zagotoviti tržno usmerjenost, torej omogočiti, da cenovni signali vplivajo na odločitve kmetov o tem, kaj in koliko bodo proizvajali, da bi se izboljšal konkurenčni položaj sektorja mleka in mlečnih izdelkov in okrepila njegova vzdržnost v okviru globalizirane trgovine. S sprejetjem Uredbe Sveta (ES) št. 72/2009 z dne 19. januarja 2009 o spremembah skupne kmetijske politike s spremembo uredb (ES) št. 247/2006, (ES) št. 320/2006, (ES) št. 1405/2006, (ES) št. 1234/2007, (ES) št. 3/2008 in (ES) št. 479/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 1883/78, (EGS) št. 1254/89, (EGS) št. 2247/89, (EGS) št. 2055/93, (ES) št. 1868/94, (ES) št. 2596/97, (ES) št. 1182/2005 in (ES) št. 315/2007 (5) (reforma zdravstvenega pregleda iz let 2008-2009) je bilo zato sklenjeno, da se kvote postopoma povečajo, da se zagotovi nemotena postopna odprava sistema mlečnih kvot do leta 2015.
(2)
V obdobju od 2007 do 2009 so se na trgih sektorja mleka in mlečnih izdelkov zgodili izjemni dogodki, ki so nazadnje povzročili zlom cen v letih 2008-2009. Najprej so se zaradi izrednih vremenskih razmer v Oceaniji znatno zmanjšale zaloge, kar je povzročilo hitro in znatno povišanje cen. Čeprav so se svetovne zaloge začele obnavljati, cene pa vračati na običajnejše ravni, je finančna in gospodarska kriza, ki je sledila, negativno vplivala na proizvajalce mleka in mlečnih izdelkov v Uniji in poslabšala nestanovitnost cen. Zaradi višjih cen blaga so se znatno povišali stroški krme in drugih vhodnih stroškov, vključno z energijo. Povpraševanje v svetu in v Uniji, vključno s povpraševanjem po mleku in mlečnih izdelkih, se je posledično zmanjšalo v obdobju, ko je ostala proizvodnja v Uniji nespremenjena, kar je povzročilo padec cen v Uniji na nižjo varnostno raven. Ta izraziti padec cen mleka in mlečnih izdelkov se ni v celoti prenesel v nižje cene mleka in mlečnih izdelkov na ravni potrošnikov, kar je povzročilo povečanje bruto marže v panogah, ki so nižje v verigi, pri večini proizvodov v sektorju mleka in mlečnih izdelkov in v državah ter preprečilo, da bi se povpraševanje prilagodilo nizkim cenam blaga, s čimer se je povrnitev cen upočasnila, vpliv nizkih cen na proizvajalce mleka pa še povečal, kar je resno ogrozilo uspešno delovanje mnogih proizvajalcev mleka.
(3)
V odziv na ta težki položaj na trgu mleka je bila oktobra 2009 ustanovljena strokovna skupina na visoki ravni za mleko (v nadaljnjem besedilu: skupina na visoki ravni) z namenom, da bi razpravljala o srednje- in dolgoročnih ureditvah za sektor mleka in mlečnih izdelkov, ki bi glede na prenehanje mlečnih kvot leta 2015 prispevale k stabilizaciji trga in prihodkov proizvajalcev mleka ter izboljšanju preglednosti v tem sektorju.
(4)
Skupina na visoki ravni je pridobila ustne in pisne prispevke glavnih evropskih skupin zainteresiranih strani v dobavni verigi mleka in mlečnih izdelkov, ki predstavljajo kmete, predelovalce mleka, trgovce z mlekom in mlečnimi izdelki, prodajalce na drobno in potrošnike. Poleg tega so skupini na visoki ravni prispevke predložili tudi povabljeni akademski strokovnjaki, predstavniki tretjih držav, nacionalni organi za konkurenco in službe Komisije. Poleg tega je 26. marca 2010 potekala konferenca zainteresiranih strani za mleko in mlečne izdelke, ki je omogočila večjemu številu udeležencev v dobavni verigi, da predstavijo svoja stališča. Skupina na visoki ravni je poročilo predložila 15. junija 2010. Poročilo je vsebovalo analizo sedanjega stanja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov ter vrsto priporočil, ki so se nanašala predvsem na pogodbena razmerja, pogajalsko moč proizvajalcev, medstrokovne / medpanožne organizacije, preglednost (vključno z nadaljnjo pripravo evropskega mehanizma za spremljanje cen), tržne ukrepe in terminske pogodbe, standarde trženja in označevanje izvora ter inovacije in raziskave. Ta uredba kot prvi korak obravnava prva štiri vprašanja.
(5)
Skupina na visoki ravni je ugotovila, da se sektorja proizvodnje in predelave mleka in mlečnih izdelkov med državami članicami močno razlikujeta. Poleg tega obstajajo tudi velike razlike med nosilci dejavnosti in vrstami nosilcev dejavnosti v posameznih državah članicah. Vendar pa je koncentracija ponudbe velikokrat nizka, kar ima za posledico neuravnoteženost pogajalske moči v dobavni verigi med kmeti in mlekarnami. Ta neuravnoteženost lahko povzroči nepoštene trgovinske prakse; zlasti da kmetje lahko v trenutku oddaje ne vedo, kakšno ceno bodo dobili za svoje mleko, ker ceno pogosto mnogo pozneje določijo mlekarne na podlagi pridobljene dodane vrednosti, ki je pogosto zunaj kmetovega nadzora.
(6)
Težava je torej pri prenosu cen vzdolž verige, zlasti kar zadeva odkupne cene kmetijskih proizvodov, katerih ravni ponavadi ne sledijo vse večjim stroškom proizvodnje. Po drugi strani pa se leta 2009 ponudba mleka ni takoj prilagodila manjšemu povpraševanju. V nekaterih večjih državah članicah proizvajalkah so se kmetje na nižje cene odzvali tako, da so proizvedli več kot prejšnje leto. Dodana vrednost v verigi mleka in mlečnih izdelkov se je vse bolj koncentrirala v panogah, ki so nižje v verigi, zlasti pri mlekarnah in prodajalcih na drobno, pri čemer cena za končnega potrošnika ne odraža cene, plačane proizvajalcem mleka. Vse akterje v verigi mleka in mlečnih izdelkov, vključno v sektorju distribucije, bi bilo treba spodbuditi k sodelovanju, da bi odpravili to neravnovesje.
(7)
V primeru mlekarn količina mleka, ki jim je oddana v sezoni, ni vedno dobro načrtovana. Celo v primeru mlekarskih zadrug (ki so v lasti kmetov in imajo v posesti predelovalne zmogljivosti ter predelajo 58 % surovega mleka v Uniji) se lahko zgodi, da se ponudba pomanjkljivo prilagodi povpraševanju: kmetje morajo namreč vse svoje mleko oddati svoji zadrugi, zadruga pa mora vse to mleko sprejeti.
(8)
Uporaba formalnih pisnih pogodb, sklenjenih pred oddajo, ki bi vsebovale osnovne elemente, ni razširjena. Vendar se s takimi pogodbami lahko pripomore k povečanju odgovornosti nosilcev dejavnosti v verigi mleka in mlečnih izdelkov in okrepi ozaveščenost o potrebi, da se bolje upošteva tržne signale, izboljša prenos cen, ponudbo prilagodi povpraševanju in pripomore, da se izogne nekaterim nepoštenim trgovinskim praksam.
(9)
Ker zakonodaja Unije v zvezi s takimi pogodbami ne obstaja, lahko države članice v okviru svojih sistemov pogodbenega prava določijo obvezno uporabo takih pogodb, če pri tem spoštujejo pravo Unije ter zlasti pravilno delovanje notranjega trga in skupno ureditev trga. Glede na to, da so razmere na področju pogodbenega prava v Uniji različne, bi morala biti zaradi subsidiarnosti odločitev o tem prepuščena državam članicam. Na določenem ozemlju bi morali za vse oddaje surovega mleka veljati enaki pogoji. Če zato država članica določi, da mora biti vsaka oddaja surovega mleka na njenem ozemlju, ki jo predelovalcu zagotovi kmet, zajeta v pisni pogodbi med strankama, bi morala ta obveznost veljati tudi za oddaje surovega mleka iz drugih držav članic, vendar ni nujno, da bi veljala za oddaje v druge države članice. V skladu z načelom subsidiarnosti bi bilo treba državam članicam prepustiti, da določijo, ali mora prvi kupec za sklenitev take pogodbe kmetu pripraviti pisno ponudbo.
(10)
Da bi zagotovili ustrezne minimalne standarde za take pogodbe ter da bi zagotovili dobro delovanje notranjega trga in skupne ureditve trga, bi bilo treba nekatere osnovne pogoje za uporabo takih pogodb določiti na ravni Unije. Vendar bi se bilo treba o vseh takih osnovnih pogojih svobodno pogajati. Kljub temu bi bilo treba državam članicam dovoliti, da določijo minimalno pogodbeno trajanje, ki se vključi v take pogodbe in/ali ponudbe, s čimer bi povečali stabilnost trga mleka in mlečnih izdelkov in okrepili tržišče za proizvajalce mleka v nekaterih državah članicah, kjer je precej razširjena uporaba izredno kratkotrajnih pogodb. Vendar bi bilo treba tako minimalno trajanje določiti le za pogodbe med prvimi kupci in proizvajalci mleka ali za ponudbe prvih kupcev proizvajalcem mleka. Poleg tega to ne bi smelo ovirati pravilnega delovanja notranjega trga, proizvajalci mleka pa bi morali imeti možnost odstopiti od takega minimalnega trajanja ali ga zavrniti. Med osnovnimi pogoji je pomembno, da je v pogodbi mogoče določiti ceno, ki se plača za oddajo, po izbiri pogodbenih strank kot fiksna cena ali spremenljiva cena, odvisno od opredeljenih dejavnikov, kot so količina ter kakovost ali sestava oddanega surovega mleka, pri čemer pa ne bi izključili možnosti kombinacije fiksne cene za določeno količino in cene po formuli za dodatno količino oddanega surovega mleka v posamezni pogodbi.
(11)
Mlekarske zadruge, ki imajo v svojih statutih ali na njih temelječih pravilih in odločitvah določbe s podobnimi učinki kot določbe o osnovnih pogojih za pogodbe iz te uredbe, bi bilo treba zaradi enostavnosti izvzeti iz zahteve, da se sklene pisna pogodba.
(12)
Da bi povečali učinkovitost sistema, ki temelji na pogodbah, kakor je določeno zgoraj, pri katerem vmesne strani zbirajo mleko od kmetov za oddajo predelovalcem, bi morale imeti države članice možnost, da bi navedeni sistem uporabljale tudi za navedene vmesne strani.
(13)
Člen 42 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da se pravila Unije o konkurenci uporabljajo za proizvodnjo kmetijskih proizvodov in trgovino z njimi le v obsegu, ki ga določita Evropski parlament in Svet v okviru člena 43(2) PDEU, ki določa vzpostavitev skupne ureditve kmetijskih trgov.
(14)
Da bi zagotovili uspešen razvoj proizvodnje in na ta način primerno življenjsko raven kmetov, ki proizvajajo mleko in mlečne izdelke, bi bilo treba okrepiti njihovo pogajalsko moč v odnosu do predelovalcev, kar vodi do pravičnejše razdelitve dodane vrednosti v dobavni verigi. Zato bi bilo treba za uresničitev teh ciljev skupne kmetijske politike sprejeti predpis v skladu s členom 42 in členom 43(2) PDEU, s katerim bi se organizacijam proizvajalcev, ki jih sestavljajo zgolj kmetje, ki proizvajajo mleko in mlečne izdelke, ali njihova združenja, omogočilo, da se skupno pogajajo z mlekarno o pogodbenih pogojih, vključno s ceno, za vso proizvodnjo svojih članov ali le njen del. Vendar bi morale biti upravičene do uporabe tega predpisa samo organizacije proizvajalcev, ki zaprosijo za priznanje iz člena 122 Uredbe (ES) št. 1234/2007 in ga pridobijo. Poleg tega se ta predpis ne bi smel uporabljati za priznane organizacije proizvajalcev, vključno z zadrugami, ki predelujejo vse surovo mleko svojih članov, ker ni ogrožena oddaja surovega mleka drugim predelovalcem. Določiti bi bilo treba tudi možnost, da se obstoječe organizacije proizvajalcev, priznane po nacionalnem pravu, dejansko priznajo po tej uredbi.
(15)
Da ne bi ogrozili učinkovitega delovanja zadrug in zaradi jasnosti, bi bilo treba posebej določiti, da ko iz članstva kmeta v zadrugi izhaja obveznost oddaje surovega mleka v zvezi z vso kmetovo proizvodnjo mleka ali njenim delom, za kar so pogoji določeni v statutu zadruge ali na njem temelječih pravilih in odločitvah, ti pogoji ne bi smeli biti predmet pogajanj prek organizacije proizvajalcev.
(16)
Da bi poleg tega ohranili učinkovito konkurenco na trgu mleka in mlečnih izdelkov, bi morale za to možnost veljati ustrezne omejitve, izražene z odstotnim deležem proizvodnje Unije in proizvodnje vsake države članice, zajete v taka pogajanja. Omejitev, izražena z odstotnim deležem nacionalne proizvodnje, bi se morala najprej uporabljati za količino surovega mleka, proizvedenega v državi članici proizvajalki ali v vsaki državi članici proizvajalki. Enaka omejitev, izražena z odstotnim deležem, bi se morala uporabljati tudi za količino surovega mleka, oddanega v vsako posamezno namembno državo članico.
(17)
Glede na pomen zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb predvsem za občutljive podeželske regije, in da bi zagotovili dodano vrednost in ohranili kakovost zlasti sirov, zaščitenih z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo, ter glede na prenehanje veljavnosti sistema mlečnih kvot, bi bilo treba državam članicam dovoliti uporabo pravil za uravnavanje ponudbe takih sirov, proizvedenih na opredeljenem geografskem območju. Ta pravila bi se morala nanašati na celotno proizvodnjo zadevnega sira, zahtevati pa bi jih morala medpanožna organizacija, organizacija proizvajalcev ali skupina, opredeljena v Uredbi Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (6). Tako zahtevo bi morala podpirati velika večina proizvajalcev mleka, ki predstavljajo veliko večino količine mleka za proizvodnjo tega sira, v primeru medpanožnih organizacij in skupin pa veliko večino proizvajalcev sira, ki predstavljajo veliko večino proizvodnje tega sira. Poleg tega bi morali za ta pravila veljati strogi pogoji, predvsem da bi preprečili škodo za trgovino s proizvodi na drugih trgih ter zaščitili pravice manjšin. Države članice bi morale nemudoma objaviti sprejeta pravila ter o njih uradno obvestiti Komisijo, zagotoviti reden nadzor ter pravila v primeru nespoštovanja razveljaviti.
(18)
Na ravni Unije so bila v nekaterih sektorjih sprejeta pravila za medpanožne organizacije. Te organizacije imajo lahko koristno vlogo pri spodbujanju dialoga med akterji v dobavni verigi ter pospeševanju najboljše prakse in preglednosti trga. Taka pravila bi bilo treba uporabljati tudi v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, skupaj s predpisi, ki bi pojasnili položaj takih organizacij v skladu s konkurenčnim pravom, pod pogojem, da dejavnosti teh organizacij ne izkrivljajo konkurence ali notranjega trga ali negativno vplivajo na dobro delovanje skupne ureditve kmetijskih trgov. Države članice bi morale vse ustrezne akterje spodbuditi k sodelovanju v medpanožnih organizacijah.
(19)
Komisija potrebuje pravočasne podatke o količinah oddanega surovega mleka, da bi lahko sledila dogajanju na trgu. Zato bi bilo treba zagotoviti, da prvi kupec take podatke redno sporoča državam članicam ter da država članica o njih uradno obvesti Komisijo.
(20)
Komisija tudi potrebuje uradna obvestila od držav članic v zvezi s pogodbenimi pogajanji, priznavanjem organizacij proizvajalcev in njihovih združenj in medpanožnih organizacij ter pogodbenimi odnosi v sektorju mleka in mlečnih izdelkov zaradi spremljanja in analize uporabe te uredbe, predvsem z namenom priprave poročil o razvoju trga mleka in mlečnih izdelkov, ki bi jih morala predložiti Evropskemu parlamentu in Svetu.
(21)
Ukrepi, določeni v tej uredbi, so upravičeni glede na trenutne gospodarske razmere na trgu mleka in mlečnih izdelkov ter strukturo dobavne verige. Zato bi jih bilo treba uporabljati v dovolj dolgem obdobju, da bi lahko dosegli njihov polni učinek. Vendar bi glede na njihovo daljnosežno naravo morali biti začasni in bi jih bilo treba pregledati z namenom, da bi ocenili njihovo delovanje in njihovo morebitno nadaljnjo uporabo. To bi bilo treba obravnavati v dveh poročilih Komisije o razvoju trga mleka in mlečnih izdelkov, ki obravnavata zlasti možne spodbude za kmete, da sklenejo sporazume o skupni proizvodnji, pri čemer se prvo poročilo predloži do 30. junija 2014 in drugo poročilo do 31. decembra 2018.
(22)
Gospodarstvo v nekaterih regijah z omejenimi možnostmi v Uniji je močno odvisno od proizvodnje mleka. Zaradi posebnosti teh regij je treba splošne politike bolje prilagoditi njihovim potrebam. Skupna kmetijska politika že vsebuje specifične ukrepe za te regije z omejenimi možnostmi. Dodatni ukrepi politike iz te uredbe lahko prispevajo h krepitvi položaja proizvajalcev mleka v takih regijah. Te učinke pa bi bilo treba oceniti v zgoraj navedenih poročilih, na podlagi katerih bi Komisija morala biti zmožna podati predloge Evropskemu parlamentu in Svetu, kadar je to potrebno.
(23)
Da se zagotovi jasna opredelitev ciljev in odgovornosti organizacij proizvajalcev in združenj organizacij proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme akte v zvezi s pogoji za priznanje nadnacionalnih organizacij proizvajalcev in nadnacionalnih združenj organizacij proizvajalcev, s pravili o vzpostavitvi in pogojih za upravno pomoč za nadnacionalno sodelovanje in z izračunom količine surovega mleka, o kateri potekajo pogajanja organizacije proizvajalcev. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(24)
Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Izvedbena pooblastila v zvezi z uresničevanjem pogojev za priznanje organizacij proizvajalcev in njihovih združenj ter medpanožnih organizacij, z uradnimi obvestili teh organizacij o količini surovega mleka, zajeti v pogajanja, z uradnimi obvestili držav članic Komisiji o teh organizacijah ter s pravili za uravnavanje ponudbe sira, zaščitenega z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo, s podrobnimi pravili za sporazume, sklepe in usklajena ravnanja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, z vsebino, obliko in časovnim razporedom obveznega prijavljanja v tem sektorju, z nekaterimi vidiki pogodb o dobavi surovega mleka s strani kmetov ter z uradnim obvestilom Komisije o možnostih, za katere so se odločile države članice v tem pogledu, bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (7).
(25)
Glede na pooblastila Komisije na področju politike Unije o konkurenci in glede na posebno naravo teh aktov, bi morala Komisija odločati brez uporabe Uredbe (EU) št. 182/2011, ali so določeni sporazumi in usklajena ravnanja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov neskladni s pravili Unije o konkurenci, ali se lahko organizacija proizvajalcev pogaja za več kot eno državo članico in ali bi bilo treba razveljaviti nekatera pravila držav članic o uravnavanju ponudbe sira z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo.
(26)
Uredbo (ES) št. 1234/2007 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Spremembe Uredbe (ES) št. 1234/2007
Uredba (ES) št. 1234/2007 se spremeni:
1.
v točki (a) prvega odstavka člena 122 se vstavi naslednja točka:
„(iiia)
mleka in mlečnih izdelkov;“;
2.
v členu 123 se doda naslednji odstavek:
„4. Države članice lahko priznajo tudi medpanožne organizacije, ki:
(a)
so uradno zaprosile za priznanje in jih sestavljajo predstavniki gospodarskih dejavnosti, povezanih s proizvodnjo surovega mleka in povezanih z najmanj eno od naslednjih stopenj v dobavni verigi: predelavo proizvodov iz sektorja mleka in mlečnih izdelkov ali trgovino z njimi, vključno z njihovo distribucijo;
(b)
so ustanovljene na pobudo vseh ali nekaterih predstavnikov iz točke (a);
(c)
v eni ali več regijah Unije ob upoštevanju interesov članov teh medpanožnih organizacij in potrošnikov izvajajo eno ali več naslednjih dejavnosti:
(i)
izboljšanje znanja in preglednosti proizvodnje in trga, vključno z objavo statističnih podatkov o cenah, količinah in trajanju predhodno sklenjenih pogodb za dobavo surovega mleka ter z zagotavljanjem analiz o možnem prihodnjem razvoju trga na regionalni, nacionalni in mednarodni ravni;
(ii)
pomoč pri koordinaciji izboljšanja načina dajanja proizvodov iz sektorja mleka in mlečnih izdelkov na trg, zlasti z raziskavami in tržnimi analizami;
(iii)
pospeševanje porabe in zagotavljanje informacij o mleku in mlečnih izdelkih na notranjih in zunanjih trgih;
(iv)
raziskovanje potencialnih izvoznih trgov;
(v)
priprava standardnih oblik pogodb, usklajenih s pravili Unije, za prodajo surovega mleka kupcem in/ali dobavo predelanih proizvodov distributerjem in trgovcem na drobno, pri čemer se upošteva potreba po doseganju poštenih konkurenčnih pogojev in preprečevanju izkrivljanja trga;
(vi)
zagotavljanje informacij in izvajanje raziskav, potrebnih za prilagajanje proizvodnje v korist proizvodov, ki so glede na zahteve trga ter okus in pričakovanja potrošnikov ustreznejši, zlasti glede kakovosti proizvodov in varstva okolja;
(vii)
ohranjanje in razvoj proizvodnega potenciala sektorja mleka in mlečnih izdelkov, med drugim s spodbujanjem inovacij in podpiranjem programov za uporabne raziskave in razvoj, da bi v celoti izkoristili potencial mleka in mlečnih izdelkov, predvsem zato, da se ustvarijo proizvodi z dodano vrednostjo, ki so privlačnejši za potrošnika;
(viii)
iskanje načinov za omejevanje uporabe sredstev za zdravje živali, izboljšanje upravljanja drugih vložkov ter povečanje varnosti hrane in izboljšanje zdravja živali;
(ix)
razvoj metod in instrumentov za izboljšanje kakovosti proizvodov na vseh stopnjah proizvodnje in trženja;
(x)
izkoriščanje potenciala ekološkega kmetovanja ter varstvo in spodbujanje takega kmetovanja, kakor tudi proizvodnja proizvodov z označbami porekla, oznakami kakovosti in geografskimi označbami; in
(xi)
pospeševanje integrirane pridelave ali drugih okolju prijaznih načinov pridelave.“;
3.
v poglavju II naslova II dela II se doda naslednji oddelek:
„Oddelek IIA
Pravila za organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
Člen 126a
Priznanje organizacij proizvajalcev in njihovih združenj v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Države članice priznajo kot organizacije proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov vse pravne osebe ali jasno opredeljene dele pravnih oseb, ki zaprosijo za tako priznanje, pod pogojem, da:
(a)
izpolnjujejo zahteve iz točk (b) in (c) prvega odstavka člena 122;
(b)
imajo na območju, kjer delujejo, minimalno število članov in/ali minimalni obseg tržne proizvodnje, ki jo določi zadevna država članica;
(c)
obstajajo zadostna dokazila, da lahko ustrezno opravljajo svoje dejavnosti, tako z vidika trajanja kot glede učinkovitosti in koncentracije ponudbe;
(d)
imajo statut, ki je skladen s točkami (a), (b) in (c) tega odstavka.
2. Države članice lahko na prošnjo priznajo združenje priznanih organizacij proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, če zadevna država članica meni, da je združenje sposobno učinkovito opravljati vsakršne dejavnosti priznane organizacije proizvajalcev in da to združenje izpolnjuje pogoje iz odstavka 1.
3. Države članice se lahko odločijo, da se organizacije proizvajalcev, ki so bile priznane pred 2. aprilom 2012 na podlagi nacionalne zakonodaje in ki izpolnjujejo pogoje iz odstavka 1 tega člena, štejejo, da so priznane kot organizacije proizvajalcev v skladu s točko (iiia) točke (a) prvega odstavka člena 122.
Organizacije proizvajalcev, ki so bile priznane pred 2. aprilom 2012 na podlagi nacionalne zakonodaje in ki ne izpolnjujejo pogojev iz odstavka 1 tega člena, lahko še naprej izvajajo svoje dejavnosti v skladu z nacionalno zakonodajo do 3. oktobra 2012.
4. Države članice:
(a)
se v štirih mesecih po vložitvi prošnje s priloženimi vsemi ustreznimi podpornimi dokazili odločijo, ali bodo priznale organizacijo proizvajalcev; ta prošnja se vloži v državi članici, kjer ima organizacija svojo pisarno;
(b)
v presledkih, ki jih določijo same, opravljajo nadzor, da zagotovijo, da priznane organizacije proizvajalcev in združenja organizacij proizvajalcev spoštujejo določbe tega poglavja;
(c)
v primeru nespoštovanja ali nepravilnosti pri izvajanju ukrepov iz tega poglavja naložijo tem organizacijam in združenjem veljavne kazni, ki so jih določile, ter po potrebi odločijo, ali je potrebno preklicati njihovo priznanje;
(d)
Komisijo enkrat na leto, vendar najpozneje do 31. marca, obvestijo o vsaki odločitvi za priznanje, zavrnitev ali preklic priznanja, sprejeti v predhodnem koledarskem letu.
Člen 126b
Priznanje medpanožnih organizacij v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Države članice lahko priznajo medpanožne organizacije v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, pod pogojem, da take organizacije:
(a)
izpolnjujejo zahteve iz člena 123(4);
(b)
svoje dejavnosti izvajajo v eni ali več regijah na zadevnem ozemlju;
(c)
predstavljajo pomemben delež gospodarskih dejavnosti iz člena 123(4)(a);
(d)
same ne proizvajajo, predelujejo ali tržijo proizvodov v sektorju mleka in mlečnih izdelkov.
2. Države članice lahko odločijo, da se medpanožne organizacije, ki so bile priznane pred 2. aprilom 2012 na podlagi nacionalne zakonodaje in ki izpolnjujejo pogoje iz odstavka 1, štejejo, da so priznane kot medpanožne organizacije v skladu s členom 123(4).
3. Kadar države članice uporabijo možnost za priznanje medpanožne organizacije v skladu z odstavkom 1 in/ali 2:
(a)
se v štirih mesecih po vložitvi prošnje s priloženimi vsemi ustreznimi podpornimi dokazili odločijo, ali bodo priznale medpanožno organizacijo; ta vloga se vloži v državah članicah, kjer ima organizacija svojo pisarno;
(b)
v presledkih, ki jih določijo same, opravljajo nadzor, da zagotovijo, da medpanožne organizacije spoštujejo pogoje, vezane na njihovo priznanje;
(c)
v primeru nespoštovanja ali nepravilnosti pri izvajanju ukrepov iz te uredbe naložijo tem organizacijam veljavne kazni, ki so jih določile, ter po potrebi odločijo, ali je treba preklicati njihovo priznanje;
(d)
prekličejo priznanje, če:
(i)
zahteve in pogoji za priznanje, določeni v tem členu, niso več izpolnjeni;
(ii)
medpanožna organizacija sodeluje pri kakršnem koli sporazumu, sklepu in usklajenem ravnanju iz člena 177a(4), brez poseganja v kakršne koli druge kazni, ki jih je treba naložiti v skladu z nacionalno zakonodajo;
(iii)
medpanožna organizacija ne izpolnjuje obveznosti o uradnih obvestilih iz člena 177a(2);
(e)
Komisijo enkrat na leto, vendar najpozneje 31. marca, obvestijo o vsaki odločitvi za priznanje, zavrnitev ali preklic priznanja, sprejeti v predhodnem koledarskem letu.
Člen 126c
Pogodbena pogajanja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Organizacija proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, ki je priznana v skladu s členom 122, se lahko pogaja v imenu kmetov, ki so njeni člani, v zvezi z delom ali njihovo celotno skupno proizvodnjo o pogodbah za surovo mleko, ki ga kmet odda predelovalcu surovega mleka ali zbiralcu v smislu drugega pododstavka člena 185f(1).
2. Organizacija proizvajalcev se lahko pogaja:
(a)
ne glede na to, ali so kmetje nanjo prenesli lastništvo nad surovim mlekom ali ne;
(b)
ne glede na to, ali je dogovorjena cena enaka, kar zadeva skupno proizvodnjo nekaterih ali vseh kmetov, ki so njeni člani, ali ne;
(c)
pod pogojem, da za to posamezno organizacijo proizvajalcev:
(i)
količina surovega mleka, o kateri se tako pogaja, ne presega 3,5 % celotne proizvodnje Unije; in
(ii)
količina surovega mleka, o kateri se tako pogaja, ki je proizvedena v kateri koli posamezni državi članici, ne presega 33 % celotne nacionalne proizvodnje te države članice; ter
(iii)
količina surovega mleka, o kateri se tako pogaja, ki je oddana v kateri koli posamezni državi članici, ne presega 33 % celotne nacionalne proizvodnje te države članice;
(d)
če zadevni kmetje niso člani nobene druge organizacije proizvajalcev, ki se tudi pogaja o takih pogodbah v njihovem imenu; vendar lahko države članice v ustrezno utemeljenih primerih odstopijo od tega pogoja, če imajo kmetje dva ločena proizvodna obrata, ki se nahajata na različnih geografskih območjih;
(e)
pod pogojem, da za surovo mleko ne velja obveznost oddaje, ki izhaja iz članstva kmeta v zadrugi, v skladu s pogoji, določenimi v statutu te zadruge ali na njem temelječih pravilih in odločitvah; in
(f)
pod pogojem, da organizacija proizvajalcev pristojne organe države članice ali držav članic, v katerih deluje, uradno obvesti o količini surovega mleka, o kateri se tako pogaja.
3. Ne glede na pogoje, določene v točkah (ii) in (iii) točke (c) odstavka 2, se lahko organizacija proizvajalcev pogaja, v skladu z odstavkom 1, pod pogojem, da, glede na to organizacijo proizvajalcev, količina surovega mleka, o kateri se pogaja, ki se proizvede v ali se odda v državi članici, v kateri znaša celotna letna proizvodnja surovega mleka manj kot 500 000 ton, ne presega 45 % celotne nacionalne proizvodnje te države članice.
4. Za namene tega člena sklici na organizacije proizvajalcev vključujejo tudi združenja takih organizacij proizvajalcev.
5. Komisija za namene uporabe točke (c) odstavka 2 in odstavka 3 na način, ki se ji zdi ustrezen, objavi količine proizvodnje surovega mleka v Uniji in državah članicah, pri čemer uporabi najnovejše razpoložljive podatke.
6. Z odstopanjem od točke (c) odstavka 2 in odstavka 3, tudi če tam določeni pragi niso bili preseženi, se lahko organ za konkurenco iz drugega pododstavka tega odstavka v posameznem primeru odloči, da mora organizacija proizvajalcev bodisi ponoviti posamezna pogajanja bodisi jih sploh ne dovoli, če meni, da je to potrebno, da se prepreči izključevanje konkurence ali resna škoda za mala in srednja podjetja, ki na ozemlju, za katerega je navedeni organ pristojen, predelujejo mleko.
V primeru pogajanj, ki obsegajo več kot eno državo članico, Komisija brez uporabe postopka iz člena 195(2) ali člena 196b(2) sprejme odločitev iz prvega pododstavka. V drugih primerih navedeno odločitev sprejme nacionalni organ za konkurenco iz države članice, na katero se nanašajo pogajanja.
Odločitve iz tega odstavka se ne uporabljajo pred datumom uradnega obvestila zadevnim podjetjem.
7. Za namene tega člena:
(a)
‚nacionalni organ za konkurenco‘ pomeni organ iz člena 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 101 in 102 Pogodbe (8);
(b)
‚malo in srednje podjetje‘ pomeni mikro-, malo ali srednje veliko podjetje v smislu Priporočila Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro-, malih in srednje velikih podjetij (9).
8. Države članice, v katerih potekajo pogajanja v skladu s tem členom, Komisijo uradno obvestijo o uporabi točke (f) odstavka 2 in odstavka 6.
Člen 126d
Uravnavanje ponudbe sira z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo
1. Države članice lahko na prošnjo organizacije proizvajalcev, priznane v skladu s točko (a) prvega odstavka člena 122, medpanožne organizacije, priznane v skladu s členom 123(4), ali skupine gospodarskih subjektov iz člena 5(1) Uredbe (ES) št. 510/2006 za omejeno časovno obdobje določijo zavezujoča pravila za uravnavanje ponudbe sira, zaščitenega z zaščiteno označbo porekla ali z zaščiteno geografsko označbo iz člena 2(1)(a) in (b) Uredbe (ES) št. 510/2006.
2. Pravila iz odstavka 1 izpolnjujejo pogoje, določene v odstavku 4, in upoštevajo obstoječi predhodni sporazum med strankami na geografskem območju iz člena 4(2)(c) Uredbe (ES) št. 510/2006. Takšen sporazum skleneta vsaj dve tretjini proizvajalcev mleka ali njihovih predstavnikov, ki predstavljajo vsaj dve tretjini surovega mleka, uporabljenega za proizvodnjo sira iz odstavka 1, in po potrebi vsaj dve tretjini proizvajalcev tega sira, ki predstavljajo vsaj dve tretjini proizvodnje tega sira na geografskem območju iz člena 4(2)(c) Uredbe (ES) št. 510/2006.
3. Za namene odstavka 1 je za sir, zaščiten z zaščiteno geografsko označbo, geografsko območje porekla surovega mleka, določenega v specifikaciji proizvoda za sir, enako kot geografsko območje iz člena 4(2)(c) Uredbe (ES) št. 510/2006 v zvezi s tem sirom.
4. Pravila iz odstavka 1:
(a)
pokrivajo le uravnavanje ponudbe zadevnega proizvoda ter prilagajajo ponudbo tega sira glede na povpraševanje po njem;
(b)
lahko učinkujejo le na zadevni proizvod;
(c)
so lahko obvezujoča za največ tri leta in se po tem obdobju obnovijo na novo prošnjo iz odstavka 1;
(d)
ne škodujejo trgovini s proizvodi, na katere se nanašajo pravila iz odstavka 1;
(e)
se ne nanašajo na kakršen koli posel po prvem trženju zadevnega sira;
(f)
ne omogočajo določanja cen, vključno z okvirnimi ali priporočljivimi cenami;
(g)
ne povzročajo nerazpoložljivosti čezmernega deleža zadevnega proizvoda, ki bi bil sicer na voljo;
(h)
ne povzročajo diskriminacije, ovirajo dostopa novih udeležencev do trga ali škodujejo malim proizvajalcem;
(i)
prispevajo k ohranjanju kakovosti in/ali razvoju zadevnega proizvoda;
(j)
ne posegajo v člen 126c.
5. Pravila iz odstavka 1 se objavijo v uradni publikaciji zadevne države članice.
6. Države članice opravljajo nadzor, da zagotovijo izpolnjevanje pogojev iz odstavka 4, ter, kjer pristojni nacionalni organi ugotovijo neizpolnjevanje takih pogojev, razveljavijo pravila iz odstavka 1.
7. Države članice nemudoma uradno obvestijo Komisijo o pravilih iz odstavka 1, ki so jih sprejele. Komisija države članice obvesti o uradnih obvestilih o takih pravilih.
8. Komisija lahko kadar koli sprejme izvedbene akte, s katerimi se zahteva, da država članica razveljavi pravila, ki jih je ta država članica določila v skladu z odstavkom 1, če Komisija ugotovi, da ta pravila niso v skladu s pogoji iz odstavka 4, da preprečujejo ali izkrivljajo konkurenco na precejšnjem delu notranjega trga ali da ogrožajo svobodno trgovino ali da je ogroženo doseganje ciljev iz člena 39 PDEU. Ti izvedbeni akti se sprejmejo brez uporabe postopka iz člena 195(2) ali 196b(2).
Člen 126e
Pooblastila Komisije glede organizacij proizvajalcev in medpanožnih organizacij v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Za jasno opredelitev ciljev in odgovornosti organizacij proizvajalcev in združenj organizacij proizvajalcev v sektorju mleka in mlečnih izdelkov, kar prispeva k učinkovitosti njihovega delovanja brez nalaganja nepotrebnih obremenitev, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 196a, ki določajo:
(a)
pogoje za priznavanje nadnacionalnih organizacij proizvajalcev in nadnacionalnih združenj organizacij proizvajalcev;
(b)
pravila o vzpostavitvi in pogojih upravne pomoči, ki jo nudijo ustrezni pristojni organi v primeru nadnacionalnega sodelovanja;
(c)
dodatna pravila za izračun količine surovega mleka, o kateri potekajo pogajanja iz člena 126c(2)(c) in člena 126c(3).
2. Komisija lahko sprejme izvedbene akte, s katerimi določi podrobna pravila, potrebna za:
(a)
izvajanje pogojev za priznavanje organizacij proizvajalcev, njihovih združenj ter medpanožnih organizacij, določenih v členih 126a in 126b;
(b)
uradno obvestilo iz člena 126c(2)(f);
(c)
uradna obvestila držav članic Komisiji v skladu s členoma 126a(4)(d) in 126b(3)(e) ter členoma 126c(8) in 126d(7);
(d)
postopke v zvezi z upravno pomočjo v primeru nadnacionalnega sodelovanja.
Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 196b(2).
4.
v členu 175 se besede „ob upoštevanju členov 176 do 177 te uredbe“ nadomestijo z besedami „ob upoštevanju členov 176 do 177a te uredbe“;
5.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 177a
Sporazumi, sklepi in usklajena ravnanja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Člen 101(1) PDEU se ne uporablja za sporazume, sklepe in usklajena ravnanja priznanih medpanožnih organizacij za namene izvajanja dejavnosti iz člena 123(4)(c) te uredbe.
2. Odstavek 1 se uporablja le, če:
(a)
je bila Komisija uradno obveščena o sporazumih, sklepih in usklajenih ravnanjih; in
(b)
Komisija brez uporabe postopka iz člena 195(2) ali 196b(2) v treh mesecih po prejemu vseh zahtevanih podatkov ne ugotovi, da so ti sporazumi, sklepi ali usklajena ravnanja neskladni s pravili Unije.
3. Sporazumi, sklepi in usklajena ravnanja ne smejo začeti učinkovati, preden poteče obdobje iz točke (b) odstavka 2.
4. Sporazumi, sklepi in usklajena ravnanja se v vsakem primeru razglasijo za neskladne s pravili Unije, če:
(a)
lahko povzročijo kakršno koli delitev trgov znotraj Unije;
(b)
lahko vplivajo na pravilno delovanje ureditve trga;
(c)
lahko povzročijo izkrivljanje konkurence in niso bistveni za doseganje ciljev skupne kmetijske politike v skladu z dejavnostjo medpanožnih organizacij;
(d)
povzročajo določanje cen;
(e)
lahko ustvarijo diskriminacijo ali preprečijo konkurenco za precejšen delež zadevnih proizvodov.
5. Če Komisija po izteku obdobja iz točke (b) odstavka 2 ugotovi, da pogoji za uporabo odstavka 1 niso izpolnjeni, brez uporabe postopka iz člena 195(2) ali 196b(2) sprejme odločitev, s katero razglasi, da se za zadevni sporazum, sklep ali usklajeno ravnanje uporablja člen 101(1) PDEU.
Navedena odločitev Komisije se ne uporablja pred datumom uradnega obvestila o tej odločitvi zadevni medpanožni organizaciji, razen če ni medpanožna organizacija navedla napačnih podatkov ali zlorabila možnosti izjem iz odstavka 1 tega člena.
6. Uradno obvestilo za prvo leto velja v primeru večletnih sporazumov tudi za nadaljnja leta sporazuma. Vendar lahko Komisija na lastno pobudo ali na zahtevo druge države članice kadar koli izda ugotovitev o neskladnosti.
7. Komisija lahko sprejme izvedbene akte, s katerimi določi ukrepe, potrebne za enotno uporabo tega člena. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 196b(2).“;
6.
člen 184 se spremeni:
(a)
točka 6 se nadomesti z naslednjim:
„6.
pred 31. decembrom 2010 in 31. decembrom 2012 Evropskemu parlamentu in Svetu v zvezi z razvojem razmer na trgu in posledičnimi pogoji za nemoteno postopno odpravljanje sistema mlečnih kvot, po potrebi skupaj z ustreznimi predlogi;“;
(b)
doda se naslednja točka:
„9.
do 30. junija 2014 in do 31. decembra 2018 Evropskemu parlamentu in Svetu v zvezi z razvojem razmer na trgu v sektorju mleka in mlečnih izdelkov ter zlasti o izvajanju točke (iiia) točke (a) prvega odstavka člena 122, člena 123(4) ter členov 126c, 126d, 177a, 185e in 185f, pri čemer se zlasti ocenijo učinki na proizvajalce mleka in proizvodnjo mleka v regijah z omejenimi možnostmi v povezavi s splošnim ciljem ohranjanja proizvodnje v takih regijah, in zajamejo možne spodbude za kmete, da sklenejo sporazume o skupni proizvodnji, skupaj z vsemi ustreznimi predlogi.“;
7.
vstavita se naslednja člena:
„Člen 185e
Obvezno prijavljanje v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
Prvi kupci surovega mleka od 1. aprila 2015 pristojnemu nacionalnemu organu prijavijo količine surovega mleka, ki so jim bile oddane vsak mesec.
Za namene tega člena in člena 185f ‚prvi kupec‘ pomeni podjetje ali skupino, ki od proizvajalcev kupuje mleko, z namenom da ga:
(a)
zbira, pakira, skladišči, hladi ali predela, vključno na podlagi pogodbe;
(b)
proda enemu ali več podjetjem, ki obdelujejo ali predelujejo mleko ali druge mlečne izdelke.
Države članice Komisijo uradno obvestijo o količini surovega mleka iz prvega pododstavka.
Komisija lahko sprejme izvedbene akte, s katerimi določi pravila o vsebini, obliki in časovnem razporedu takih prijav in ukrepov glede uradnih obvestil držav članic v skladu s tem členom. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 196b(2).
Člen 185f
Pogodbena razmerja v sektorju mleka in mlečnih izdelkov
1. Če država članica sklene, da mora biti vsaka oddaja surovega mleka na njenem ozemlju, ki jo kmet zagotovi predelovalcu surovega mleka, zajeta v pisni pogodbi, sklenjeni med strankama, in/ali sklene, da morajo prvi kupci pripraviti pisno ponudbo za sklenitev pogodbe o dobavi surovega mleka, ki jo zagotovi kmet, taka pogodba in/ali taka ponudba za sklenitev pogodbe izpolnjuje pogoje iz odstavka 2.
Kadar država članica določi, da morajo biti oddaje surovega mleka, ki jih kmet zagotovi predelovalcu surovega mleka, zajete v pisni pogodbi med strankama, določi tudi, katero stopnjo ali stopnje oddaje zajema taka pogodba, če oddaja surovega mleka poteka prek enega ali več zbiralcev. Za namene tega člena ‚zbiralec‘ pomeni podjetje, ki prevaža surovo mleko od kmeta ali drugega zbiralca do predelovalca surovega mleka ali drugega zbiralca, pri čemer se lastništvo nad surovim mlekom vsakič prenese.
2. Pogodba in/ali ponudba za sklenitev pogodbe:
(a)
se pripravi pred oddajo;
(b)
se pripravi v pisni obliki in
(c)
vključuje zlasti naslednje elemente:
(i)
ceno, ki se plača za oddajo in je:
-
nespremenljiva in določena v pogodbi in/ali
-
izračunana s kombiniranjem različnih dejavnikov, določenih v pogodbi, ki lahko vključujejo tržne kazalnike, ki odražajo spremembe tržnih razmer, oddane količine in kakovost ali sestavo oddanega surovega mleka;
(ii)
količino surovega mleka, ki se lahko odda in/ali se mora oddati, in čas takih oddaj;
(iii)
trajanje pogodbe, ki je lahko bodisi določenega bodisi nedoločenega trajanja, z določbami o odpovedi;
(iv)
podrobnosti o plačilnih rokih in postopkih;
(v)
načine zbiranja ali oddaje surovega mleka; in
(vi)
pravila, ki se uporabijo v primeru višje sile.
3. Z odstopanjem od odstavka 1 se pogodba in/ali ponudba za sklenitev pogodbe ne zahteva, kadar kmet odda surovo mleko zadrugi, katere član je ta kmet, če so v statutu te zadruge ali na njem temelječih pravilih in odločitvah vsebovane določbe s podobnimi učinki, kot jih imajo določbe iz točk (a), (b) in (c) odstavka 2.
4. Stranke se prosto pogajajo o vseh elementih pogodb za oddajo surovega mleka, ki jih sklenejo kmetje, zbiralci ali predelovalci surovega mleka, vključno z elementi iz odstavka 2(c).
Ne glede na prvi pododstavek:
(i)
kadar država članica določi, da so pisne pogodbe za oddajo surovega mleka obvezne v skladu z odstavkom 1 tega člena, lahko določi minimalno trajanje, ki se uporablja samo za pisne pogodbe med kmetom in prvim kupcem surovega mleka. Tako minimalno trajanje znaša vsaj šest mesecev in ne škoduje pravilnemu delovanju notranjega trga; in/ali
(ii)
kadar država članica sklene, da mora prvi kupec surovega mleka pripraviti pisno ponudbo pogodbe za kmeta v skladu z odstavkom 1, lahko določi, da mora ponudba vsebovati minimalno trajanje pogodbe, ki je določeno v nacionalni zakonodaji za ta namen. Tako minimalno trajanje znaša vsaj šest mesecev in ne škoduje pravilnemu delovanju notranjega trga.
Drugi pododstavek ne posega v pravico kmeta, da zavrne tako minimalno trajanje, pod pogojem, da to stori pisno. V tem primeru se stranke svobodno pogajajo o vseh elementih pogodbe, tudi o elementih iz odstavka 2(c).
5. Države članice, ki uporabljajo možnosti iz tega člena, o načinu njihove uporabe uradno obvestijo Komisijo.
6. Komisija lahko sprejme izvedbene akte, s katerimi določi ukrepe, potrebne za enotno uporabo točk (a) in (b) odstavka 2 in odstavka 3 tega člena, in ukrepe za uradna obvestila držav članic v skladu s tem členom. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 196b(2).“;
8.
v poglavju I dela VII se dodata naslednja člena:
„Člen 196a
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 126e(1) se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 2. aprila 2012. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet ne nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece prek koncem vsakega obdobja.
3. Pooblastilo iz člena 126e(1) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu pooblastila preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 126e(1), začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu, ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 196b
Postopek v odboru
1. Komisiji pomaga odbor, ki se imenuje Odbor za skupno ureditev kmetijskih trgov. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (10).
2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.
9.
v členu 204 se doda naslednji odstavek:
„7. Glede sektorja mleka in mlečnih izdelkov se točka (iiia) točke (a) prvega odstavka člena 122, člen 123(4) in členi 126a, 126b, 126e in 177a uporabljajo od 2. aprila 2012 do 30. junija 2020, členi 126c, 126d, 185e in 185f pa se uporabljajo od 3. oktobra 2012 do 30. junija 2020.“
Člen 2
Začetek veljavnosti
1. Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
2. Uporablja se od 2. aprila 2012.
Členi 126c, 126d, 185e in 185f Uredbe (ES) št. 1234/2007, kakor so vstavljeni s to uredbo, pa se uporabljajo od 3. oktobra 2012.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 14. marca 2012