РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно прилагането на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес
(нотифицирано под номер C(2011) 9380)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/21/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 106, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 14 от Договора изисква, без да се засягат членове 93, 106 и 107 от Договора, Съюзът да използва своите правомощия по такъв начин, че да осигури извършването на услуги от общ икономически интерес на основата на принципи и условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи.
(2)
За да могат определени услуги от общ икономически интерес да се извършват въз основа на принципи и при условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи, може да се окаже необходима финансова подкрепа от държавата, предназначена да покрие някои или всички специфични разходи, възникващи от задълженията за предоставяне на обществена услуга. В съответствие с член 345 от Договора, както е тълкуван от Съда на Европейския съюз, няма значение дали такива услуги от общ икономически интерес се извършват от публични или от частни предприятия.
(3)
Член 106, параграф 2 от Договора постановява в това отношение, че предприятията, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договора, и в частност на правилата за конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на възложените задачи. Това обаче не следва да засяга развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(4)
В своето решение по делото Altmark (1) Съдът на Европейския съюз постанови, че компенсацията за обществена услуга не представлява държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора, при условие че са изпълнени четири кумулативни критерия. Първо, за получаващото предприятие трябва в действителност да съществуват задължения за изпълнение на обществена услуга и задълженията трябва да са ясно определени. Второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин. Трето, компенсацията не трябва да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба. И накрая, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка, която би позволила да бъде избран оферентът, който е в състояние да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на нужната компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване.
(5)
Когато тези критерии не са спазени, но общите условия за приложимост на член 107, параграф 1 от Договора са спазени, компенсацията за обществена услуга представлява държавна помощ и се подчинява на членове 93, 106, 107 и 108 от Договора.
(6)
В допълнение към посоченото решение, три инструмента са от значение за прилагането на правилата за държавна помощ към компенсации, дадени за предоставянето на услуги от общ икономически интерес:
а)
ново съобщение относно прилагането на правилата на Европейския съюз за държавна помощ към компенсация, дадена за предоставяне на услуги от общ икономически интерес (2), което пояснява прилагането на член 107 от Договора и критериите, установени в решението по делото Altmark за такава компенсация;
б)
нов регламент, който Комисията възнамерява да приеме, относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора към минималната помощ за предоставяне на УОИИ, с който се определят някои условия, включително размера на компенсацията, при които се счита, че компенсациите за обществена услуга не отговарят на всички критерии на член 107, параграф 1;
в)
преразгледана рамка за държавна помощ под формата на компенсация за обществени услуги (3), която посочва как Комисията ще анализира случаите, които не са обхванати от настоящото решение и поради това за тях трябва да се подаде уведомление до Комисията.
(7)
Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (4) определя смисъла и степента на изключението по член 106, параграф 2 от Договора, както и определя правилата, които имат за цел да направят възможен ефективен мониторинг на изпълнението на критериите, посочени в тази разпоредба. Настоящото решение заменя Решение 2005/842/ЕО и определя условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за услуга от общ икономически интерес не подлежи на изискването за предварително уведомяване от член 108, параграф 3 от Договора, тъй като тя може да се счита за съвместима с член 106, параграф 2 от Договора.
(8)
Такава помощ може да се счита за съвместима само ако се предоставя с цел да се гарантира предоставянето на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора. От съдебната практика е ясно, че при липса на секторни правила на Съюза, уреждащи този въпрос, държавите-членки разполагат с голяма свобода при дефинирането на услугите, които могат да бъдат класифицирани като услуги от общ икономически интерес. Ето защо задачата на Комисията е да гарантира, че няма видима грешка при определянето на услугите от общ икономически интерес.
(9)
При условие че са спазени известен брой условия, компенсация в ограничен размер, предоставена на предприятия, натоварени с предоставянето на услуги от общ икономически интерес, не засяга развитието на търговията и конкуренцията до такава степен, че да противоречи на интересите на Съюза. Ето защо следва да не се изисква да се изпраща уведомление за индивидуална държавна помощ за компенсация, по-ниска от определен годишен размер на компенсация, при условие че са спазени изискванията на настоящото решение.
(10)
Предвид развитието на търговията в Съюза по отношение на предоставянето на услуги от общ икономически интерес, изразено например чрез интензивно развитие на мултинационални доставчици в редица сектори, които са от голямо значение за развитието на вътрешния пазар, е уместно да се определи по-нисък лимит за размера на компенсация, която може да бъде изключена от изискването за уведомление в съответствие с настоящото решение, отколкото лимита, установен в Решение 2005/842/ЕО, като в същото време се даде възможност размерът да се изчислява като средногодишен за периода на възлагането.
(11)
Болниците и предприятията за социални услуги, на които са възложени задачи от общ икономически интерес, имат специфични характеристики, които трябва да бъдат отчитани. По-специално следва да се вземе предвид фактът, че при сегашните икономически условия и на сегашния етап на развитие на вътрешния пазар за социалните услуги може да е необходим размер на помощ над прага, посочен в настоящото решение, за да се компенсират разходите за обществена услуга. По-голям размер на компенсация за социални услуги така не води непременно до по-голям риск от нарушаване на конкуренцията. Съответно предприятията, отговарящи за социални услуги, включително предоставянето на социално настаняване на граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение, които поради ограничена платежоспособност нямат възможност да намерят жилище по пазарни условия, следва също да се ползват с освобождаване от изискването за уведомяване, предоставено с настоящото решение, дори и ако размерът на компенсацията, която получават, надвишава общия праг за компенсация, предвиден в настоящото решение. Същото следва да се прилага и за болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, където е възможно, спешно обслужване и допълнителни услуги, пряко свързани с основните им дейности, в частност в областта на научните изследвания. За да извлекат полза от освобождаването от изискването за уведомяване, социалните услуги следва да бъдат ясно определени услуги, които посрещат социални нужди, свързани със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното приобщаване на уязвимите групи.
(12)
Степента, до която определени мерки за компенсация засягат търговията и конкуренцията, зависи не само от средния годишен размер на компенсацията, получена за година и за съответния сектор, но и от общата продължителност на възлагането. Следователно, освен ако по-дълъг срок не е обоснован от необходимостта от значителни инвестиции, например в областта на социалното настаняване, прилагането на настоящото решение следва да бъде ограничено за срокове на възлагане, които не надхвърлят 10 години.
(13)
За да се прилага член 106, параграф 2 от Договора, на въпросното предприятие трябва да бъде специално възложено от държавата-членка да извършва определена услуга от общ икономически интерес.
(14)
За да се осигури изпълнението на критериите, посочени в член 106, параграф 2 от Договора, е необходимо да се установят по-точни условия, които трябва да бъдат изпълнени във връзка с възлагането на извършването на услуги от общ икономически интерес. Размерът на компенсацията може да бъде точно изчислен и проверен само ако задълженията за предоставяне на обществени услуги, възложени на предприятията, и всички задължения, възложени на държавата, са ясно определени в един или повече актове на компетентните публични органи в съответната държава-членка. Формата на инструмента може да варира в различните държави-членки, но в него следва да се уточняват поне съответните предприятия, точното съдържание и продължителност на наложените задължения за обществена услуга, както и съответната територия, където е приложимо, предоставянето на всякакви изключителни или специални права, и да са описани компенсационният механизъм и параметрите за определяне на компенсацията и за избягване и възстановяване на всяка възможна свръхкомпенсация. За да се гарантира прозрачност във връзка с прилагането на настоящото решение, в акта на възлагането следва да се прави и позоваване на него.
(15)
С цел да бъдат избегнати неоправдани нарушения на конкуренцията, компенсацията не следва да надвишава необходимото за покриване на нетните разходи, направени от предприятието за извършването на услугата, като към тях се добавя разумна печалба.
(16)
Компенсацията, извън това, което е необходимо, за да се покрият нетните разходи, направени от съответното предприятие за извършването на услугата, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно представлява несъвместима държавна помощ и следва да бъде върната на държавата. Компенсация, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, но в действителност използвана от съответното предприятие, за да извършва дейност на друг пазар за цели, различни от посочените в акта на възлагане, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно може също да представлява несъвместима държавна помощ, която следва да бъде върната на държавата.
(17)
Нетният разход, който трябва да бъде взет предвид, следва да бъде изчислен като разликата между разхода, направен за извършването на услугата от общ икономически интерес и прихода, получен от услугата от общ икономически интерес или, алтернативно, като разликата между нетния разход при функциониране със задължение за обществена услуга и нетния разход или печалба при функциониране без задължение за обществена услуга. По-специално, ако задължението за обществена услуга води до намаляване на прихода, например поради регулирани тарифи, но не засяга разходите, следва да бъде възможно да се определи нетният разход, направени при изпълнението на задължението за обществена услуга въз основа на пропуснатия приход. За да се избегнат неоправдани нарушения на конкуренцията, всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, тоест всички приходи, които доставчикът не би получил, ако не му бе възложено задължението, следва да се вземат предвид за целите на изчисляването на размера на компенсацията. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която помощта е предоставена, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора.
(18)
Разумната печалба следва да бъде определена като възвръщаемостта на капитала, изразена в проценти, в която е взета предвид степента на поетия риск или липсата на риск. Процентът на възвръщаемост на капитала следва да се определи като вътрешен процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане.
(19)
Печалба, която не превишава съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъде смятана за неразумна. В този контекст за съответния суапов процент се смята процентът на възвръщаемост за безрискова инвестиция. Премията от 100 базисни пункта служи наред с другото за компенсиране на ликвидния риск, свързан с предоставянето на капитал, който е използван за функционирането на услугата през периода на възлагане.
(20)
В случаите, в които предприятието, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, не поема значителен търговски риск, например защото разходите, които прави при извършването на услугата са напълно компенсирани, печалбите, надхвърлящи показателя от съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъдат смятани за разумни.
(21)
Ако поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки трябва да могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите.
(22)
Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки следва да могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не следва да бъде за сметка на качеството на предоставената услуга. Например държавите-членки следва да могат да зададат в акта на възлагане цели за производствена ефективност, при което равнището на компенсация се обвързва със степента, до която са постигнати целите. В акта на възлагане може да се предвиди, че ако предприятието не постигне целите, компенсацията се намалява, като се прилага метод за изчисляване, уточнен в акта на възлагане, а ако обаче предприятието надхвърли целите, компенсацията може да се увеличи съгласно метод, уточнен в акта на възлагане. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност следва да се определи на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
(23)
Член 93 от Договора представлява lex specialis по отношение на член 106, параграф 2 от Договора. В него се установяват правилата, приложими за компенсацията за обществена услуга в сектора на наземния транспорт. Член 93 се тълкува в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (5), в който се посочват правилата, приложими за компенсация за задължения за обществена услуга в пътническия превоз. Държавите-членки го прилагат по собствено усмотрение към вътрешноводния пътнически превоз. В Регламент (ЕО) № 1370/2007 се освобождава от задължение за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора всяка компенсация в сектора на наземния транспорт, която изпълнява условията по посочения регламент. В съответствие с решението по делото Altmark компенсацията в сектора на наземния транспорт, при която не са спазени разпоредбите на член 93 от Договора, не може да бъде обявена за съвместима с Договора въз основа на член 106, параграф 2 от Договора или въз основа на която и да е друга разпоредба от Договора. Следователно настоящото решение не се прилага към сектора на наземния транспорт.
(24)
За разлика от наземния транспорт секторите на морския и въздушния транспорт са предмет на член 106, параграф 2 от Договора. Някои правила, приложими за компенсацията за обществена услуга в секторите на морския и въздушния транспорт, са посочени в Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 г. относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (6) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 г. относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите-членки (морски каботаж) (7). Обаче за разлика от Регламент (ЕО) № 1370/2007 тези регламенти не се позовават на съвместимостта на възможните елементи на държавна помощ, нито съдържат изключение от задължението за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора. Следователно настоящото решение следва да се прилага при компенсация за обществена услуга в секторите на въздушния и морския транспорт, при условие че в допълнение към изпълнението на условията, посочени в настоящото решение, тази компенсация съответства също така на секторните правила, съдържащи се в регламенти (ЕО) № 1008/2008 и (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
(25)
В специфичните случаи на компенсация за обществена услуга за въздушни или морски връзки към острови и за летища и пристанища, които представляват услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, е целесъобразно да се предвидят прагове въз основа на средния брой пътници на година, тъй като това по-точно отразява икономическата реалност на тези дейности и тяхното естество на услуги от общ икономически интерес.
(26)
Изключението от изискването за предварително уведомление за определени услуги от общ икономически интерес не изключва възможността държавите-членки да уведомяват за специфичен проект за помощ. Ако е подадено такова уведомление или ако Комисията оценява съвместимостта на специфична мярка за помощ вследствие на жалба или ex officio, Комисията ще прецени дали са изпълнени условията от настоящото решение. Ако това не е така, мярката ще се оценява в съответствие с принципите на Съобщението на Комисията относно рамката за държавна помощ под формата на компенсация за обществена услуга.
(27)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и за финансовата прозрачност в определени предприятия (8).
(28)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на конкуренцията, и по-специално членове 101 и 102 от Договора.
(29)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на обществените поръчки.
(30)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат по-строгите разпоредби, свързани със задълженията за обществена услуга, съдържащи се в секторното законодателство на Съюза.
(31)
Следва да бъдат установени преходни разпоредби за индивидуална помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение. Схемите за помощ, въведени в съответствие с Решение 2005/842/ЕО преди влизането в сила на настоящото решение, следва да продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар и да бъдат освободени от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години. Помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била предоставена в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, следва да е съвместима с вътрешния пазар и да се освободи от изискването за уведомяване.
(32)
Комисията възнамерява да преразгледа настоящото решение пет години след влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
С настоящото решение се определят условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, е съвместима с вътрешния пазар и изключена от изискването за уведомяване, посочено в член 108, параграф 3 от Договора.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящото решение се прилага за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която попада в една от следните категории:
а)
компенсация, която не надвишава размер от 15 млн. EUR на година за предоставянето на услуги от общ икономически интерес в области, различни от транспорт и транспортна инфраструктура;
когато размерът на компенсацията варира по време на периода на възлагане, годишният размер се изчислява като средноаритметичната стойност на годишните размери на компенсацията, която се очаква да бъде получена през периода на възлагане;
б)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес от болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, според случая, спешно обслужване; извършването на допълнителни дейности, пряко свързани с основните дейности, особено в областта на научните изследвания, не предотвратява обаче прилагането на настоящия параграф;
в)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес за посрещане на социални нужди във връзка със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното включване на уязвимите групи;
г)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с въздушни или морски връзки към острови, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 300 000 пътници;
д)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с летища и пристанища, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 200 000 пътници за летищата и 300 000 пътници за пристанищата.
2. Настоящото решение се прилага само когато срокът, за който на дадено предприятие се възлага извършването на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 10 години. Когато срокът на възлагане надвишава 10 години, настоящото решение се прилага само в степента, в която от доставчика на услуги се изискват значителни инвестиции, които трябва да бъдат амортизирани през по-дълъг период от време в съответствие с общоприетите счетоводни принципи.
3. Ако по време на периода на възлагане престанат да бъдат спазвани условията за прилагането на настоящото решение, за помощта се изпраща уведомление в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора.
4. В областта на въздушния и морския транспорт настоящото решение се прилага само за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1008/2008 и съответно Регламент (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
5. Настоящото решение не се прилага за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия в областта на наземния транспорт.
Член 3
Съвместимост и освобождаване от изискването за уведомяване
Държавната помощ във вид на компенсация за извършване на обществена услуга, която изпълнява условията, посочени в настоящото решение, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от задължението за предварително уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от Договора, при условие че тя също съответства на изискванията, произтичащи от Договора или от секторното законодателство на Съюза.
Член 4
Възлагане
Извършването на услугата от общ икономически интерес се възлага на съответното предприятие чрез един или повече актове, чиято форма може да се определя от всяка държава-членка. В акта или актовете се включва, по-специално:
а)
съдържанието и продължителността на задълженията за обществена услуга;
б)
предприятието и където е приложимо - съответната територия;
в)
същността на всички изключителни или специални права, предоставени на предприятието от предоставящия орган;
г)
описание на компенсационния механизъм и параметрите за изчисляване, контролиране и преглед на компенсацията;
д)
мерките за избягване и възстановяване на свръхкомпенсации; и
е)
позоваване на настоящото решение.
Член 5
Компенсация
1. Размерът на компенсацията не надвишава това, което е необходимо за покриване на нетния разход, направен при изпълнение на задълженията за обществена услуга, включително разумна печалба.
2. Нетният разход може да се изчисли като разликата между разходите, определени в параграф 3, и приходите, определени в параграф 4. Като алтернатива, той може да се изчисли като разликата между нетния разход, понесени от предприятието при изпълнение на задължението за обществена услуга, и нетния разход или печалба на същото предприятие, когато функционира без задължение за обществена услуга.
3. Разходите, които трябва да се отчитат, съдържат всички разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес. Те се изчисляват въз основа на общоприети счетоводни принципи, както следва:
а)
когато дейностите на въпросното предприятие се ограничават до услугата от общ икономически интерес, могат да се отчетат всички разходи на това предприятие;
б)
когато предприятието извършва също така дейности, попадащи извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, се отчитат само разходите, свързани с услугата от общ икономически интерес;
в)
разходите, определени за услугата от общ икономически интерес, могат да включват всички преки разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес, и подходящ дял от разходите, които са общи както за услугата от общ икономически интерес, така и за другите дейности;
г)
разходите, свързани с инвестиции, особено във връзка с инфраструктурата, могат да бъдат отчетени, когато е необходимо, за извършването на услугата от общ икономически интерес.
4. Приходът, който трябва да се вземе предвид, включва най-малко всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, независимо дали приходите са определени като държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която е предоставена помощта, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора. Съответната държава-членка може да реши, че печалбите, натрупани от други дейности извън обхвата на въпросната услуга от общ икономически интерес, трябва да бъдат прехвърлени изцяло или частично за финансирането на услугата от общ икономически интерес.
5. За целите на настоящото решение „разумна печалба“ означава процентът на възвръщаемост на капитала, който би бил изискван от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес за целия срок на възлагането, като се взема предвид равнището на риска. „Процентът на възвръщаемост на капитала“ означава вътрешният процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане. Равнището на риска зависи от съответния сектор, вида на услугата и характеристиките на компенсацията.
6. Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не е за сметка на качеството на предоставената услуга. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност се определя на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
7. За целите на настоящото решение процент на възвръщаемост на капитала, който не надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, се смята за разумен при всички положения. Съответният суапов процент е суаповият процент, чиито падеж и валута съответстват на продължителността и валутата на акта за възлагане. Когато предоставянето на услуга от общ икономически интерес не е свързано със значителен търговски или договорен риск, по-специално когато нетният разход, направен при предоставянето на услуга от общ икономически интерес, е като цяло напълно компенсиран ex post, разумната печалба не може да надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта.
8. Когато поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, освен процента на възвръщаемост на капитала, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите. „Възвръщаемостта“ означава приходите преди лихви и данъци за годината. Средната възвръщаемост се получава, като се използва сконтовият коефициент за продължителността на договора, както е уточнено в съобщението на Комисията относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (9). Какъвто и показател да се избере, държавата-членка трябва да е в състояние да предостави на Комисията при поискване доказателства, че печалбата не надхвърля това, което се изисква от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес, например като предостави информация за постигнатата възвръщаемост при подобен тип договори, възложени при конкурентни условия.
9. Когато предприятието извършва дейности, които попадат както в обхвата на услугата от общ икономически интерес, така и извън него, вътрешните му сметки трябва да показват разходите и приходите, свързани с услугата от общ икономически интерес, отделно от тези за останалите услуги, както и параметрите за разпределяне на тези разходи и приходи. Разходите, свързани с други дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, покриват всички преки разходи, съответна част от общите разходи и адекватна възвръщаемост на капитала. Във връзка с тези разходи не се предоставя никаква компенсация.
10. Държавите-членки изискват съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации.
Член 6
Контрол на свръхкомпенсацията
1. Държавите-членки гарантират, че компенсацията, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, отговаря на изискванията, посочени в настоящото решение, и по-специално че предприятието не получава компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5. При поискване от страна на Комисията те представят доказателства за това. Те извършват редовни проверки или осигуряват тяхното извършване най-малко на всеки три години през периода на възлагане и в края на този период.
2. Когато предприятие е получило компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5, държавата-членка изисква съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации. Параметрите за изчисляване на компенсациите се актуализират в бъдеще. Когато сумата на свръхкомпенсацията не надвишава 10 % от сумата на средната годишна компенсация, тази свръхкомпенсация може да се пренесе към следващия период и да се приспадне от сумата на компенсацията, платима във връзка с този период.
Член 7
Прозрачност
За компенсациите, надхвърлящи 15 млн. EUR, предоставени на предприятие, което извършва и дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, съответната държава-членка публикува следната информация в интернет или по друг подходящ начин:
а)
актът на възлагане или обобщение, в което се съдържат елементите, изброени в член 4;
б)
размерът на помощта, предоставена на предприятието, на годишна основа.
Член 8
Наличност на информация
Държавите-членки съхраняват за срока на възлагането и най-малко за срок от десет години, считано от края на срока на възлагане, цялата информация, необходима за определяне на съвместимостта на предоставената компенсация с настоящото решение.
При писмено искане на Комисията държавите-членки ѝ предоставят цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да реши дали мерките за компенсация, които са в сила, са съвместими с настоящото решение.
Член 9
Доклади
На всеки две години всяка държава-членка представя на Комисията доклад за изпълнението на настоящото решение. В доклада се представя подробен преглед на прилагането на настоящото решение за различните категории услуги, посочени в член 2, параграф 1, включително:
а)
описание на прилагането на настоящото решение към услугите, попадащи в приложното му поле, включително дейностите, извършвани от самото предприятие;
б)
общия размер на помощта, предоставена в съответствие с настоящото решение, с разбивка по икономически сектори на получателите;
в)
посочване на това, дали прилагането на настоящото решение е довело за определен вид услуга до трудности или оплаквания от трети страни;
и
г)
всяка друга информация относно прилагането на настоящото решение, изисквана от Комисията, която ще бъде своевременно уточнена, преди да бъде представен докладът.
Първият доклад се представя до 30 юни 2014 г.
Член 10
Преходни разпоредби
Настоящото решение се прилага за индивидуална помощ и схеми за помощ, както следва:
а)
всяка схема за помощ, въведена преди влизането в сила на настоящото решение, която е била в съответствие с вътрешния пазар и е била освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, продължава да бъде съвместима с вътрешния пазар и да бъде освободена от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години;
б)
всяка помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била съвместима с вътрешния пазар, нито освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от изискването за предварително уведомяване.
Член 11
Отмяна
Решение 2005/842/ЕО се отменя.
Член 12
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на 31 януари 2012 г.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 20. decembra 2011
o uporabi člena 106(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 9380)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/21/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 106(3) Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 14 Pogodbe določa, da brez poseganja v člene 93, 106 in 107 Pogodbe Unija v mejah svojih pristojnosti skrbi za to, da se storitve splošnega gospodarskega pomena opravljajo na podlagi načel in pogojev, ki omogočajo izpolnjevanje njihovih nalog.
(2)
Za opravljanje nekaterih storitev splošnega gospodarskega pomena na podlagi načel in pogojev, ki omogočajo izpolnjevanje njihovih nalog, se lahko izkaže, da je potrebna državna finančna podpora za pokrivanje nekaterih ali vseh posebnih stroškov, ki izhajajo iz obveznosti javnih storitev. V skladu s členom 345 Pogodbe, kakor ga razlaga Sodišče Evropske unije, ni pomembno, ali take storitve splošnega gospodarskega pomena opravljajo javna ali zasebna podjetja.
(3)
V zvezi s tem člen 106(2) Pogodbe navaja, da morajo podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, oziroma podjetja, ki imajo značaj dohodkovnega monopola, ravnati po pravilih iz Pogodbe, zlasti po pravilih o konkurenci, kolikor uporaba teh pravil pravno ali dejansko ne ovira izvajanja nalog, ki so jim bile zaupane. Vendar to ne vpliva na razvoj trgovine v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije.
(4)
Sodišče je v svoji sodbi v zadevi Altmark (1), odločilo, da nadomestilo za javne storitve ne pomeni državne pomoči v smislu člena 107 Pogodbe, kadar so izpolnjena štiri kumulativna merila. Prvič, podjetje, ki prejema nadomestilo, mora dejansko izpolnjevati obveznosti javne službe, te obveznosti pa morajo biti jasno opredeljene. Drugič, merila, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, je treba določiti vnaprej na objektiven in pregleden način. Tretjič, nadomestilo ne sme presegati zneska, potrebnega za pokrivanje vseh ali nekaterih stroškov, ki nastanejo zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in zmernega dobička. Nazadnje, če podjetje, ki naj bi izpolnjevalo obveznosti javnih storitev, v danem primeru ni izbrano v skladu s postopkom oddaje javnih naročil, ki naj bi omogočil izbiro ponudnika, sposobnega, da te storitve skupnosti zagotovi po najnižjih stroških, je treba stopnjo potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi nastali v povprečnem, dobro vodenem in ustrezno opremljenem podjetju.
(5)
Če ta merila niso izpolnjena, vendar so izpolnjeni splošni pogoji za uporabo člena 107(1) Pogodbe, nadomestilo za javne storitve pomeni državno pomoč in se zanj uporabljajo členi 93, 106, 107 in 108 Pogodbe.
(6)
Poleg tega sklepa so za uporabo pravil o državni pomoči za nadomestila, dodeljena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, pomembni še trije instrumenti:
(a)
novo sporočilo o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (2), je pojasnilo uporabo člena 107 Pogodbe in meril, ki so bila za tako nadomestilo določena v sodbi Altmark;
(b)
nova uredba, ki jo Komisija namerava sprejeti o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe za pomoč de minimis za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena določa nekatere pogoje, vključno z zneskom nadomestila, pod katerimi se šteje, da nadomestilo za opravljanje javnih storitev ne izpolnjuje vseh meril iz člena 107(1);
(c)
spremenjeni okvir za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve določa (3), kako bo Komisija proučila zadeve, ki jih ta sklep ne zajema in jih je zato treba priglasiti Komisiji.
(7)
Odločba Komisije 2005/842/ES z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) Pogodbe ES za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (4), določa pomen in obseg izjeme v skladu s členom 106(2) Pogodbe ter pravila, ki naj bi omogočala učinkovito spremljanje izpolnjevanja meril iz te določbe. Ta sklep nadomešča Odločbo 2005/842/ES in določa pogoje, pod katerimi za državno pomoč v obliki nadomestila za storitve splošnega gospodarskega pomena ne velja obveznost predhodne priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe, saj se lahko šteje, da je združljiva s členom 106(2) Pogodbe.
(8)
Taka pomoč se lahko šteje za združljivo le, če je dodeljena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena iz člena 106(2) Pogodbe. Iz sodne prakse izhaja, da imajo države članice visoko stopnjo diskrecije pri uvrščanju storitev med storitve splošnega gospodarskega pomena, če ni sektorskih pravil na ravni Unije, ki bi urejala zadevno področje. Naloga Komisije je torej zagotoviti, da se pri opredelitvah storitev splošnega gospodarskega pomena ne pojavljajo očitne napake.
(9)
Če so izpolnjeni določeni pogoji, omejeni zneski nadomestila, dodeljenega podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, ne vplivajo na razvoj trgovine in konkurence v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije. Posamezna priglasitev državne pomoči zato ni potrebna za nadomestilo, ki je nižje od določenega letnega zneska nadomestila, če so izpolnjene zahteve iz tega sklepa.
(10)
Glede na razvoj menjave v Uniji na področju opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena, ki se na primer kaže v močnem razvoju večnacionalnih ponudnikov v številnih sektorjih, ki so izredno pomembni za razvoj notranjega trga, je primerno določiti spodnjo mejo zneska nadomestila, ki se lahko izvzame iz obveznosti priglasitve v skladu s tem sklepom niže, kot je bilo določeno z Odločbo Komisije 2005/842/ES, obenem pa omogočiti, da se ta znesek izračuna kot letno povprečje v obdobju pooblastitve.
(11)
Bolnišnice in podjetja, ki so pooblaščeni za socialne storitve in so jim bile zaupane naloge opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena, imajo posebne značilnosti, ki jih je treba upoštevati. Upoštevati je treba zlasti dejstvo, da je lahko v sedanjih gospodarskih razmerah in na sedanji stopnji razvoja notranjega trga za socialne storitve potrebna pomoč, ki presega prag iz tega sklepa, s katero bi se nadomestili stroški za opravljanje javnih storitev. Višji znesek nadomestila za socialne storitve tako ne povzroči nujno večjega tveganja za izkrivljanje konkurence. Zato bi morala biti tudi podjetja, ki so pooblaščena za nekatere socialne storitve, vključno z zagotavljanjem socialnih stanovanj prikrajšanim državljanom ali skupinam z manj socialnimi ugodnostmi, ki si zaradi omejitev plačilne sposobnosti niso sposobni najti stanovanja po tržnih pogojih, izvzeta iz obveznosti priglasitve iz tega sklepa, tudi če znesek nadomestila, ki ga prejmejo, presega splošni prag nadomestila iz tega sklepa. Isto bi moralo veljati tudi za bolnišnice, ki zagotavljajo zdravstveno oskrbo, ki po potrebi vključuje storitve v nujnih primerih in pomožne storitve, ki so neposredno povezane z njihovimi glavnimi dejavnostmi, zlasti na področju raziskav. Da bi se lahko izvzetja iz obveznosti priglasitve koristila, bi bilo treba socialne storitve jasno opredeliti kot storitve, ki izpolnjujejo socialne potrebe glede zdravstvenega in dolgoročnega varstva, otroškega varstva, dostopa do trga dela in vrnitve nanj, socialnih stanovanj ter oskrbe in socialne vključenosti ranljivih skupin.
(12)
Učinek določenega ukrepa nadomestila na trgovino in konkurenco ni odvisen le od povprečnega zneska nadomestila, prejetega v enem letu, in zadevnega sektorja, temveč tudi od skupnega trajanja obdobja pooblastitve. Uporabo tega sklepa je zato treba omejiti na obdobja pooblastitve, ki ne presegajo desetih let, razen če ni daljše obdobje pooblastitve utemeljeno s potrebo po večji naložbi, na primer na področju socialnih stanovanj.
(13)
Za uporabo člena 106(2) Pogodbe mora država članica zadevno podjetje izrecno pooblastiti za opravljanje posebne storitve splošnega gospodarskega pomena.
(14)
Za zagotovitev izpolnjevanja meril iz člena 106(2) Pogodbe je treba določiti natančnejše pogoje, ki morajo biti izpolnjeni glede pooblastitve za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena. Znesek nadomestila se dejansko lahko ustrezno izračuna in pregleda le, če so obveznosti javnih storitev, ki jih imajo podjetja, in obveznosti, ki jih ima država, jasno določene v enem ali več aktih pristojnih javnih organov v zadevni državi članici. Oblika instrumenta se lahko razlikuje od ene države članice do druge, vendar mora instrument vsebovati vsaj določitev zadevnega podjetja, natančno opredelitev vsebine in trajanja dodeljenih obveznosti javnih storitev ter navedbo območja njihovega izvajanja, kadar je potrebno, dodelitev kakršnih koli izključnih ali posebnih pravic ter opis mehanizma nadomestila in meril za določitev nadomestila ter preprečevanje in izterjavo vseh morebitnih prekomernih nadomestil. Zaradi preglednosti pri uporabi tega sklepa je treba v akt o pooblastitvi vključiti tudi sklic na ta sklep.
(15)
Zaradi preprečevanja neupravičenega izkrivljanja konkurence nadomestilo ne bi smelo presegati zneska, potrebnega za pokrivanje neto stroškov, ki jih ima podjetje pri opravljanju storitev, vključno z zmernim dobičkom.
(16)
Prekomerno nadomestilo zneska, potrebnega za pokrivanje neto stroškov zadevnega podjetja, ki opravlja storitev, ni potrebno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena in zato pomeni nezdružljivo državno pomoč, ki jo je treba vrniti državi. Nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, ki ga zadevno podjetje dejansko uporablja za delovanje na drugem trgu za drugačne namene, kot so določeni v aktu o pooblastitvi, ni potrebno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena in zato prav tako lahko pomeni nezdružljivo državno pomoč, ki jo je treba vrniti.
(17)
Upoštevni neto stroški se lahko izračunajo kot razlika med stroški opravljanja storitve splošnega gospodarskega pomena in prihodki, zasluženimi s storitvijo splošnega gospodarskega pomena, izračunajo pa se lahko tudi kot razlika med neto stroški podjetja za poslovanje z obveznostjo opravljanja javne storitve in neto stroški ali dobičkom istega podjetja za poslovanje brez obveznosti opravljanja javne storitve. Zlasti kadar se zaradi obveznosti opravljanja javne storitve zniža prihodek (na primer zaradi reguliranih tarif), vendar to ne vpliva na stroške, se lahko neto stroški, nastali pri izpolnjevanju obveznosti javne storitve, določijo na podlagi izpada prihodka. Zaradi preprečevanja neupravičenega izkrivljanja konkurence je treba zagotoviti tudi, da se pri izračunu zneska nadomestila upoštevajo vsi prihodki od opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena, tj. vsi prihodki, ki jih izvajalec ne bi imel, če ne bi bil pooblaščen za opravljanje zadevnih storitev. Če ima zadevno podjetje posebne ali izključne pravice v zvezi z dejavnostmi, ki niso storitve splošnega gospodarskega pomena, katerim je bila dodeljena pomoč, in te dejavnosti ustvarjajo dobičke, ki presegajo razumnega, ali če podjetje koristi druge, s strani države dodeljene ugodnosti, se te vštejejo v prihodek, ne glede na to, kam so uvrščene za namen člena 107 Pogodbe.
(18)
Zmerni dobiček se določi kot stopnja donosa kapitala, ki upošteva stopnjo tveganja ali njegovo odsotnost. Stopnja donosa kapitala se določi kot notranja stopnja donosa na naloženi kapital podjetja v obdobju pooblastitve.
(19)
Dobička, ki ne presega seštevka ustrezne menjalne obrestne mere in 100 baznih točk, ne bi smeli obravnavati kot nezmernega. Tukaj se lahko ustrezna menjalna obrestna mera opredeli kot ustrezna stopnja donosa za naložbo brez tveganja. Premija 100 baznih točk je med drugim namenjena za nadomestilo likvidnostnega tveganja, povezanega z zagotovitvijo kapitala, namenjenega za opravljanje storitev v obdobju pooblastitve.
(20)
Kadar podjetje, pooblaščeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, ni izpostavljeno veliki stopnji poslovnega tveganja, na primer ker so njegovi stroški, nastali pri opravljanju storitev, v celoti pokriti z nadomestilom, dobička, ki presega referenčno merilo seštevka ustrezne menjalne obrestne mere in 100 baznih točk, ne bi smeli obravnavati kot zmernega.
(21)
Če zaradi posebnih okoliščin stopnje donosa kapitala ni primerno uporabiti, bi morale države članice imeti možnost, da za določitev zmernega dobička uporabijo druge kazalnike dobičkonosnosti, na primer povprečen donos lastniškega kapitala, donos naložbenega kapitala, donos sredstev ali donos prodaje.
(22)
Pri določanju zmernega dobička bi morale države članice imeti možnost, da uvedejo merila, iz katerih izhajajo spodbude, ki se zlasti nanašajo na kakovost opravljene storitve in povečanje učinkovitosti proizvodnje. Povečanje učinkovitosti ne bi smelo zmanjševati kakovosti opravljene storitve. Države članice bi morale imeti na primer možnost, da v aktu o pooblastitvi določijo cilje za proizvodno učinkovitost, pri čemer višino nadomestila pogojijo z ravnjo doseganja ciljev. V aktu o pooblastitvi je lahko določeno, da če podjetje ne doseže ciljev, se nadomestilo zmanjša z uporabo metode izračuna, ki se določi v aktu o pooblastitvi, in nasprotno, če podjetje preseže cilje, se nadomestilo poveča z uporabo metode izračuna, ki je določena v aktu o pooblastitvi. Morebitne premije, povezane s povečanjem proizvodne učinkovitosti, naj se določijo na ravni, ki omogoča uravnovešeno porazdelitev koristi med podjetjem in državo članico in/ali uporabniki.
(23)
Člen 93 Pogodbe je lex specialis glede na člen 106(2) Pogodbe. Določa pravila, ki se uporabljajo za nadomestilo za javne storitve v sektorju kopenskega prometa. Člen 93 razlaga Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2007 o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza in o razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 1191/69 in št. 1107/70 (5), ki določa pravila, ki se uporabljajo za nadomestila za obveznosti opravljanja javnih storitev na področju javnega potniškega prevoza. O uporabi Uredbe za potniški promet po celinskih plovnih poteh odločajo države članice po lastni presoji. Uredba (ES) št. 1370/2007 izvzema iz obveznosti priglasitve na podlagi člena 108(3) Pogodbe vsa nadomestila v sektorju kopenskega prometa, ki izpolnjujejo pogoje iz navedene uredbe. V skladu s sodbo v zadevi Altmark se nadomestilo v sektorju kopenskega prometa, ki ne spoštuje določb člena 93 Pogodbe, ne more šteti za združljivo s Pogodbo na podlagi člena 106(2) Pogodbe ali na podlagi katere koli druge določbe Pogodbe. Zato se ta sklep ne uporablja za sektor kopenskega prometa.
(24)
Za sektorja pomorskega in zračnega prometa se v nasprotju s kopenskim prometom uporablja člen 106(2) Pogodbe. Nekatera pravila, ki se uporabljajo glede nadomestila za opravljanje javnih storitev v sektorjih zračnega in pomorskega prometa, so določena v Uredbi (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. septembra 2008 o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti (6) in v Uredbi Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) (7). Vendar pa se za razliko od Uredbe (ES) št. 1370/2007 ti uredbi ne nanašata na združljivost možnih sestavin državnih pomoči niti ne določata izvzetja iz obveznosti priglasitve na podlagi člena 108(3) Pogodbe. Ta sklep je torej treba uporabiti za nadomestilo za javne storitve v sektorjih zračnega in pomorskega prometa, kadar takšno nadomestilo izpolnjuje pogoje iz tega sklepa in hkrati spoštuje sektorska pravila iz Uredbe (ES) št. 1008/2008 in Uredbe (EGS) št. 3577/92, kadar je to primerno.
(25)
V posebnih primerih nadomestil za javne storitve za zračne ali pomorske povezave z otoki ter za letališča in pristanišča, ki sodijo med storitve splošnega gospodarskega pomena iz člena 106(2) Pogodbe, se zdi primerno določiti prage na podlagi povprečnega letnega števila potnikov, saj se tako bolje upošteva gospodarska realnost teh dejavnosti in njihov značaj storitev splošnega gospodarskega pomena.
(26)
Izvzetje iz zahteve po predhodni priglasitvi za nekatere storitve splošnega gospodarskega pomena ne izključuje možnosti, da države članice priglasijo projekt za posebno pomoč. V primeru take priglasitve (ali če Komisija oceni združljivost določenega ukrepa pomoči na podlagi pritožbe ali po uradni dolžnosti) bo Komisija ocenila, ali so izpolnjeni pogoji iz tega sklepa. Če temu ni tako, bo ukrep ocenjen v skladu z načeli iz sporočila Komisije o okviru za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve.
(27)
Ta sklep je treba uporabiti brez poseganja v določbe Direktive Komisije 2006/111/ES z dne 16. novembra 2006 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter finančni preglednosti znotraj določenih podjetij (8).
(28)
Ta sklep je treba uporabiti brez poseganja v določbe Unije na področju konkurence, zlasti v člena 101 in 102 Pogodbe.
(29)
Ta sklep je treba uporabiti brez poseganja v določbe Unije na področju javnih naročil.
(30)
Ta sklep je treba uporabiti brez poseganja v strožje določbe, ki se nanašajo na obveznosti javnih storitev, ki so vsebovane v sektorski zakonodaji Unije.
(31)
Navesti je treba prehodne določbe za individualno pomoč, ki je bila dodeljena pred začetkom veljavnosti tega sklepa. Sheme pomoči, ki so začele učinkovati v skladu z Odločbo 2005/842/ES pred začetkom veljavnosti tega sklepa, so še naprej združljive z notranjim trgom in izvzete iz obveznosti priglasitve za nadaljnje obdobje dveh let. Pomoč, ki je začela učinkovati pred začetkom veljavnosti tega sklepa in ni bila dodeljena v skladu z Odločbo 2005/842/ES, vendar izpolnjuje pogoje iz tega sklepa, bi morala biti združljiva z notranjim trgom in izvzeta iz obveznosti priglasitve
(32)
Komisija namerava po petih letih od začetka veljavnosti tega sklepa opraviti njegov pregled -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Vsebina
Ta sklep določa pogoje, pod katerimi je državna pomoč v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, združljiva z notranjim trgom in izvzeta iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta sklep se uporablja za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega podjetjem, ki so pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena iz člena 106(2) Pogodbe, pri čemer so nadomestila razvrščena v naslednje kategorije:
(a)
nadomestilo, ki ne presega letnega zneska v višini 15 milijonov EUR za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena na katerem koli področju razen prometa in prometne infrastrukture;
Če se znesek nadomestila v obdobju pooblastitve spreminja, se letni znesek izračuna kot povprečje letnih zneskov nadomestila, ki se pričakujejo v obdobju pooblastitve;
(b)
nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena za bolnišnice, ki zagotavljajo zdravstveno oskrbo, ki po potrebi vključuje storitve v nujnih primerih. Vendar opravljanje pomožnih storitev, neposredno povezanih s poglavitnimi dejavnostmi, zlasti na področju raziskav, ne preprečuje uporabe tega odstavka;
(c)
nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena za izpolnjevanje socialnih potreb, kar zadeva zdravstveno in dolgoročno varstvo, otroško varstvo, dostop do trga dela in vrnitev nanj, socialna stanovanja ter oskrbo in socialno vključenost ranljivih skupin;
(d)
nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena v zvezi z zračno ali pomorsko povezavo z otoki, pri katerih povprečni letni promet v dveh poslovnih letih pred letom, v katerem je bila storitev splošnega gospodarskega pomena dodeljena, ne presega 300 000 potnikov;
(e)
nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena v zvezi z letališči in pristanišči, pri katerih povprečni letni promet v dveh poslovnih letih pred letom, v katerem je bila storitev splošnega gospodarskega pomena dodeljena, ne presega 200 000 potnikov za letališča in 300 000 potnikov za pristanišča.
2. Ta sklep se uporablja le, če obdobje, za katero je podjetje pooblaščeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, ne presega desetih let. Če obdobje pooblastitve presega deset let, se ta sklep uporablja le, kadar mora izvajalec storitve zagotoviti veliko naložbo, ki se mora amortizirati v daljšem obdobju v skladu s splošno veljavnimi računovodskimi načeli.
3. Če med obdobjem pooblastitve pogoji za uporabo tega sklepa niso več izpolnjeni, se pomoč priglasi v skladu s členom 108(3) Pogodbe.
4. Na področju zračnega in pomorskega prometa se ta sklep uporablja le za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena iz člena 106(2) Pogodbe in, če je to primerno, ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1008/2008 oziroma Uredbe (ES) št. 3577/92.
5. Ta sklep se ne uporablja za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljenega podjetjem v sektorju kopenskega prometa.
Člen 3
Združljivost in izvzetje iz obveznosti priglasitve
Državna pomoč v obliki nadomestila za javne storitve, ki izpolnjuje pogoje iz tega sklepa, je združljiva z notranjim trgom in izvzeta iz obveznosti predhodne priglasitve, določene v členu 108(3) Pogodbe, če obenem izpolnjuje tudi zahteve iz Pogodbe ali sektorske zakonodaje Unije.
Člen 4
Pooblastitev
Zadevno podjetje se pooblasti za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena z enim ali več akti, katerih obliko lahko določi vsaka država članica. Akt ali akti vključujejo zlasti:
(a)
vsebino in trajanje obveznosti javnih storitev;
(b)
zadevno podjetje in, če je primerno, ozemlje;
(c)
vrsto vseh izključnih ali posebnih pravic, ki jih podjetju dodeli organ, ki dodeli pomoč;
(d)
opis mehanizma nadomestila in meril za izračun, nadzor in pregled nadomestila;
(e)
ureditve za preprečevanje kakršnega koli prekomernega nadomestila in njegovo izterjavo ter
(f)
sklic na ta sklep.
Člen 5
Nadomestilo
1. Znesek nadomestila ne presega zneska, ki je nujen za pokrivanje neto stroškov, nastalih pri izpolnjevanju obveznosti javnih storitev, vključno z zmernim dobičkom.
2. Neto stroški se lahko izračunajo kot razlika med stroški iz tretjega odstavka tega člena in prihodki iz četrtega odstavka tega člena. Izračunajo se lahko tudi kot razlika med neto stroški podjetja za poslovanje z obveznostjo opravljanja javne storitve in neto stroški ali dobičkom istega podjetja za poslovanje brez obveznosti opravljanja javne storitve.
3. Stroški, ki se upoštevajo, vključujejo vse stroške, nastale pri opravljanju storitve splošnega gospodarskega pomena. Izračun stroškov temelji na splošno veljavnih načelih stroškovnega računovodstva, in sicer:
(a)
če so dejavnosti zadevnega podjetja omejene na storitev splošnega gospodarskega pomena, se lahko upoštevajo vsi njegovi stroški;
(b)
če podjetje opravlja tudi dejavnosti zunaj obsega storitve splošnega gospodarskega pomena, se upoštevajo le stroški, povezani s storitvijo splošnega gospodarskega pomena;
(c)
stroški, dodeljeni storitvi splošnega gospodarskega pomena, lahko vključujejo vse neposredne stroške, nastale pri opravljanju storitve splošnega gospodarskega pomena, in ustrezen prispevek k stroškom, skupnim storitvi splošnega gospodarskega pomena in drugim dejavnostim;
(d)
stroški, povezani z naložbami, zlasti v zvezi z infrastrukturo, se lahko upoštevajo, kadar so potrebni za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena.
4. Prihodek, ki se upošteva, vključuje vsaj celotni prihodek, ki ga je ustvarila storitev splošnega gospodarskega pomena, ne glede na to, ali je prihodek uvrščen med državne pomoči v smislu člena 107 Pogodbe. Če ima zadevno podjetje posebne ali izključne pravice v zvezi z dejavnostmi, ki niso storitve splošnega gospodarskega pomena, katerim je bila dodeljena pomoč, in te dejavnosti ustvarjajo dobičke, ki presegajo razumnega, ali če podjetje koristi druge, s strani države dodeljene ugodnosti, se te vštejejo v prihodek, ne glede na to, kam so uvrščene za namen člena 107 Pogodbe. Zadevna država članica se lahko odloči, da se dobički iz naslova drugih dejavnosti, ki se izvajajo zunaj obsega zadevne storitve splošnega gospodarskega pomena, v celoti ali delno dodelijo za financiranje storitve splošnega gospodarskega pomena.
5. V tem sklepu „zmerni dobiček“ pomeni stopnjo donosa kapitala, ki bi jo povprečno podjetje, ki razmišlja o tem, ali naj opravlja storitev splošnega gospodarskega pomena, potrebovalo v celotnem obdobju akta o pooblastitvi, pri čemer bi upoštevalo pripadajočo stopnjo tveganja. „Stopnja donosa kapitala“ pomeni notranjo stopnjo donosa na naloženi kapital podjetja v obdobju pooblastitve. Stopnja tveganja je odvisna od zadevnega sektorja ter vrste storitve in nadomestila.
6. Pri določanju zmernega dobička lahko države članice uvedejo merila, iz katerih izhajajo spodbude, ki se zlasti nanašajo na kakovost opravljene storitve in povečanje učinkovitosti proizvodnje. Povečanje učinkovitosti ne sme zmanjševati kakovosti opravljene storitve. Morebitne premije, povezane s povečanjem proizvodne učinkovitosti, se določijo na ravni, ki omogoča uravnovešeno porazdelitev koristi med podjetjem in državo članico in/ali uporabniki.
7. V tem sklepu se stopnja donosa kapitala, ki ne presega seštevka ustrezne menjalne obrestne mere in premije 100 baznih točk, obravnava kot zmerna v vseh okoliščinah. Ustrezna menjalna obrestna mera je obrestna mera, pri kateri zapadlost in valuta ustrezata trajanju in valuti akta o pooblastitvi. Kadar opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena ni povezano z velikim poslovnim ali pogodbenim tveganjem, zlasti kadar so neto stroški, nastali pri opravljanju storitev splošnega gospodarskega pomena, večinoma naknadno v celoti pokriti, zmerni dobiček ne sme presegati seštevka ustrezne menjalne obrestne mere in premije 100 baznih točk.
8. Če zaradi posebnih okoliščin stopnje donosa kapitala ni primerno uporabiti, lahko države članice za določitev zmernega dobička razen stopnje donosa kapitala uporabijo tudi druge kazalnike dobičkonosnosti, kot so povprečna donosnost lastniškega kapitala, donosnost naložbenega kapitala, donosnost sredstev ali donosnost prodaje. „Donos“ pomeni dobiček pred odbitkom obresti in davkov v zadevnem letu. Povprečni donos se izračuna z uporabo diskontnega faktorja v obdobju veljavnosti pogodbe, kakor je določeno v Sporočilu Komisije o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (9). Države članice so ne glede na izbrani kazalnik sposobne Komisiji na njeno zahtevo predložiti dokaze, da dobiček ne presega dobička, ki bi ga pričakovalo povprečno podjetje, ki razmišlja, ali bi opravljalo storitev, na primer s sklicevanjem na donos, dosežen pri podobnih vrstah pogodb o javnih storitvah, ki se izvajajo pod konkurenčnimi pogoji.
9. Kadar podjetje opravlja dejavnosti znotraj in zunaj obsega storitev splošnega gospodarskega pomena, se v internih računovodskih izkazih stroški in prejemki, povezani s storitvijo splošnega gospodarskega pomena, prikazujejo ločeno od tistih, ki so povezani z drugimi storitvami, prav tako pa so prikazani parametri za razporejanje stroškov in prihodkov. Stroški, povezani s katero koli dejavnostjo, ki se izvaja zunaj obsega storitve splošnega gospodarskega pomena, zajemajo vse neposredne stroške, ustrezen prispevek k skupnim stroškom in primeren donos kapitala. V zvezi z navedenimi stroški se ne dodeli nobeno nadomestilo.
10. Države članice od zadevnega podjetja zahtevajo povračilo vseh prejetih prekomernih nadomestil.
Člen 6
Nadzor nad prekomernimi nadomestili
1. Države članice zagotovijo, da nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, izpolnjuje zahteve iz tega sklepa in zlasti da podjetje ne prejme nadomestila, ki presega znesek, določen na podlagi člena 5. Države članice na zahtevo Komisije predložijo dokaze o tem. Najmanj vsaka tri leta v obdobju pooblastitve ter na koncu tega obdobja izvedejo redna preverjanja ali poskrbijo za izvedbo teh preverjanj.
2. Če je podjetje prejelo nadomestilo, višje od zneska, določenega na podlagi člena 5, država članica od podjetja zahteva povračilo vseh prejetih prekomernih nadomestil. Merila za izračun nadomestila se posodobijo za v prihodnje. Kadar znesek prekomernega nadomestila ne presega 10 % zneska povprečnega letnega nadomestila, se tako prekomerno nadomestilo lahko prenese v naslednje obdobje in odšteje od zneska nadomestila za tisto obdobje.
Člen 7
Preglednost
Zadevna država članica za nadomestila v višini več kot 15 milijonov EUR, odobrena podjetju, ki opravlja tudi dejavnosti zunaj obsega storitev splošnega gospodarskega pomena, na internetu ali na drug primeren način objavi naslednje informacije:
(a)
akt o pooblastitvi ali njegov povzetek, ki vključuje elemente iz člena 4;
(b)
letne zneske pomoči, dodeljene zadevnemu podjetju.
Člen 8
Razpoložljivost informacij
Države članice hranijo za obdobje pooblastitve in za obdobje najmanj desetih let po obdobju pooblastitve vse informacije, potrebne za presojo, ali je dodeljeno nadomestilo združljivo s tem sklepom.
Države članice Komisiji na njeno pisno zahtevo zagotovijo vse informacije, ki so po njenem mnenju potrebne za presojo, ali so veljavni ukrepi v zvezi z nadomestili združljivi s tem sklepom.
Člen 9
Poročila
Vsaka država članica vsaki dve leti predloži Komisiji poročilo o izvajanju tega sklepa. Poročila vsebujejo podroben pregled uporabe tega sklepa za različne kategorije storitev iz člena 2(1), vključno:
(a)
z opisom uporabe tega sklepa in njegovih določb za storitve, ki spadajo na področje njegove uporabe, vključno z internimi dejavnostmi;
(b)
s skupnim zneskom pomoči, dodeljene na podlagi tega sklepa, razčlenjenim po gospodarskih sektorjih upravičencev;
(c)
z navedbo, ali so pri določeni kategoriji storitve ob uporabi tega sklepa nastale težave oziroma so bile vložene pritožbe tretjih oseb;
ter
(d)
z vsemi drugimi informacijami glede uporabe tega sklepa, ki jih zahteva Komisija in se opredelijo pravočasno pred predložitvijo poročila.
Prvo poročilo se predloži do 30. junija 2014.
Člen 10
Prehodne določbe
Ta sklep se uporablja za posamezno pomoč in sheme pomoči, kot sledi:
(a)
vsaka shema pomoči, ki je začela učinkovati pred začetkom veljavnosti tega sklepa in je bila združljiva z notranjim trgom ter izvzeta iz obveznosti priglasitve v skladu z Odločbo 2005/842/ES, je še naprej združljiva z notranjim trgom ter izvzeta iz obveznosti priglasitve, in sicer za nadaljnje obdobje dveh let;
(b)
vsaka pomoč, ki je začela učinkovati pred začetkom veljavnosti tega sklepa in ni bila združljiva z notranjim trgom niti ne izvzeta iz obveznosti priglasitve v skladu z Odločbo 2005/842/ES, vendar izpolnjuje pogoje iz tega sklepa, je združljiva z notranjim trgom ter izvzeta iz obveznosti predhodne priglasitve.
Člen 11
Razveljavitev
Odločba 2005/842/ES se razveljavi.
Člen 12
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati 31. januarja 2012.
Člen 13
Naslovniki
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 20. decembra 2011