ДИРЕКТИВА 2010/43/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 1 юли 2010 година
за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (1), и по-специално член 12, параграф 3, член 14, параграф 2, член 23, параграф 6, член 33, параграф 6 и член 51, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Тези правила и терминологията относно организационните изисквания, конфликтите на интереси и поведението следва във възможно най-голяма степен да бъдат приведени в съответствие със стандартите, въведени в областта на финансовите услуги по силата на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (2) и Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). Това привеждане в съответствие, като отделя дължимото внимание на особеностите на стопанската дейност по колективно управление на портфейла, би позволило постигането на еднакви стандарти не само между различните сектори на финансови услуги, но също и сред дейността по управление на активи като цяло, където обхватът на някои изисквания по силата на Директива 2006/73/ЕО вече беше разширен от някои държави-членки, за да бъдат включени и дружества, управляващи ПКИПЦК.
(2)
Уместно е тези правила да бъдат приети под формата на директива, за да се осигури адаптирането на правоприлагащите разпоредби към особеностите на конкретния пазар и правна система във всяка държава-членка. Директивата ще позволи и да се постигне максимално съответствие с режима, създаден по силата на Директива 2006/73/ЕО.
(3)
Въпреки че заложените в настоящата директива принципи като цяло се отнасят за всички управляващи компании, те са достатъчно гъвкави да гарантират, че тяхното прилагане и надзорът по прилагане им от страна на компетентните органи отговарят и отчитат естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество, както и разнообразието на дружествата, попадащи в обхвата на Директива 2009/65/ЕО, и различното естество на различните ПКИПЦК, които може да бъдат управлявани от управляващо дружество.
(4)
Доколкото е позволено от националното законодателство, управляващите дружества следва да могат да сключват споразумения с трети страни да извършват някои от техните дейности. Това следва да бъде съответно постановено в правоприлагащите правила. Управляващото дружество следва да извършва по-специално надлежна проверка, за да определи дали, като се имат предвид естеството на функциите, които трябва да бъдат извършени от трета страна, предприятието, извършващо тези дейности, може да се счита за квалифицирано и в състояние да извършва въпросните функции. Това предполага, че третата страна следва да спазва изискванията относно организацията и конфликтите на интереси във връзка с дейността, която трябва да бъде извършена. Също така управляващото дружество следва да провери дали третата страна е взела подходящи мерки, за да изпълни посочените изисквания, и трябва да следи ефективно дали третата страна съблюдава тези изисквания. Ако делегирано лице отговаря за прилагането на правилата относно делегираните дейности, същите изисквания по отношение на организацията и конфликтите на интереси следва да се прилагат във връзка с дейността по контрола на делегираните дейности. В хода на надлежната проверка управляващото дружество следва да бъде в състояние да отчете факта, че третата страна, на която са делегирани дейности, често ще бъде предмет на разпоредбите на Директива 2004/39/ЕО.
(5)
За да се избегне прилагането на различни стандарти по отношение на управляващите дружества и инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, последните следва да бъдат предмет на същите правила на поведение и разпоредби относно конфликтите на интереси и управлението на риска, както и управляващите дружества. Затова правилата на настоящата директива относно административните процедури и механизма за вътрешен контрол следва, като част от добрата практика, да се прилагат както към управляващите дружества, така и към инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, като се има предвид принципът на пропорционалността.
(6)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО от управляващите дружества се изисква да имат ясни административни процедури. За да съблюдават това изискване управляващите дружества следва да изградят добре документирана организационна структура, на базата на която отговорностите са ясно набелязани и която осигурява добър обмен на информация между участващите страни. Управляващите дружества следва също да създадат такива системи за съхраняване на информация и за осигуряване на стопанска приемственост, които да им позволят да изпълняват своите задължения, в случай че техните дейности се извършват от трети страни.
(7)
Управляващите дружества следва да поддържат необходимите ресурси по-специално за наемане на персонал с необходимите умения, знания и опит, за да могат да изпълняват техните задължения.
(8)
По отношение на процедурите за сигурността при обработване на данните и задължението за възпроизвеждане на всички трансакции, свързани с ПКИПЦК, управляващото дружество следва да разполага с организация, която му позволява навременно и вярно регистриране на всяка трансакция, извършена от името на ПКИПЦК.
(9)
Счетоводното отчитане е една от най-важните области на администрирането на ПКИПЦК. Затова е от изключително значение счетоводните процедури да бъдат допълнително конкретизирани в правоприлагащото законодателство. Следователно настоящата директива следва да утвърди принципа, че всички активи и задължения на ПКИПЦК или на неговите инвестиционни подразделения могат да бъдат пряко идентифицирани и че следва да се поддържат отделни сметки. Освен това, когато съществуват различни класове акции, например в зависимост от равнището на управленските такси, следва да бъде възможно нетната стойност на активите на тези различни класове да бъде директно извлечена от счетоводните отчети.
(10)
Ясното разпределяне на отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора са от основно значение за прилагането на подходящия механизъм за вътрешен контрол, както се изисква по силата на Директива 2009/65/ЕО. Това предполага, че висшето ръководство следва да бъде отговорно за изпълнението на общата инвестиционна политика, както се посочва в Регламент (ЕС) № 583/ 2010 на Комисията от 1 юли 2010 година за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ключовата информация за инвеститорите и условията, които трябва да бъдат изпълнени при предоставяне на ключовата информация за инвеститорите или на проспекта посредством траен носител, различен от хартия, или интернет страница (4). Висшето ръководство следва също да носи отговорността за инвестиционните стратегии, които представляват общите показатели за стратегическото разпределяне на активи на ПКИПЦК, и за инвестиционните техники, необходими за правилното и ефективно прилагане на инвестиционната стратегия. Ясното разпределяне на отговорностите следва да осигури наличието на адекватен контрол, така че да гарантира, че активите на ПКИПЦК са инвестирани съгласно правилата на фонда или учредителните документи и действащите правни разпоредби и че са спазени ограниченията на риска за всяко ПКИПЦК. Разпределянето на отговорностите следва да съответства на ролята и отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора по силата на действащото национално законодателство и кодекса за корпоративно управление. Възможно е във висшето ръководство да участват част или всички членове на Съвета на директорите.
(11)
Необходими са постоянно звено за проверка на съответствието и звено за вътрешен одит, за да се гарантира, че управляващо дружество има адекватен механизъм за контрол. Звеното за съответствие следва да бъде изградено по начин, който да гарантира, че може да се открие всякакъв риск от пропуск на управляващото дружество да спази своите задължения по силата на Директива 2009/65/ЕО. Звеното за одита следва да има за цел да проверява и оценява различните процедури по контрола и административните мерки, които управляващото дружество е въвело.
(12)
Необходимо е да се позволи на управляващите дружества известна гъвкавост при изграждането на организацията във връзка с управлението на риска. Дори ако съществуването на отделно звено за управление на риска не е уместно или неоправдано, управляващото дружество следва да бъде в състояние да демонстрира, че специфичните предпазни мерки срещу конфликти на интереси позволяват независимо извършване на дейностите по управление на риска.
(13)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества трябва да приемат правила относно личните трансакции. В съответствие с Директива 2006/73/ЕО управляващите дружества следва да не позволяват на своите служители, които са предмет на конфликти на интереси или притежават вътрешна информация по смисъла на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (5), да извършват лични трансакции, които са в резултат на злоупотреба с информация, която са придобили във връзка с професионалната си дейност.
(14)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да гарантират, че всяка трансакция във връзка с портфейл, включващ ПКИПЦК, може да бъде възпроизведена на базата на произхода ѝ, страните по нея, нейното естество и времето и мястото, на което е извършена. Следователно е необходимо да се определят изискванията за записване на портфейлни трансакции и за записване и откупуване на поръчки.
(15)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да разполагат с подходящи механизми за гарантиране на справедливо третиране на ПКИПЦК в случай на неизбежен конфликт на интереси. Затова управляващите дружества следва да създадат условия при такива обстоятелства висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат незабавно информирани, за да могат да вземат необходимото решение за осигуряване на справедливо третиране на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
(16)
От управляващите дружества следва да се изисква да приемат, прилагат и поддържат ефективна и адекватна стратегия за упражняване на правото на глас, свързано с финансовите инструменти, държани от управляваното от тях ПКИПЦК, с оглед да се гарантира, че такива права се упражняват в изключителния интерес на ПКИПЦК. Информацията относно стратегията и нейното прилагане следва да бъда свободно достъпна за инвеститорите, включително на интернет страница. При определени обстоятелства решение да не се упражни правото на глас би могло да се счита, че е в изключителния интерес на ПКИПЦК в зависимост от неговата инвестиционна стратегия. Не следва обаче да се изключва възможността самото инвестиционно дружество да гласува или да даде конкретни инструкции на своето управляващо дружество за това как да гласува.
(17)
Задължението за уведомяване на висшето ръководство или на друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество, за да могат да вземат необходимите решения, следва да не ограничава задължението на управляващите дружества и ПКИПЦК да докладват например в своите периодични отчети за ситуации, при които организационните и административните мерки за конфликти на интереси не са достатъчно адекватни, за да гарантират в разумна степен на увереност предотвратяването на риска от увреждане на интереси. В тези отчети следва да се обяснява и аргументира решението, взето от управляващото дружество - дори ако е взето решение да не се предприемат никакви действия - като се вземат предвид вътрешните политики и процедури, въведени с цел констатиране, предотвратяване и управление на конфликти на интереси.
(18)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК и на целостта на пазара. Някои видове поведение, като избор на пазарен момент и късно търгуване, могат да имат отрицателен ефект върху притежателите на дялове и могат да застрашат функционирането на пазара. Затова управляващите дружества следва да приемат подходящи процедури за предотвратяване на злоупотреби. Освен това, отчитайки инвестиционните цели и политиката на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да въведат подходящи процедури за предпазване от неоснователни такси и дейности като прекалено търгуване.
(19)
Управляващите дружества следва да действат и в най-добрия интерес на ПКИПЦК, когато пряко изпълняват поръчки за търгуване от името на управляваното от тях ПКИПЦК или ги предават на трети страни. Когато изпълняват поръчки от името на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, отчитайки цената, разходите, скоростта, вероятността от изпълнение и сетълмент, размера и естеството на поръчката или всеки друг въпрос, свързан с изпълнението на поръчката.
(20)
Необходимо е да се определят правила относно обработването на поръчките, за да се гарантира, че управляващите дружества действат с надлежното умение, грижа и внимание в най-добрия интерес на управляваното от тях ПКИПЦК, както се изисква съгласно Директива 2009/65/ЕО.
(21)
Някои такси, комисионни или непарични ползи, които могат да бъдат заплатени на управляващо дружество или то да заплати, следва да не бъдат разрешени, тъй като могат да окажат въздействие върху съблюдаването на изискванията, предвидени в Директива 2009/65/ЕО, а именно че управляващото дружество следва да действа честно, справедливо и професионално в съответствие с най-добрия интерес на ПКИПЦК. Затова е необходимо да се определят ясни правила, определящи случаите, в които заплащането на такси, комисионни и непарични ползи не се разглеждат като нарушаване на тези принципи.
(22)
Трансграничните дейности на управляващото дружество създават нови предизвикателства, свързани с отношението между управляващото дружество и депозитара на ПКИПЦК. С цел да се осигури необходимата правна сигурност, основните елементи на споразумението между депозитара на ПКИПЦК и управляващото дружество, когато последното е установено в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК, следва да бъдат уточнени в настоящата директива. Като се има предвид необходимостта това споразумение да изпълнява правилно своите цели, е важно в случай на конфликт на закони да се предвидят правила, които представляват дерогация от членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (6), по такъв начин, че действащото по отношение на това споразумение законодателство следва да бъде законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК.
(23)
В Директива 2009/65/ЕО се съдържа задължение да се конкретизират критериите за оценка на адекватността на процеса на управление на риска от страна на управляващото дружество. Тези критерии се фокусират върху установяването на адекватна и документирана политика за управление на риска, която да бъде използвана от управляващите дружества. Тази политика следва да позволи на управляващите дружества да оценяват рисковете, свързани с поверените им портфейли, и приноса на тези отделни рискове за профила на общия портфейлен риск. Политиката за управление на риска следва да бъде организирана по начин, който е адекватен и отговаря на естеството, размера и сложността на дейностите на дружеството и на управляваното от него ПКИПЦК.
(24)
Периодичното оценяване, наблюдаване и преглед на политиката за управление на риска от страна на управляващите дружества е критерий също за оценка на адекватността на процеса за управление на риска. Този критерий включва и преглед на ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
(25)
Като основен елемент на критериите за оценяване на целесъобразността на процесите за управление на риска следва управляващите дружества да приемат пропорционални и ефективни техники за измерване на риска с цел да се измерват по всяко време рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени. Тези изисквания се основават на общоприети практики, договорени между компетентните органи на държавите-членки. Те включват както количествени мерки по отношение на количествено измерими рискове, така и качествени методи. Системите за обработка на електронни данни и инструментите, използвани за изчисляване на количествените мерки, следва да бъдат взаимно интегрирани или вградени в гишетата за обслужване и счетоводните програми. Техниките за управление на риска следва да спомагат за правилното измерване на рисковете в периодите на засилена нестабилност на пазара и да бъдат преразглеждани, когато е необходимо, в интерес на притежателите на дялове. Те следва да позволяват правилна оценка на концентрацията и взаимовръзката на съответните рискове на нивото на портфейла.
(26)
Целта на работещата система за управление на риска е определените в Директива 2009/65/ЕО инвестиционни ограничения, като ограниченията върху глобалния риск и риска от контрагента да бъдат спазвани от управляващите дружества. Затова следва да бъдат определени критерии за изчисляване на глобалния риск и риска от контрагента.
(27)
При определянето на тези критерии е необходимо в настоящата директива да се уточни начинът, по който глобалният риск може да бъде изчислен, включително използването на подхода за задълженията, подхода на стойността под риск, или усъвършенствани методики за изчисляване на риска. Следва да бъдат определени и основните елементи на методиката, според която управляващото дружество ще изчислява риска от контрагента. При прилагането на тези правила следва да се отчетат условията, при които се използват тези методики, включително принципите, които трябва да се прилагат по отношение на споразумения за обезпечения, с цел да се намали експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента, както и използването на споразумения за хеджиране и нетиране, изработени от компетентни органи, работещи в рамките на Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа.
(28)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да прилагат процес за правилната и независима оценка на стойността на извънборсовите деривативи. Затова настоящата директива определя подробни правила за този процес в съответствие с Директива 2007/16/ЕО на Комисията oт 19 март 2007 година за изпълнение на Директива 85/611/ЕИО на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) във връзка с изясняването на някои определения (7). Като част от добрите практики управляващите дружества следва да прилагат тези изисквания към инструментите, които излагат ПКИПЦК на оценъчен риск, подобен на този, характерен за извънборсовите деривативи, като например риска, свързан с неликвидността на продукта и/или сложността на структурата при изплащане инвеститорите. Съответно управляващите дружества следва да въведат организационни мерки и процедури, отговарящи на изискванията на член 44, за оценка на по-малко ликвидни или сложни прехвърлими ценни книжа и инструменти от паричния пазар, които изискват използването на методи за оценка, основаващи се на модел.
(29)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващото дружество се задължава да предоставя на съответните компетентни органи информация относно видовете деривативни инструменти, в които са инвестирали ПКИПЦК, основните рискове, които те носят, както и действащи количествени ограничения и методи, използвани за изчисляване на рисковете, свързани с тези трансакции. Необходимо е да се конкретизират съдържанието и процедурата, която управляващото дружество трябва да следва при изпълнение на това задължение.
(30)
Комитетът на европейските регулатори на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО на Комисията (8), е консултиран по техническите въпроси.
(31)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са съгласувани с мнението на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правилата за прилагане на Директива 2009/65/ЕО:
1.
конкретизиращи процедурите и организационните мерки, както са посочени в член 12, параграф 1, втора алинея, буква а), и структурата и организационните изисквания за минимизиране на конфликтите на интереси съгласно член 12, параграф 1, втора алинея, буква б);
2.
установяващи критериите за честна и лоялна дейност, с необходимите умения, грижа и внимание в най-добрия интерес на ПКИПЦК и критериите за определяне на вида конфликт на интереси, конкретизиращи принципите, необходими за гарантиране на ефективното използвано на ресурсите, определяне на стъпките за установяване, предотвратяване, управление или разкриване на конфликти на интереси съгласно член 14, параграфи 1 и 2;
3.
относно конкретната информация, която трябва да бъде включена в споразуменията между депозитара и управляващото дружество в съответствие с член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5, и
4.
относно предвидения в член 51, параграф 1 процес за управление на риска, по-специално критерии за оценка на адекватността на процеса за управление на риска, прилаган от управляващото дружество, както и на политиката и процесите за управление на риска, и на организационните мерки, процесите и техниките за измерване и управление на риска, свързани с тези критерии.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага по отношение на управляващи дружества, извършващи дейност по управление на предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както е посочено в член 6, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО.
Глава V от настоящата директива се прилага и по отношение на депозитарите, които упражняват задълженията си съгласно разпоредбите на глава IV и раздел 3 от глава V от Директива 2009/65/ЕО.
2. Разпоредбите на настоящата глава, на член 12 от глава II и на глави III, IV и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
В тези случай под „управляващо дружество“ се разбира „инвестиционно дружество“.
Член 3
Определения
За целите на директивата се прилагат следните определения в допълнение към определенията от Директива 2009/65/ЕО:
1.
„клиент“ означава физическо или юридическо лице, или всяко друго предприятие, включващо ПКИПЦК, което получава от управляващо дружество услугата по колективно управление на портфейл или услуги съгласно член 6, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
2.
„притежател на дялове“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо един или повече дялове в ПКИПЦК;
3.
„заинтересовано лице“ във връзка с управляващо дружество означава едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на управляващо дружество;
б)
служител на управляващо дружество, както и всяко друго физическо лице, чиито услуги са на разположение и под контрола на управляващото дружество, и което участва в колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
в)
физическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на управляващото дружество по силата на споразумение за делегиране на трета страна за целите на колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
4.
„висше ръководство“ означава лицето или лицата, които фактически управляват стопанската дейност на управляващо дружество съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2009/65/ЕО;
5.
„съвет на директорите“ означава съвета на директорите на управляващото дружество;
6.
„звено с функции по надзора“ означава съответните лица или орган(и), отговарящ(и) за надзора върху висшето ръководство и за оценката и периодическия преглед на адекватността и ефективността на процеса за управление на риска и на политиките, организацията и процедурите, одобрени за нуждите на спазване на задълженията по силата на Директива 2009/65/ЕО;
7.
„риск от контрагента“ означава риска от загуба за ПКИПЦК, в случай че контрагентът по трансакцията не изпълни своите задължения преди окончателния сетълмент на паричния поток от трансакцията;
8.
„ликвиден риск“ означава риска, че позиция в портфейла от ПКИПЦК не може да бъде продадена, ликвидирана или приключена при ограничени разходи в рамките на подходящо кратък срок и следователно е нарушена възможността ПКИПЦК да изпълнява по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО;
9.
„пазарен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на движение в пазарната стойност на позициите в портфейла на ПКИПЦК, дължащо се на промени в пазарните променливи като лихвени проценти, чуждестранни обменни курсове, цени на акциите и суровините или кредитоспособността на даден емитент;
10.
„оперативен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на неадекватни вътрешни процеси и пропуски по отношение на хората и системите на управляващото дружество или от външни събития и включва правен и документен риск, както и риск, свързан с процедурите на търгуване, сетълмент и оценка, извършвани от името на ПКИПЦК.
Понятието „съвет на директорите“, определено в първи параграф, точка 5 не включва надзорния съвет, ако управляващите дружества имат двустепенна структура, състояща се от съвет на директорите и надзорен съвет.
ГЛАВА II
АДМИНИСТРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ И КОНТРОЛЕН МЕХАНИЗЪМ
(Член 12, параграф 1, буква а) и член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 4
Общи изисквания относно процедурите и организацията
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да отговарят на следните изисквания:
а)
да установят, прилагат и поддържат процедури за вземане на решение и организационна структура, която ясно и документирано определя системите за отчитане и разпределя функциите и отговорностите;
б)
да гарантират, че съответните лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на техните служебни задължения;
в)
да установят, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища на управляващото дружество;
г)
да установят, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в управляващото дружество, както и ефективен информационен обмен с участващата трета страна;
д)
да поддържат редовно съответната документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, размера и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията в зависимост от нейния характер.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на пропуски в техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които им позволяват при искане от страна на компетентния орган да му предоставят своевременно финансовите отчети, които отразяват вярно и действително картината на тяхното финансово положение и които спазват всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наблюдават и редовно да оценяват адекватността и ефективността на своите системи, на механизмите за вътрешен контрол и организация, установени в съответствие с параграфи 1-4, както и да предприемат подходящи мерки за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 5
Ресурси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества разполагат с необходимите ресурси и експертен опит, които им позволяват да наблюдават ефективно дейностите, извършвани от трети страни на базата на споразумение с управляващото дружество, особено по отношение на управлението на произтичащия от тези споразумения риск.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че изпълнението на повече от една функция от заинтересовани лица не възпрепятства и не е възможно да възпрепятства тези заинтересовани лица да изпълняват всяка отделна функция правилно, честно и професионално.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
РАЗДЕЛ 2
Административни и счетоводни процедури
Член 6
Обработка на жалби
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективни и прозрачни процедури за разумното и бързо обработване на подадени от инвеститорите оплаквания.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат условия за документирането на всяко оплакване и мерките, предприети за неговото разрешаване.
3. Инвеститорите имат право да подават оплаквания безплатно. Информацията относно посочените в параграф 1 процедури се предоставя безплатно на инвеститорите.
Член 7
Обработване на електронни данни
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат подходящи условия за необходимите електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно документиране на всяка трансакция от портфейла или на поръчките за записване или за откупуване в изпълнение на членове 14 и 15.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да осигурят високо ниво на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 8
Счетоводни процедури
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 4, параграф 4, за да осигурят защитата на притежателите на дялове.
Счетоводното отчитане на ПКИПЦК се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви да бъдат директно идентифицирани по всяко време.
Ако ПКИПЦК има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, установени, прилагани и поддържани в съответствие със счетоводните правила на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, които да гарантират, че нетната стойност на актива на всяко ПКИПЦК е правилно изчислена въз основа на счетоводното отчитане и че поръчките за записване или за откупуване могат да бъдат правилно извършвани въз основа на тази нетна стойност на актива.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят подходящи процедури за правилно и точно оценяване на активите и задълженията на ПКИПЦК в съответствие с действащите правила, посочени в член 85 от Директива 2009/65/ЕО.
РАЗДЕЛ 3
Механизми за вътрешен контрол
Член 9
Контрол от страна на висшето ръководство и звеното с функции по надзора
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при вътрешно разпределение на функциите да възложат на висшето ръководство и при необходимост на звеното по надзора отговорността за спазването от страна на управляващото дружество на задълженията му по силата на Директива 2009/65/ЕО.
2. Управляващото дружество гарантира, че висшето ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всяко управлявано ПКИПЦК, както е описано съответно в проспекта, правилника на фонда или учредителните инструменти на инвестиционното дружество;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всяко управлявано ПКИПЦК;
в)
отговаря за това управляващото дружество да разполага с постоянно и ефективно звено за проверка на съответствието, както се посочва в член 10, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
г)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и ограниченията на риска за всяко управлявано ПКИПЦК се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
д)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всяко управлявано ПКИПЦК, за да се гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
е)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и организацията, процесите и техниките за прилагане на тази политика, както се посочва в член 38, включително системата за ограничаване на риска за всяко управлявано ПКИПЦК.
3. Управляващото дружество гарантира също, че висшето му ръководство и, по целесъобразност, звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2009/65/ЕО;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия техният старши ръководен състав да получава регулярно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно спазването, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва конкретно дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия тяхното висше ръководство да получава регулярно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, както е посочено в параграф 2, букви б) - д).
6. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия звеното с функции по надзора, ако има такова, да получава редовни писмени доклади по въпросите от параграф 4.
Член 10
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества установяват, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури за установяване на всеки риск от неспазване от страна на управляващото дружество на неговите задължения съгласно Директива 2009/65/ЕО, както и свързаните с това рискове, както и че въвеждат адекватни мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск и да позволят на компетентните органи да упражнят ефективно своите правомощия по посочената директива.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и поддържат постоянно и ефективно звено по съответствието, което функционира независимо и което има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприетите за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на управляващото дружество;
б)
да консултира и оказва съдействие на заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите за спазване на задълженията на управляващото дружество по Директива 2009/65/ЕО.
3. С цел да се осигури правилното и независимо изпълнение на посочените в параграф 2 задължения от страна на звеното за проверка на съответствието, управляващите дружества гарантират, че са спазени следните условия:
а)
звеното за проверка на съответствието трябва да разполага с необходимите правомощия, средства, умения и достъп до цялата съответстваща информация;
б)
служителят за проверка на съответствието трябва да бъде назначен и да отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване пред висшето ръководство, поне веднъж годишно, относно въпросите на съответствието, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
в)
заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да участват в изпълнението на контролираните от тях услуги или дейности;
г)
начинът на определяне на възнаграждението на заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да компрометира тяхната обективност и не трябва да поражда възможност за това.
Независимо от това управляващото дружество не е длъжно да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако то може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на характера и обхвата на инвестиционните услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че работата на звеното за проверка на съответствието продължава да бъде ефективна.
Член 11
Постоянно звено за вътрешен одит
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато това е необходимо и пропорционално с оглед естеството, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейла, извършвани в хода на такава стопанска дейност, да установят и поддържат звено за вътрешен одит, което е обособено и независимо от другите звена и дейности на управляващото дружество.
2. Посоченото в параграф 1 звено за вътрешен одит има следните отговорности:
а)
формулиране, прилагане и поддържане на план за одитиране с цел проверка и оценка на адекватността и ефективността на системите на управляващото дружество, на механизмите за вътрешен контрол и другите мерки;
б)
издаване на препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверка на съответствието с посочените в буква б) препоръки;
г)
докладване във връзка с въпроси, свързани с вътрешния одит, в съответствие с член 9, параграф 4.
Член 12
Постоянно звено за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат и поддържат постоянно звено за управление на риска.
2. Посоченото в параграф 1 постоянно звено за управление на риска е независимо в йерархическо и функционално отношение от оперативните единици.
Държавите-членки могат обаче да позволят управляващите дружества да приложат дерогация от това задължение, ако дерогацията е подходяща и отговаря на естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество и на управляваното от него ПКИПЦК.
Управляващото дружество следва да бъде в състояние да докаже, че са въведени подходящи предпазни мерки срещу конфликти на интереси, с което да се позволи независимото функциониране на дейностите по управление на риска, и че неговият процес за управление на риска отговаря на изискванията на член 51 от Директива 2009/65/ЕО.
3. Постоянното звено за управление на риска:
а)
изпълнява политиката и процедурите по управление на риска;
б)
гарантира съответствие със системата за ограничаване на риска на ПКИПЦК, включително законовите ограничения относно глобалния риск и риска от контрагента съгласно членове 41, 42 и 43;
в)
консултира съвета на директорите относно определянето на рисковия профил на всяко управлявано ПКИПЦК;
г)
докладва редовно пред съвета на директорите и звеното с функции по надзора, ако съществува такова, относно:
i)
съответствието между съществуващата степен на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и одобрените рискови профили за това ПКИПЦК;
ii)
съблюдаването от страна на всяко управлявано ПКИПЦК на съответните системи за ограничаване на риска;
iii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
д)
докладва редовно пред висшето ръководство, излагайки степента на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и всякакво действително или очаквано нарушаване на ограниченията, с което да осигури вземането на навременни и подходящи действия;
е)
извършва преглед и осигурява подкрепа, ако е необходимо, на организацията и процедурите за оценка на извънборсовите деривативи, както се посочва в член 44.
4. Постоянното звено за управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 3 задачи.
Член 13
Лични трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да формулират, прилагат и поддържат адекватна организация с цел предотвратяване извършването на следните дейности от страна на заинтересовано лице, участващо в дейности, които може да породят конфликт на интереси, или имащо достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО или до друга поверителна информация, свързана с ПКИПЦК или с трансакции на ПКИПЦК по силата на дейността, която извършва от името на управляващото дружество:
а)
извършване на лична трансакция, която отговаря на поне един от следните критерии:
i)
това лице няма право да извършва такава лична трансакция по смисъла на Директива 2003/6/ЕО;
ii)
трансакцията е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
трансакцията противоречи или има вероятност да противоречи на задължение на управляващото дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО или Директива 2004/39/ЕО;
б)
съветване или подпомагане - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги - на друго лице да извършва трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
в)
разкриване - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - на всякаква информация или становище на друго лице, ако заинтересованото лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или на член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
ii)
да съветва или да подпомага друго лице да извърши такава трансакция.
2. Изискванията по параграф 1 имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко заинтересовано лице, което попада в обхвата на параграф 1, е запознато с ограниченията към личните трансакции и с мерките, установени от управляващото дружество, във връзка с личните трансакции и разкриването на информация в съответствие с параграф 1;
б)
управляващото дружество е информирано своевременно за всяка лична трансакция, сключена от заинтересовано лице, чрез уведомление за такава трансакция или чрез други процедури, които позволяват на управляващото дружество да установи такива трансакции;
в)
се води регистър на личните трансакции, за които управляващото дружество е информирано или които са установени от него, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава трансакция.
За целите на буква б) от първа алинея, ако определени дейности се извършват от трети страни, управляващото дружество трябва да гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните трансакции, извършени от заинтересовано лице, и при поискване предоставя своевременно информация на управляващото дружество.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат към следните видове лични трансакции:
а)
лични трансакции, извършени като част от услугата за неограничено управление на портфейл, когато във връзка с трансакциите няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и заинтересованото лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
лични трансакции с ПКИПЦК или с дялове на предприятия за колективно инвестиране, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държавата-членка, която изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред неговите активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват трансакциите, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член „лична трансакция“ има същото значение като това в член 11 от Директива 2006/73/ЕО.
Член 14
Вписване на портфейлни трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяка портфейлна трансакция, свързана с ПКИПЦК, незабавно се извършва запис на информацията, необходима за възпроизвеждане на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция.
2. Записът по параграф 1 съдържа:
а)
името или друго обозначаване на ПКИПЦК и на лицето, действащо от името на ПКИПЦК;
б)
подробна информация, необходима за идентифициране на въпросния инструмент;
в)
количество;
г)
вид на поръчката или трансакцията;
д)
цена;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагента и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
За целите на буква и) от първа алинея „място на извършване на трансакцията“ означава регулиран пазар, както се посочва в член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, многостранна търговска система (МТС) съгласно член 4, параграф 1, точка 15 от същата директива, системен интернализатор съгласно член 4, параграф 1, точка 7 от същата директива или маркет мейкър или друго предоставящо ликвидност лице, или субект, който изпълнява в трета страна функция, сходна с функциите, изпълнявани от някой от посочените по-горе субекти.
Член 15
Записване на поръчките за записване и за откупуване
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените във връзка с ПКИПЦК поръчки за записване и за откупуване са централизирани и незабавно записани след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното ПКИПЦК;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и времето на поръчката;
д)
условията и начина на плащане;
е)
вид на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броя на записаните или обратно изкупени дялове;
и)
цената за записването или откупуването на всеки дял;
й)
общата стойност на записаните или обратно изкупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за откупуване.
Член 16
Изисквания относно поддържането на записите
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират съхраняването на записите, посочени в членове 14 и 15 за период от поне пет години.
Независимо от това компетентните органи могат при изключителни обстоятелства да изискват от управляващите дружества да съхраняват някои от документите или цялата документация за по-дълъг срок в зависимост от естеството на инструмента или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2009/65/ЕО.
2. След прекратяване на разрешението на управляващото дружество за извършване на дейност държавите-членки или компетентните органи могат да изискат от него да съхранява посочената в параграф 1 документация през останалата част от петгодишния период.
Ако управляващото дружество прехвърли отговорностите си по отношение на ПКИПЦК на друго управляващо дружество, държавата-членка или компетентният орган може да поиска да бъдат извършени необходимите договорености, така че записите за последните пет години да бъдат достъпни за това дружество.
3. Документацията се съхранява на носител, който позволява съхранение на информацията по начин, достъпен за бъдещи справки от страна на компетентния орган, и в такава форма и начин, че да бъдат спазени следните условия:
а)
компетентният орган трябва да бъде в състояние да я получи лесно и да възпроизведе всички основни етапи на обработка на всяка трансакция от портфейла;
б)
трябва да е възможна лесна проверка на всички поправки или други изменения, както и на съдържанието на документите преди такива поправки и изменения;
в)
трябва да бъде невъзможно документите да бъдат подправяни или изменяни по друг начин.
ГЛАВА III
КОНФЛИКТ НА ИНТЕРЕСИ
(Член 12, параграф 1, буква б) и член 14, параграф 1, буква г) и параграф 2, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
Член 17
Критерии за установяване на конфликт на интереси
1. Държавите-членки гарантират, че за целите на определянето на видовете конфликт на интереси, които възникват в хода на предоставянето на услуги и дейности и чието съществуване може да увреди интересите на ПКИПЦК, управляващите дружества с помощта на минимални критерии разглеждат въпроса дали управляващото дружество или заинтересовано лице, или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху управляващото дружество, попада в една от следните ситуации, независимо дали в резултат на предоставянето на услуги по колективно управление на портфейл или по друг начин:
а)
управляващото дружество или такова лице може да реализира финансова печалба или да избегне загуба за сметка на ПКИПЦК;
б)
управляващото дружество или такова лице има интерес от резултата на предоставяната на ПКИПЦК или на друг клиент услуга или дейност или от осъществяваната от името на ПКИПЦК или друг клиент трансакция, който е различен от интереса на ПКИПЦК от такъв резултат;
в)
управляващото дружеството или такова лице има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент или група клиенти пред интересите на ПКИПЦК;
г)
управляващото дружество или такова лице извършва същите дейности за ПКИПЦК и за друг клиент или клиенти, които не са ПКИПЦК;
д)
управляващото дружество или такова лице получава или ще получи от лице, различно от ПКИПЦК, облага във връзка с предоставената на ПКИПЦК дейност по колективно управление на портфейл под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато определят видовете конфликти на интереси, да вземат предвид:
а)
интересите на управляващото дружество, включително тези, произтичащи от неговата принадлежност към група или от изпълнението на услуги и дейности, интересите на клиентите и задължението на управляващото дружество към ПКИПЦК;
б)
интересите на две или повече управлявани ПКИПЦК.
Член 18
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективна политика по отношение на конфликти на интереси. Тази политика е представена в писмен вид и отговаря на размера и организационната структура на управляващото дружество, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако управляващото дружество е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които дружеството е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликт на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещи до значителен риск от увреждане на интересите на ПКИПЦК или на един или повече клиенти;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел управление на такива конфликти на интереси.
Член 19
Независимост при управление на конфликти
1. Държавите-членки гарантират, че процедурите и мерките по член 18, параграф 2, буква б) целят да осигурят, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с конфликт на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на управляващото дружество и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на клиентите.
2. Ако е необходимо и целесъобразно за управляващото дружество да гарантира изискваната степен на независимост, задължителните процедури и мерките, които трябва да бъдат приети в съответствие с член 18, параграф 2, буква б), включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или за контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейл, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече клиенти;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейл от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на управляващото дружество;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейл;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейл, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или действието на една или повече от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 20
Управление на дейности, пораждащи увреждащ конфликт на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да водят и редовно да актуализират регистър на видовете дейности по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, при които е възникнал или - в случай на продължаващи дейности по колективно управление на портфейл- може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на едно или повече ПКИПЦК или други клиенти.
2. В случаите когато организационната или административна уредба, установена от управляващото дружество по отношение на управлението на конфликти на интереси, не може да осигури в достатъчна и разумна степен на увереност, че рисковете от увреждане интересите на ПКИПЦК или на неговите притежатели на дялове ще бъдат предотвратени, държавите-членки изискват висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат своевременно информирани, за да вземат необходимото решение, с което да гарантират, че при всички положения управляващото дружество действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
3. Управляващото дружество докладва пред инвеститорите по надежден начин относно ситуации, като описаните в параграф 2, и обосновава своето решение.
Член 21
Стратегии за упражняване на право на глас
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да разработят подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, произтичащо от инструментите в управляваните портфейли, в изключителния интерес на съответното ПКИПЦК.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
контрол на съответните корпоративни събития;
б)
гарантиране, че упражняването на правото на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответното ПКИПЦК;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. На инвеститорите се предоставя обобщено описание на посочените в параграф 1 стратегии.
Подробности относно действията, предприети във връзка с тези стратегии, се обявяват на притежателите на дялове безплатно и при поискване от тяхна страна.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПОВЕДЕНИЕ
(Член 14, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2, букви а) и б) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 22
Задължение за действие в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират справедливото отношение към притежателите на дялове от управлявани ПКИПЦК.
Управляващите дружества се въздържат от поставяне на интересите на която и да е група от притежатели на дялове над интересите на друга група от притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат подходящи политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, които могат основателно да се очаква да засегнат стабилността и целостта на пазара.
3. Без да се засягат изискванията на националното законодателство, държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че използват справедливи, правилни и прозрачни ценови модели и системи за оценяване на управляваните от тях ПКИПЦК, за да спазят задължението за действие в най-добрия интерес на притежателите на дялове. Управляващите дружества трябва да бъдат в състояние да демонстрират, че портфейлите на ПКИПЦК са правилно оценени.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат по начин, по който ще предотврати начисляването на излишни разходи на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
Член 23
Изисквания за надлежна проверка
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че надлежните проверки при избора и текущия контрол на инвестициите се извършват на високо равнище и в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че разполагат с необходимите знания и разбиране за активите, в които инвестират ПКИПЦК.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят политики и процедури в писмена форма относно надлежните проверки и да прилагат ефективни споразумения за гарантиране, че инвестиционните решения от името на ПКИПЦК се взимат в съответствие с целите, инвестиционната стратегия и ограниченията на риска на ПКИПЦК.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества преди да извършат инвестицията, при изпълнение на техните политики за управление на риска и, когато това е целесъобразно, след като вземат предвид естеството на очакваната инвестиция, да изработят прогнози и да извършат анализи относно приноса на инвестицията към структурата, ликвидността, профила на риска и на възвръщаемостта на портфейла на ПКИПЦК. Анализите трябва да се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено и качествено изражение.
Управляващите дружества упражняват надлежни умения, грижа и старание при сключването, управлението или прекратяването на споразумения с трети страни по отношение на извършването на дейности по управление на риска. Преди сключването на такива споразумения управляващите дружества предприемат необходимите стъпки, за да проверят умението и способността на третата стана да изпълнява по надежден, професионален и ефективен начин дейностите по управление на риска. Управляващите дружества приемат методи за текущо оценяване на стандартите за изпълнение на дейността от третата страна.
РАЗДЕЛ 2
Обработване на поръчките за записване и за откупуване
Член 24
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и откупуване
1. Държавите-членки гарантират, че когато управляващите дружества изпълнят записване или откупуване на поръчка на притежател на дялове, те уведомят възможно най-бързо притежателя на дялове посредством съобщение на траен носител, потвърждаващо изпълнението на поръчката, но не по-късно от първия работен ден след изпълнението, или, ако управляващото дружество е получило потвърждението от трета страна, не по-късно от първия работен ден след получаване на потвърждението от третата страна.
Първа алинея обаче не се прилага, когато потвърждението би съдържало същата информация, както и потвърждението, което се изпраща незабавно на притежателя на дялове от друго лице.
2. Посоченото в параграф 1 съобщение, когато е целесъобразно, включва следната информация, доколкото е приложима:
а)
идентификация на управляващото дружество;
б)
име или друго обозначение на притежателя на дялове;
в)
дата и време на получаване на поръчката и формата на плащане;
г)
дата на изпълнение на поръчката;
д)
идентификация на ПКИПЦК;
е)
естество на поръчката (записване или откупуване);
ж)
броя на участващите дялове;
з)
стойност на дела, при която дяловете са били записани или откупени;
и)
дата на референтната стойност;
й)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за откупуване.
к)
обща сума на начислените комисиони и разходите и, когато инвеститорът пожелае това, разбивка по пера.
3. В случай на поръчки на притежател на дялове, които се изпълняват периодично, управляващите дружества предприемат посочените в параграф 1 действия или поне веднъж на всеки шест месеца предоставят на притежателя на дялове описаната в параграф 2 информация по отношение на тези трансакции.
4. Управляващите дружества предоставят на притежателя на дялове, при поискване, информация относно статута на поръчката.
РАЗДЕЛ 3
Най-добро изпълнение
Член 25
Изпълнение на решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато изпълняват решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за ПКИПЦК, както са посочени в проспекта, в правилата на фонда или в учредителния акт на ПКИПЦК, според случая;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти, предмет на поръчката;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграф 2. По-специално управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да получат във връзка с поръчките на ПКИПЦК най-добрия резултат в съответствие с параграф 2.
Управляващите дружества получават предварителното съгласие на инвестиционното дружество относно политиката за изпълнение на поръчки. Управляващото дружество предоставя на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия член политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
4. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика във връзка с изпълнението на поръчки, за да установят и, ако е необходимо, да отстранят всякакви недостатъци.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиките за изпълнение на поръчките на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
5. Управляващите дружества трябва да са в състояние да демонстрират, че изпълняват поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с политиката за изпълнение на поръчките на управляващото дружество.
Член 26
Възлагане на поръчки за търгуване от името на ПКИПЦК на други изпълняващи субекти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато възлагат на други изпълняващи субекти поръчки за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. Съответното значение на тези фактори се определя чрез позоваване на член 25, параграф 2.
За тези цели управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да спазват задължението по първа алинея. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които може да бъде възложена поръчката. Управляващото дружество сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията в настоящия член. Управляващите дружества предоставят на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
3. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика, и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и, ако е необходимо, отстраняват слабостите.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиката на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
4. Управляващите дружества следва да са в състояние да покажат, че възлагат поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с установената съгласно параграф 2 политика.
РАЗДЕЛ 4
Обработка на поръчки
Член 27
Общи принципи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и прилагат процедури и административни мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на трансакциите от портфейла от името на ПКИПЦК.
Процедурите и административните мерки, прилагани от управляващите дружества, удовлетворяват следните условия:
а)
гарантират, че изпълнените от името на ПКИПЦК поръчки са надлежно и вярно вписани и разпределени;
б)
извършват последователно и надлежно сравними поръчки на ПКИПЦК, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на ПКИПЦК изискват друго.
Финансовите инструменти или парични суми, получени при сетълмент на изпълнени поръчки, се превеждат незабавно и точно по сметката на съответното ПКИПЦК.
2. Управляващото дружество няма да злоупотребява с информацията, свързана с висящи поръчки от ПКИПЦК, и предприема всички разумни стъпки да предотврати злоупотребата с такава информация от страна на неговите заинтересовани лица.
Член 28
Комбиниране и разпределяне на поръчки за търгуване
1. Държавите-членки не разрешават на управляващите дружества да изпълняват поръчка на дадено ПКИПЦК съвместно с поръчка на друго ПКИПЦК или друг клиент или с поръчка за своя собствена сметка, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
трябва да е малко вероятно комбинирането на поръчките да накърнява интересите на което и да е ПКИПЦК или клиенти, чиито поръчки са комбинирани;
б)
трябва да се установи и ефективно да се прилага политика за разпределяне на поръчките, която да съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на комбинираните поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато управляващо дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК с една или повече поръчки на друго ПКИПЦК или клиенти и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки гарантират, че дружеството разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка, държавите-членки изискват дружеството да разпределя съответните търговски трансакции по начин, който не ощетява ПКИПЦК или друг клиент.
4. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки изискват дружеството да разпредели съответните търговски трансакции на ПКИПЦК или на другия клиент приоритетно, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако управляващото дружество обаче е в състояние да обоснове разумно пред ПКИПЦК или своите други клиенти, че без да комбинира поръчката дружеството нямаше да може да я изпълни при такива изгодни условия или въобще да я изпълни, то може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 5
Оказване на натиск
Член 29
Защита на най-добрия интерес на ПКИПЦК
1. Държавите-членки гарантират, че дейността на управляващите дружества няма да се разглежда като честна, справедлива и професионална съгласно най-добрия интерес на ПКИПЦК, ако във връзка с дейностите по управление и администриране на инвестициите на ПКИПЦК, плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични облаги, освен:
а)
такса, комисиона или непарична облага, платена на ПКИПЦК или на лице от името на ПКИПЦК или получена от него;
б)
такса, комисионна или непарична облага, платена на трета страна или получена от нея или лице, действащо от името на трета страна, когато са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или облагата или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, трябва да бъдат ясно оповестени на ПКИПЦК по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди предоставянето на съответната услуга;
ii)
плащането на такса или комисиона или предоставянето на непарични облаги трябва да има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на управляващото дружество да действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК;
в)
подходящи такси, които позволяват или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително попечителски такси, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти на интереси със задълженията на управляващото дружество да действа честно, справедливо и професионално в най-добрия интерес на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки разрешават на управляващото дружество за целите на параграф 1, буква б), подточка i) да оповестяват в обобщена форма основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги, при условие че управляващото дружество се задължава при искане от страна на притежателя на дялове да разкрие допълнителни подробности и спазва това задължение.
ГЛАВА V
ОСОБЕНОСТИ НА СТАНДАРТНОТО СПОРАЗУМЕНИЕ МЕЖДУ ДЕПОЗИТАР И УПРАВЛЯВАЩО ДРУЖЕСТВО
(Член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО)
Член 30
Елементи, свързани с процедурите, които трябва да се изпълняват от страните по споразумението
Държавите-членки изискват от депозитара и управляващото дружество, наречени в настоящата глава „страни по споразумението“, да включват в писменото споразумение, посочено в член 23, параграф 5 или в член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, най-малко следните особености, свързани с услугите, предоставяни от страните по споразумението, и процедури, които трябва да следват:
а)
описание на процедурите, включително тези, свързани с отговорното пазене, което трябва да бъде възприето за всеки вид актив на ПКИПЦК, поверен на депозитара;
б)
описание на процедурите, които трябва да се следват, ако управляващото дружество възнамерява да промени правилата на фонда или проспекта на ПКИПЦК, и определящи случаите, при които депозитарът следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително споразумение от депозитара, за да се пристъпи към изменението;
в)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще предаде на управляващото дружество цялата важна информация, необходима на управляващото дружество за изпълнение на неговите задължения, включително описание на средствата и процедурите относно упражняването на всякакви права, произтичащи от финансовите инструменти, и средствата и процедурите, прилагани с цел да се позволи на управляващото дружество и на ПКИПЦК да разполагат със своевременен и подходящ достъп до информацията, свързана със сметките на ПКИПЦК;
г)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще има достъп до цялата важна информация, която му е необходима за изпълнение на неговите задължения;
д)
описание на процедурите, посредством които депозитарът е в състояние да изпраща запитвания относно дейността на управляващото дружество и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез посещения на място;
е)
описание на процедурите, посредством които управляващото дружество може да разглежда работата на депозитара по отношение на договорните му задължения.
Член 31
Елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари
1. Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари:
а)
списък на цялата информация, която трябва да се обмени между ПКИПЦК, управляващото дружество и депозитара, свързана с вписването, откупуването, издаването, анулирането и повторното закупуване на дялове на ПКИПЦК;
б)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните по споразумението;
в)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм, ако е приложимо.
2. Посочените в параграф 1, буква б) задължения са формулирани, така че да не нарушават способността нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество, нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК да получат достъп до важни документи и информация.
Член 32
Елементи, свързани с назначаването на трети страни
Ако депозитарът или управляващото дружество възнамеряват да определят трети страни за изпълнение на техните съответни задължения, държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следната информация:
а)
задължение на двете страни по споразумението да предоставят редовно подробности за всяка трета страна, определена от депозитара или управляващото дружество да изпълнява техните съответни задължения;
б)
задължение, че при искане от една от страните, другата страна ще предостави информация относно критериите, използвани при избора на третата страна и стъпките, предприети за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
в)
заявление, че отговорността на депозитара съгласно член 24 или член 34 от Директива 2009/65/ЕО не се променя от обстоятелството, че е предал всички или част от активите на отговорно пазене при трета страна.
Член 33
Елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението:
а)
срокът на валидност на споразумението;
б)
условията, при които споразумението може да бъде изменено или прекратено;
в)
условията, необходими за улесняване на преминаването към друг депозитар и в случай на такова преминаване, процедурата, посредством която цялата съществена информация се изпраща на другия депозитар.
Член 34
Приложимо право
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да конкретизират законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, което се прилага по отношение на споразумението.
Член 35
Електронно предаване на документи
Когато страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, се съгласят да използват електронни средства за предаване на част или на цялата информация, която се обменя между тях, държавите-членки изискват в това споразумение да се включат разпоредби относно съхраняването на такава информация.
Член 36
Обхват на споразумението
Държавите-членки може да позволят споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да обхваща повече от едно ПКИПЦК, управлявано от управляващото дружество. В този случай в споразумението се изброяват съответните ПКИПЦК.
Член 37
Договор за обслужване
Държавите-членки дават право на страните по споразумението да включат или в споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, или в отделен писмен договор подробности относно средствата и процедурите, посочени в член 30, букви в) и г).
ГЛАВА VI
УПРАВЛЕНИЕ НА РИСКА
(Член 51, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Политика за управление на риска и измерване на риска
Член 38
Политика за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от тях ПКИПЦК.
Политиката за управление на риска обхваща необходимите процедури, които позволят на управляващото дружество да оцени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК експозицията на ПКИПЦК на пазарния, ликвидния риск и риска от контрагента, както и експозицията на ПКИПЦК на всички други рискове, включително оперативните рискове, които могат да бъдат съществени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества в политиката за управление на риска да бъдат разгледани следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, позволяващи им да спазват задълженията, предвидени в членове 40 и 41;
б)
разпределяне на отговорностите в рамките на управляващото дружество относно управлението на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че в посочената в параграф 1 политика за управление на риска са определени условията, съдържанието и честотата на отчитане на посоченото в член 12 звено за управление на риска пред съвета на директорите, пред висшето ръководство и по целесъобразност, пред звеното по надзора.
3. За целите на параграфи 1 и 2 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества вземат предвид характера, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност и на управляваното от тях ПКИПЦК.
Член 39
Оценяване, контрол и преглед на политиката на управление за риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да оценяват, контролират и да правят периодичен преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
б)
степента на съблюдаване от страна на управляващото дружество на политиката за управление на риска и на споразуменията, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да уведомят компетентните органи на тяхната държава-членка по произход относно всякакви съществени промени в процеса на управление на риска.
3. Държавите-членки гарантират, че предвидените в параграф 1 изисквания подлежат на преглед от компетентните органи на държава-членка по произход на управляващото дружество, който се извършва на текуща основа и съответно при предоставяне на разрешително за извършване на дейност.
РАЗДЕЛ 2
Процеси на управление на риска, експозиция на риска от контрагента и концентрация на емитента
Член 40
Измерване и управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел:
а)
измерване и управление по всяко време на рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени;
б)
гарантиране на спазване на ограниченията относно глобалния риск и риска от контрагента в съответствие с членове 41 и 43.
Тези организационни мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващите дружества и на управляваните от тях ПКИПЦК или отговарят на профила на риска на ПКИПЦК.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат следните действия за всяко управлявано от тях ПКИПЦК:
а)
да установят организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани със заетите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че организационните мерки, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
да извършват при необходимост периодични бек тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
да извършват при необходимост периодични стрес тестове и анализи на сценария, с цел да се отговори на рисковете, възникващи от потенциални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на ПКИПЦК;
г)
да установят, прилагат и поддържат документирана система за вътрешни ограничения относно мерките, използвани за управление и контрол на съответните рискове за всяко ПКИПЦК, като се отчитат всички рискове, които могат да бъдат съществени за ПКИПЦК, както се посочва в член 38, и като осигуряват съответствие с рисковия профил на ПКИПЦК;
д)
да гарантират, че за всяко ПКИПЦК текущото равнище на риск отговаря на системата за ограничаване на риска, както е определено в буква г);
е)
да установят, прилагат и поддържат подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на системата на ПКИПЦК за ограничаване на риска водят до коригиращи действия в най-добрия интерес на притежателите на дялове.
3. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества прилагат подходящ процес за управление на ликвидния риск, за да се гарантира, че управляваното от тях ПКИПЦК е в състояние да спазва по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО.
Където е целесъобразно, управляващите дружества провеждат стрес тестове, които позволяват да се оцени ликвидният риск на ПКИПЦК при изключителни обстоятелства.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяко управлявано от тях ПКИПЦК управляват ликвидния профил на инвестициите на ПКИПЦК в съответствие с политиката за откупуване, установена в правилата на фонда, в учредителните актове или в проспектите.
Член 41
Изчисляване на глобалния риск
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят глобалния риск на управляваното от тях ПКИПЦК, както се посочва в член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, като едно от следното:
а)
допълнителния риск или левъридж, генерирани от управляваното ПКИПЦК чрез използването на финансови деривативни инструменти, включително внедрени деривативи съгласно член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, които не могат да надхвърлят общата нетна стойност на ПКИПЦК;
б)
пазарния риск на портфейла на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчисляват глобалния риск на ПКИПЦК поне ежедневно.
3. Държавите-членки може да разрешат на управляващите дружества да изчисляват глобалния риск чрез използване по целесъобразност на подхода за задълженията, подхода за стойността под риск или други усъвършенствани методики за измерване на риска. За целите на тази разпоредба „стойността под риск“ означава измерване на максималния размер на очакваната загуба при определен доверителен праг за определен период от време.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че избраният метод за измерване на глобалния риск е подходящ, като се има предвид преследваната от ПКИПЦК инвестиционна стратегия, както и видовете и сложността на използваните финансови деривативни инструменти и частта от портфейла на ПКИПЦК, съставена от финансови деривативни инструменти.
4. Ако в съответствие с член 51, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО ПКИПЦК прилага техники и инструменти, включително споразумения за обратно изкупуване или трансакции за даване на заем на ценни книжа, за да създаде допълнителен левъридж или пазарен риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да вземат предвид тези трансакции, когато изчисляват глобалния риск.
Член 42
Подход за задълженията
1. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат този подход към всички позиции на финансови деривативни инструменти, включително внедрените деривативи, както се посочва в член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, независимо дали се използва като част от общата инвестиционна политика на ПКИПЦК за целите на намаляване на риска или за целите на ефективно управление на портфейла, както се посочва в член 51, параграф 2 от същата директива.
2. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да обърнат всяка позиция на финансов деривативен инструмент в пазарната стойност на еквивалентна позиция в базисния актив на този дериватив (стандартен подход за задължения).
Държавите-членки могат да позволят на управляващите дружества да използват други методи за изчисляване, които са подобни на стандартния подход за задълженията.
3. Държавите-членки могат да позволят на управляващото дружество, когато изчислява глобалния риск да вземе предвид споразумения за нетиране и хеджиране, ако тези споразумения не пренебрегват очевидни и съществени рискове и водят да ясно намаляване на рисковата експозиция.
4. Ако използването на финансови деривативни инструменти не създава допълнителен риск за ПКИПЦК, базисният риск не трябва да се включва в изчисляването на задължението.
5. При използване на подхода за задълженията споразуменията за временно заемане на средства, сключени от името на ПКИПЦК в съответствие с член 83 от Директива 2009/65/ЕО, не трябва да се включват в изчисляването на глобалния риск.
Член 43
Риск от контрагента и концентрация на емитента
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че рискът от контрагента, възникващ от извънборсов финансов деривативен инструмент, е предмет на ограниченията по член 52 от Директива 2009/65/ЕО.
2. При изчисляване на експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента в съответствие с ограниченията, предвидени в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, управляващите дружества използват положителната пазарна стойност на извънборсовия деривативен договор с този контрагент.
Управляващите дружества може да нетират деривативните позиции на ПКИПЦК със същия контрагент, при условие че могат законно да наложат споразумения за нетиране с контрагента от името на ПКИПЦК. Нетиране се разрешава единствено по отношение на извънборсови деривативни инструменти със същия контрагент, но не се разрешава във връзка с други експозиции, които ПКИПЦК може да има към същия контрагент.
3. Държавите-членки могат да разрешат на управляващите дружества да намалят експозицията на ПКИПЦК към контрагента по трансакцията с извънборсови деривативи посредством получаването на обезпечение. Полученото обезпечение трябва да е достатъчно ликвидно, така че да може да бъде продадено бързо на цена, която е близка до оценката на стойността преди продажбата.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при изчисляване на експозицията към риска от контрагента да вземат предвид обезпеченията, както се посочва в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, когато управляващото дружество предава обезпечението на извънборсовия контрагент от името на ПКИПЦК. Предаденото обезпечение може да бъде взето предвид по нетната му стойност само ако управляващото дружество е в състояние законово да приведе в действие споразумения за нетиране с този контрагент от името на ПКИПЦК.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят ограниченията на концентрацията на емитента съгласно член 52 от Директива 2009/65/ЕО въз основа на базисната експозиция, създадена чрез използването на финансови деривативни инструменти съгласно подхода за задълженията.
6. По отношение на експозицията, възникваща от трансакциите с извънборсови деривативи съгласно член 52, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО, държавите-членки изискват от управляващите дружества да включват в изчисленията всякаква експозиция към риска от контрагента на извънборсовия дериватив.
РАЗДЕЛ 3
Процедури за оценка на извънборсовите деривативи
Член 44
Процедури за оценка на стойността на извънборсовите деривативи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да потвърдят, че на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи са определени справедливи стойности, които не разчитат единствено на пазарните котировки от контрагенти на извънборсови трансакции и които изпълняват критериите по член 8, параграф 4 от Директива 2007/16/ЕО.
2. За целите на параграф 1 управляващите дружества установяват, изпълняват и поддържат организационни мерки и процедури, които гарантират правилното, прозрачно и справедливо оценяване на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че справедливата стойност на извънборсовите деравитиви е предмет на адекватна, точна и независима оценка.
Мерките и процедурите за оценяване са адекватни и отговарят на естеството и сложността на съответните извънборсови деривативи.
Управляващите дружества спазват изискванията по член 5, параграф 2 и член 23, параграф 4, втора алинея, когато мерките и процедурите относно оценката на извънборсовите деривативи включва извършването на определени дейности от трети страни.
3. За целите на параграфи 1 и 2 на звеното по управление на риска се възлагат специфични задачи и задължения.
4. Посочените в параграф 2 мерки и процедури за оценяване се документират адекватно.
РАЗДЕЛ 4
Предаване на информация за деривативни инструменти
Член 45
Доклади за деривативни инструменти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да представят на компетентните органи на тяхната държава-членка по произход, поне веднъж годишно доклади, съдържащи информация, която отразява вярно и безпристрастно видовете деривативни инструменти, използвани за всяко управлявано от тях ПКИПЦК, свързаните с тях рискове, количествените ограничения и методите, които са избрани за оценяване на рисковете, свързани с трансакциите на деравитиви.
2. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество преглеждат редовността и пълнотата на посочената в параграф 1 информация и, когато е необходимо, могат да се предприемат съответни действия.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазване на настоящата директива, не по-късно от 30 юни 2011 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата за съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 47
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 48
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 1 юли 2010 година.
DIREKTIVA KOMISIJE št. 2010/43/EU
z dne 1. julija 2010
o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta o organizacijskih zahtevah, navzkrižjih interesov, poslovanju, obvladovanju tveganja ter vsebini sporazuma med depozitarjem in družbo za upravljanje
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (1) ter zlasti členov 12(3), 14(2), 23(6), 33(6) in 51(4) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Pravila in terminologijo v zvezi z organizacijskimi zahtevami, navzkrižji interesov in poslovanjem je treba čim bolj uskladiti s standardi, ki so bili na področju finančnih storitev uvedeni z Direktivo 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (2) in Direktivo Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive (3). S tako uskladitvijo, ki upošteva posebnosti upravljanja skupnega premoženja, bi se lahko med različnimi sektorji finančnih storitev in pri upravljanju premoženja na splošno, kjer so nekatere države članice že razširile določene zahteve Direktive 2006/73/ES na družbe za upravljanje KNPVP, dosegli enaki standardi.
(2)
Ta pravila je treba sprejeti v obliki direktive, da se lahko izvedbene določbe prilagodijo posebnostim določenega trga in pravnega sistema posamezne države članice. Direktiva bo tudi omogočila najvišjo možno raven usklajenosti z ureditvijo, vzpostavljeno z Direktivo 2006/73/ES.
(3)
Čeprav načela iz te direktive zadevajo na splošno vse družbe za upravljanje, so dovolj prožna, da sta njihova uporaba in nadzor te uporabe s strani pristojnih organov sorazmerna ter upoštevata naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje, raznolikost družb, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2009/65/ES, in raznolikost različnih KNPVP, ki jih lahko upravlja družba za upravljanje.
(4)
Če nacionalno pravo dopušča, morajo imeti družbe za upravljanje možnost prenesti nekaj svojih dejavnosti na tretje osebe. Izvedbena pravila je treba brati temu ustrezno. Pri odločanju o tem, ali se lahko tretja oseba, na katero naj bi se prenesle določene naloge, šteje za usposobljeno in sposobno prevzeti zadevne naloge, mora družba za upravljanje delovati zlasti s potrebno skrbnostjo, pri čemer upošteva naravo nalog, ki jih bo opravljala tretja oseba. Tretja oseba mora zato v zvezi z dejavnostjo, ki jo bo opravljala, izpolnjevati vse organizacijske zahteve in zahteve glede navzkrižij interesov. Družba za upravljanje mora torej preveriti, ali je tretja oseba sprejela vse ustrezne ukrepe za izpolnitev teh zahtev, in učinkovito spremljati izpolnjevanje teh zahtev s strani tretje osebe. Kadar je za uporabo pravil, ki urejajo prenesene dejavnosti, odgovorna tretja oseba, na katero so prenesene naloge, veljajo za spremljanje prenesenih dejavnosti enakovredne organizacijske zahteve in zahteve glede navzkrižja interesov. Družba za upravljanje mora pri skrbnem preverjanju usposobljenosti in sposobnosti upoštevati dejstvo, da bo za tretjo osebo, na katero se prenesejo dejavnosti, v veliko primerih veljala Direktiva 2004/39/ES.
(5)
Da se za družbe za upravljanje in investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na nobeno družbo za upravljanje, ne bi uporabljali različni standardi, morajo za slednje veljati enaka pravila ravnanja ter določbe glede navzkrižja interesov in obvladovanja tveganj kot za družbe za upravljanje. Zato morajo določbe iz te direktive o upravnih postopkih in mehanizmih notranjega nadzora, kot dobra praksa, veljati za družbe za upravljanje in investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na nobeno družbo za upravljanje, pri čemer je treba upoštevati načelo sorazmernosti.
(6)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo imeti družbe za upravljanje vzpostavljene zanesljive upravne postopke. Za izpolnitev te zahteve morajo družbe za upravljanje uvesti dobro dokumentirano organizacijsko strukturo, v kateri so jasno razdeljene naloge in ki zagotavlja dober pretok informacij med vsemi zadevnimi stranmi. Družbe za upravljanje morajo uvesti tudi zadostne sisteme za varovanje informacij in zagotavljanje poslovne kontinuitete, ki jim omogočajo, da lahko izpolnijo svoje obveznosti, kadar njihove dejavnosti opravljajo tretje osebe.
(7)
Družbe za upravljanje morajo tudi vzdrževati potrebne vire ter zlasti zaposlovati osebje s potrebnimi spretnostmi, znanji in izkušnjami, da bodo lahko izpolnile svoje obveznosti.
(8)
Kar zadeva varne postopke za obdelavo podatkov in obveznost rekonstruirati vse transakcije, ki zadevajo KNPVP, mora imeti družba za upravljanje vzpostavljene mehanizme, ki omogočajo pravočasno in pravilno evidentiranje vseh transakcij, izvedenih v imenu KNPVP.
(9)
Računovodstvo je eno od najpomembnejših področij upravljanja KNPVP. Zato je zelo pomembno, da so računovodski postopki podrobneje določeni v izvedbeni zakonodaji. Ta direktiva mora zato podpirati načelo, da je mogoče vso premoženje in obveznosti KNPVP ali njegovih naložbenih razdelkov neposredno ugotoviti, in načelo vodenja ločenih računov. Poleg tega, kadar obstajajo različni razredi delnic, na primer glede na raven pristojbine za upravljanje, mora biti možno, da se čista vrednost premoženja teh različnih razredov izpelje neposredno iz računovodskih evidenc.
(10)
Jasna razdelitev pristojnosti med višje vodstvo in nadzorno funkcijo je bistvena za izvajanje ustreznih mehanizmov notranjega nadzora, kot jih zahteva Direktiva 2009/65/ES. To pomeni, da mora biti višje vodstvo odgovorno za izvajanje splošne naložbene politike, kakor je določena v Uredbi Komisije (EU) št. 583/2010 z dne 1. julija 2010 o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s ključnimi podatki za vlagatelje in pogoji, ki jih je treba izpolniti pri posredovanju ključnih podatkov za vlagatelje ali prospekta na trajnem nosilcu podatkov, ki ni papir, ali na spletni strani (4). Višje vodstvo mora biti tudi še naprej odgovorno za naložbene strategije, ki so splošni kazalci strateške razporeditve premoženja KNPVP, in naložbene tehnike, ki so potrebne za ustrezno in učinkovito izvajanje naložbene politike. Jasna razdelitev nalog mora tudi zagotoviti, da obstaja ustrezen nadzor, ki zagotavlja, da je premoženje KNPVP naloženo v skladu s pravili upravljanja sklada ali ustanovnimi listinami in veljavnimi pravnimi določbami ter da niso presežene omejitve tveganja posameznega KNPVP. Razdelitev nalog mora biti skladna z vlogo in nalogami višjega vodstva in nadzorne funkcije, kot so določene v veljavnem nacionalnem pravu in kodeksih upravljanja javnih delniških družb. Možno je, da višje vodstvo vključuje več ali vse člane upravnega odbora.
(11)
Za zagotovitev, da ima družba za upravljanje ustrezne mehanizme nadzora, sta potrebni trajna funkcija spremljanja skladnosti in funkcija notranje revizije. Funkcija spremljanja skladnosti mora biti zasnovana tako, da lahko odkrije vsako tveganje, da družba za upravljanje ne bo izpolnila svojih obveznosti na podlagi Direktive 2009/65/ES. Funkcija notranje revizije mora biti usmerjena v preverjanje in ocenjevanje različnih postopkov nadzora in upravnih ureditev, ki jih je uvedla družba za upravljanje.
(12)
Družbam za upravljanje je treba dovoliti nekaj prožnosti pri organiziranju njihove funkcije obvladovanja tveganj. Kadar ločena funkcija obvladovanja tveganj ni primerna ali sorazmerna, mora družba za upravljanje vseeno dokazati, da določeni ukrepi za zaščito pred navzkrižji interesov omogočajo neodvisno izvajanje dejavnosti obvladovanja tveganj.
(13)
Direktiva 2009/65/ES zavezuje družbe za upravljanje, da določijo pravila za osebne transakcije. V skladu z Direktivo 2006/73/ES družbe za upravljanje svojim zaposlenim, pri katerih obstaja navzkrižje interesov ali ki imajo notranje informacije v smislu Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (5), ne smejo dovoliti osebnih transakcij, ki so posledica zlorabe informacij, ki so jih pridobili med opravljanjem svoje poklicne dejavnosti.
(14)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo družbe za upravljanje zagotoviti, da se lahko vsaka premoženjska transakcija, ki zadeva KNPVP, rekonstruira glede na njen izvor, stranke, naravo ter čas in kraj izvedbe. Zato je treba določiti zahteve za evidentiranje premoženjskih transakcij ter naročil vpisov in odkupov.
(15)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo imeti družbe za upravljanje KNPVP vzpostavljene ustrezne mehanizme, da se zagotovi poštena obravnava KNPVP v primerih neizogibnih navzkrižij interesov. Družbe za upravljanje morajo zato zagotoviti, da se o teh primerih takoj obvesti višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje, da lahko ta sprejme potrebne odločitve za zagotovitev poštene obravnave KNPVP in imetnikov enot premoženja.
(16)
Družbe za upravljanje morajo sprejeti, uporabljati in vzdrževati učinkovito in ustrezno strategijo za uveljavljanje glasovalnih pravic, ki izhajajo iz finančnih instrumentov, ki jih imajo KNPVP, ki jih upravljajo, in tako zagotoviti, da se te pravice uveljavljajo izključno v korist KNPVP. Informacije o strategiji in njeni uporabi morajo biti prosto na voljo vlagateljem, tudi na spletni strani. Odločitev o neuveljavljanju glasovalnih pravic bi se lahko v določenih okoliščinah, odvisno od naložbene strategije KNPVP, štela kot v izključno korist KNPVP. Vendar možnost, da investicijska družba sama glasuje ali da da svoji družbi za upravljanje posebna navodila za glasovanje, ne sme biti izključena.
(17)
Obveznost, da je treba obvestiti višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje, da lahko ta sprejme potrebne odločitve, ne sme omejiti obveznosti družb za upravljanje in KNPVP, da na primer v svojih rednih poročilih navedejo primere, v katerih organizacijski ali upravni ukrepi za obvladovanje navzkrižij interesov niso bili dovolj, da bi s primerno stopnjo verjetnosti zagotovili, da bo nevarnost škodovanja interesom strank preprečena. V teh poročilih je treba ob upoštevanju notranjih politik in postopkov, ki so bili sprejeti za ugotavljanje, preprečevanje in obvladovanje navzkrižij interesov, pojasniti in obrazložiti odločitve družbe za upravljanje, četudi gre za odločitve o neukrepanju.
(18)
Direktiva 2009/65/ES družbe za upravljanje zavezuje, da delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, in integritete trga. Nekatere prakse, kot na primer tržno časovno kalkuliranje in pozno trgovanje, lahko škodujejo imetnikom enot premoženja in oslabijo delovanje trga. Zato morajo imeti družbe za upravljanje vzpostavljene ustrezne postopke za preprečevanje nedopustnih praks. Poleg tega morajo družbe za upravljanje ob upoštevanju naložbenih ciljev in politike KNPVP vzpostaviti ustrezne postopke za zaščito pred neupravičenimi stroški in dejavnostmi, kot je prekomerno trgovanje.
(19)
Družbe za upravljanje morajo delovati v najboljšem interesu KNPVP tudi takrat, ko neposredno izvajajo naročila za trgovanje v imenu KNPVP, ki ga upravljajo, ali jih posredujejo tretjim osebam. Kadar družbe za upravljanje izvajajo naročila v imenu KNPVP, morajo ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in naravo naročila ter vseh drugih vidikov, ki so pomembni za izvedbo naročila, sprejeti vse ustrezne ukrepe za dosledno doseganje najboljših možnih rezultatov za KNPVP.
(20)
Da bi zagotovili, da družbe za upravljanje ravnajo z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, kot zahteva Direktiva 2009/65/ES, je treba določiti pravila za obravnavanje naročil.
(21)
Določene pristojbine, provizije ali nedenarne ugodnosti, ki se lahko plačajo družbi za upravljanje ali jih lahko družba za upravljanje plača, ne smejo biti dovoljene, saj bi lahko vplivale na spoštovanje zahtev iz Direktive 2009/65/ES, da mora družba za upravljanje ravnati pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP. Zato je treba določiti jasna pravila o tem, kdaj se plačila pristojbin, provizij in nedenarnih ugodnosti ne štejejo za kršitev teh načel.
(22)
Čezmejne dejavnosti družbe za upravljanje prinašajo nove izzive za razmerje med družbo za upravljanje in depozitarjem KNPVP. Za zagotovitev potrebne pravne varnosti je treba v tej direktivi določiti glavne točke, ki jih mora vsebovati sporazum med depozitarjem KNPVP in družbo za upravljanje, kadar ima družba za upravljanje sedež v državi članici, ki ni matična država članica KNPVP. Ker je treba zagotoviti, da ta sporazum izpolnjuje svoj namen, je treba predvideti kolizijska pravila, ki odstopajo od členov 3 in 4 Uredbe (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (6), tako da je pravo, ki se mora uporabljati za ta sporazum, pravo matične države članice KNPVP.
(23)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES je treba določiti merila za ocenjevanje ustreznosti postopka družbe za upravljanje za obvladovanje tveganj. Ta merila se nanašajo predvsem na določitev ustrezne in dokumentirane politike obvladovanja tveganj, ki jo morajo uporabljati družbe za upravljanje. Ta politika mora družbam za upravljanje omogočiti, da ocenijo tveganja pozicij, povezanih s portfelji, ki jih upravljajo, in kako velik je delež posameznih tveganj v celotnemu profilu tveganja portfelja. Organizacija politike obvladovanja tveganj mora ustrezati vrsti, obsegu in kompleksnosti dejavnosti družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja, ter mora biti sorazmerna z naravo, obsegom in kompleksnostjo dejavnosti družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja.
(24)
Redno ocenjevanje, spremljanje in pregledovanje politike obvladovanja tveganj s strani družb za upravljanje so tudi merilo za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj. To merilo vključuje tudi pregled učinkovitosti ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti v delovanju postopka obvladovanja tveganj.
(25)
Kot bistven element meril za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj morajo družbe za upravljanje sprejeti sorazmerne in učinkovite tehnike merjenja tveganja, da lahko kadar koli izmerijo tveganja, ki so jim izpostavljeni ali bi jim lahko bili izpostavljeni KNPVP, ki jih upravljajo. Te zahteve temeljijo na skupnih praksah, o katerih so se dogovorili pristojni organi držav članic. Zajemajo kvantitativna merila (za izmerljiva tveganja) in kvalitativne metode. Sisteme in orodja elektronske obdelave podatkov, s katerimi se izračunajo kvantitativna merila, je treba povezati med seboj ali z aplikacijami sprejemne pisarne in računovodstva. Tehnike merjenja tveganja morajo omogočati ustrezno merjenje tveganj v obdobjih povečanih pretresov na trgu ter jih je treba pregledati, kadar je to potrebno v interesu imetnikov enot premoženja. Omogočati morajo tudi ustrezno oceno koncentracije in medsebojnega vpliva zadevnih tveganj na ravni portfelja.
(26)
Delujoči sistem obvladovanja tveganj mora zagotoviti, da družbe za upravljanje spoštujejo naložbene omejitve iz Direktive 2009/65/ES, kot sta omejitev celotne izpostavljenosti in omejitev izpostavljenosti tveganju nasprotne stranke. Zato je treba določiti merila za izračun celotne izpostavljenosti in tveganja nasprotne stranke.
(27)
Pri določanju teh meril je treba v tej direktivi pojasniti, kako se lahko izračuna celotna izpostavljenost, na primer s pristopno zavezo, modelom tvegane vrednosti ali naprednimi metodami merjenja tveganja. V njej je treba tudi določiti glavne elemente metode, v skladu s katero mora družba za upravljanje izračunati tveganje nasprotne stranke. Pri uporabi teh pravil je treba upoštevati pogoje, pod katerimi se uporabljajo te metode, vključno z načeli, ki se uporabljajo za tiste dogovore o zavarovanju s premoženjem, ki zmanjšujejo izpostavljenost KNPVP tveganju nasprotne stranke, ter uporabo dogovorov o varovanju pred tveganji in o pobotu, ki so jih razvili pristojni organi, ki delujejo v Odboru evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje.
(28)
V skladu z Direktivo 2009/65/ES morajo družbe za upravljanje uporabljati postopek, ki omogoča natančno in neodvisno oceno vrednosti izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu. Ta direktiva torej za ta postopek določa podrobna pravila v skladu z Direktivo Komisije 2007/16/ES z dne 19. marca 2007 o izvajanju Direktive Sveta 85/611/EGS o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) glede razjasnitve nekaterih opredelitev (7). Družbe za upravljanje morajo - kot dobra praksa - uporabljati te zahteve pri instrumentih, ki izpostavljajo KNPVP enakim tveganjem v zvezi z vrednotenjem kot izvedeni finančni instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, to so tveganja, povezana z nelikvidnostjo produktov in/ali kompleksnostjo strukture izplačil. Družbe za upravljanje morajo torej sprejeti ukrepe in postopke, ki so v skladu z zahtevami, določenimi v členu 44 za vrednotenje manj likvidnih ali kompleksnih prenosljivih vrednostnih papirjev in instrumentov denarnega trga, ki zahtevajo uporabo metod vrednotenja na podlagi modela.
(29)
Direktiva 2009/65/ES družbo za upravljanje zavezuje, da zadevne pristojne organe obvesti o vrstah izvedenih instrumentov, v katere je bil vložen KNPVP, povezanih osnovnih tveganjih, veljavnih količinskih omejitvah in izbranih metodah za oceno tveganj, povezanih s temi transakcijami. Vsebino in postopek, ki ju mora družba za upravljanje upoštevati pri izpolnjevanju te obveznosti, je treba podrobneje določiti.
(30)
Pri strokovnih vprašanjih se je posvetovalo z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje, ustanovljenim s Sklepom Komisije 2009/77/ES (8).
(31)
Ukrepi, predvideni s to direktivo, so v skladu z mnenjem Evropskega odbora za vrednostne papirje -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
POGLAVJE I
VSEBINA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITVE POJMOV
Člen 1
Predmet
Ta direktiva določa pravila o izvajanju Direktive 2009/65/ES:
1.
ki opredeljujejo postopke in ureditve iz točke (a) drugega pododstavka člena 12(1) ter strukture in organizacijske zahteve za zmanjšanje navzkrižij interesov iz točke (b) drugega pododstavka člena 12(1);
2.
ki postavljajo merila za pošteno in pravično delovanje ter delovanje z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo v najboljšo korist KNPVP ter merila za določanje vrst navzkrižij interesov, načel, ki so potrebna za zagotovitev učinkovite uporabe virov, in ukrepov, ki jih je treba sprejeti za ugotavljanje, preprečevanje, upravljanje ali razkrivanje navzkrižij interesov iz člena 14(1) in (2);
3.
v zvezi z informacijami, ki jih je treba vključiti v sporazume med depozitarjem in družbo za upravljanje v skladu s členoma 23(5) in 33(5), in
4.
v zvezi s postopkom obvladovanja tveganj iz člena 51(1), zlasti pa merili za ocenjevanje ustreznosti postopka obvladovanja tveganj, ki ga uporablja družba za upravljanje, politiko in postopkom obvladovanja tveganj ter ukrepi, postopki in tehnikami za merjenje in obvladovanje tveganj v zvezi s temi merili.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta direktiva se uporablja za družbe za upravljanje, ki upravljajo kolektivni naložbeni podjem za vlaganje v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), kot je določeno v členu 6(2) Direktive 2009/65/ES.
Poglavje V te direktive se uporablja tudi za depozitarje, ki opravljajo svoje naloge v skladu z določbami Poglavja IV in oddelka 3 Poglavja V Direktive 2009/65/ES.
2. Določbe tega poglavja, člena 12 Poglavja II ter poglavij III, IV in VI se smiselno uporabljajo za investicijske družbe, ki niso prenesle pooblastil za upravljanje na družbo za upravljanje, ki ji je bilo izdano dovoljenje v skladu z Direktivo 2009/65/ES.
V takih primerih pomeni „družba za upravljanje“„investicijsko družbo“.
Člen 3
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se poleg opredelitev pojmov iz Direktive 2009/65/ES uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„stranka“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo ali katero koli drugo podjetje, vključno s KNPVP, za katero družba za upravljanje opravlja storitev upravljanja skupnega premoženja ali storitve v skladu s členom 6(3) Direktive 2009/65/EC;
2.
„imetnik enote premoženja“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo z eno ali več enotami premoženja v KNPVP;
3.
„zadevna oseba“ v zvezi z družbo za upravljanje pomeni katero koli od naslednji oseb:
(a)
direktor, partner ali enakovredna oseba ali član vodstva družbe za upravljanje;
(b)
zaposlena oseba v družbi za upravljanje in katera koli druga fizična oseba, katere storitve so na voljo družbi za upravljanje in ki jih družba za upravljanje nadzoruje ter ki je vključena v storitev upravljanja skupnega premoženja, ki jo zagotavlja družba za upravljanje;
(c)
fizična oseba, ki je neposredno vključena v izvajanje storitev za družbo za upravljanje na podlagi dogovora o prenosu pooblastil na tretje osebe za namen upravljanja skupnega premoženja s strani družbe za upravljanje;
4.
„višje vodstvo“ pomeni osebo ali osebe, ki dejansko vodijo posle družbe za upravljanje v skladu s členom 7(1)(b) Direktive 2009/65/ES;
5.
„upravni odbor“ pomeni upravni odbor družbe za upravljanje;
6.
„nadzorna funkcija“ pomeni zadevne osebe ali organ ali organe, ki so odgovorni za nadzor višjega vodstva ter za ocenjevanje in redno pregledovanje ustreznosti in učinkovitosti postopka obvladovanja tveganj ter politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih zaradi izpolnjevanja obveznosti iz Direktive 2009/65/ES;
7.
„tveganje nasprotne stranke“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki izhaja iz dejstva, da nasprotna stranka v poslu morda ne bo izpolnila svojih obveznosti pred končno poravnavo s poslom povezanih denarnih tokov;
8.
„likvidnostno tveganje“ pomeni tveganje, da pozicije v portfelju KNPVP ni mogoče prodati, unovčiti ali zapreti z omejenimi stroški v dovolj kratkem času in da je s tem zmanjšana sposobnost KNPVP, da vedno izpolnjuje zahteve iz člena 84(1) Direktive 2009/65/ES;
9.
„tržno tveganje“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki je posledica nihanja tržne vrednosti pozicij v portfelju KNPVP, ki se lahko pripiše spremembam tržnih spremenljivk, kot so obrestna mera, devizni tečaji, cene lastniškega kapitala in surovin ali kreditna sposobnost izdajatelja;
10.
„operativno tveganje“ pomeni tveganje izgube za KNPVP, ki je posledica neustreznih notranjih postopkov ter napak ljudi in sistemov v družbi za upravljanje ali zunanjih dogodkov, vključuje pa pravno in dokumentacijsko tveganje ter tveganje, ki izhaja iz postopkov trgovanja, poravnave in vrednotenja, izvedenih v imenu KNPVP.
Pojem „upravni odbor“, opredeljen v točki 5 prvega odstavka, pri družbi za upravljanje z dualno strukturo, sestavljeno iz upravnega odbora in nadzornega odbora, ne vključuje nadzornega odbora.
POGLAVJE II
UPRAVNI POSTOPKI IN NADZORNI MEHANIZEM
(Člen 12(1)(a) in člen 14(1)(c) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Splošna načela
Člen 4
Splošne zahteve glede postopkov in organizacije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izpolnijo naslednje zahteve:
(a)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo postopke odločanja ter organizacijsko strukturo, ki jasno in na dokumentiran način določa, kaj mora biti navedeno v poročilu, ter razporeja funkcije in naloge;
(b)
zagotovijo, da so njihove zadevne osebe seznanjene s postopki, ki jih morajo upoštevati za pravilno opravljanje svojih nalog;
(c)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne mehanizme notranjega nadzora, katerih namen je zagotoviti skladnost z odločitvami in postopki na vseh ravneh družbe za upravljanje;
(d)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo učinkovito notranje poročanje ter sporočanje informacij na vseh zadevnih ravneh družbe za upravljanje in učinkovite pretoke informacij z vsemi zadevnimi tretjimi osebami;
(e)
vzdržujejo ustrezne in urejene evidence svojih poslov in notranje organizacije.
Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo vrsto, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo sisteme in postopke, ki so primerni za ohranjanje varnosti, celovitosti in zaupnosti informacij, pri čemer upoštevajo naravo zadevnih informacij.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezno politiko poslovne kontinuitete, katere cilj je zagotoviti, da se v primeru izpada njihovih sistemov in postopkov ohranijo ključni podatki in funkcije ter nadaljujejo storitve in dejavnosti ali, kadar to ni mogoče, da se ti podatki in funkcije pravočasno obnovijo, njihove storitve in dejavnosti pa se začnejo hitro ponovno izvajati.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke, ki jim omogočajo, da pristojnemu organu na njegovo zahtevo pravočasno pošljejo finančna poročila, ki prikazujejo resnično in pošteno sliko njihovega finančnega stanja ter so skladna z vsemi veljavnimi računovodskimi standardi in pravili.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje spremljajo in redno ocenjujejo ustreznost in učinkovitost svojih sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov, uvedenih v skladu z odstavki 1 do 4, ter sprejmejo ustrezne ukrepe za odpravljanje pomanjkljivosti.
Člen 5
Viri
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zaposlujejo osebje s spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje nalog, ki so jim dodeljene.
2. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje zagotovijo vire in strokovnost, ki so potrebni za učinkovito spremljanje dejavnosti, ki jih izvajajo tretje osebe na podlagi dogovora z družbo za upravljanje, kar velja zlasti za obvladovanje tveganja, povezanega s temi dogovori.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da zadevnim osebam v primeru, da opravljajo več funkcij, to ne preprečuje in ne bo preprečevalo opravljanja posamezne funkcije na preudaren, pošten in strokoven način.
4. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje za namene odstavkov 1, 2 in 3 upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje ter vrsto in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
ODDELEK 2
Upravni in računovodski postopki
Člen 6
Reševanje pritožb
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo učinkovite in pregledne postopke za razumno in hitro reševanje pritožb, ki jih prejmejo od vlagateljev.
2. Države članice od družb za upravljanje zahtevajo, da evidentirajo vse pritožbe in ukrepe, sprejete za njihovo reševanje.
3. Vlagatelji imajo možnost vložiti pritožbe brezplačno. Informacije o postopkih iz odstavka 1 so vlagateljem na voljo brezplačno.
Člen 7
Elektronska obdelava podatkov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uredijo vse potrebno za ustrezne elektronske sisteme, da se omogoči pravočasno in pravilno evidentiranje vsake premoženjske transakcije in naročila vpisa ali odkupa ter s tem izpolnitev zahtev iz členov 14 in 15.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo visoko raven varstva pri elektronski obdelavi podatkov ter ustrezen obseg celovitosti in zaupnosti evidentiranih informacij.
Člen 8
Računovodski postopki
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo uporabo računovodskih politik in postopkov iz člena 4(4) ter s tem zaščito imetnikov enot premoženja.
Računi KNPVP se vodijo tako, da se lahko premoženje in obveznosti KNPVP kadar koli neposredno ugotovijo.
Če ima KNPVP različne naložbene razdelke, se za vsakega od njih vodijo ločeni računi.
2. Države članice zahtevajo, da imajo družbe za upravljanje vzpostavljene računovodske politike in postopke ter da jih izvajajo in vzdržujejo v skladu z računovodskimi pravili matične države članice KNPVP, in tako zagotovijo, da se čista vrednost premoženja vsakega KNPVP točno izračuna na podlagi računovodskih politik in postopkov ter da se naročila vpisov in odkupov pravilno izvedejo pri tej čisti vrednosti premoženja.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo ustrezne postopke za pravilno in natančno vrednotenje premoženja in obveznosti KNPVP v skladu z veljavnimi pravili, določenimi v členu 85 Direktive 2009/65/ES.
ODDELEK 3
Mehanizmi notranjega nadzora
Člen 9
Nadzor s strani višjega vodstva in nadzorne funkcije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri notranjem razporejanju funkcij zagotovijo, da sta višje vodstvo in po potrebi nadzorna funkcija odgovorna za to, da družba za upravljanje izpolnjuje svoje obveznosti iz Direktive 2009/65/ES.
2. Družba za upravljanje zagotovi, da njeno višje vodstvo:
(a)
nosi odgovornost za izvajanje splošne naložbene politike pri vsakem upravljanem KNPVP, kot je določeno v prospektu, pravilih upravljanja sklada oziroma ustanovnih listinah investicijske družbe;
(b)
nadzoruje odobritev naložbenih strategij za vsak upravljani KNPVP;
(c)
nosi odgovornost za to, da družba za upravljanje razpolaga s trajno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti iz člena 10, tudi če to funkcijo opravlja tretja oseba;
(d)
zagotovi in redno preverja, da se splošna naložbena politika, naložbene strategije in omejitve tveganja vsakega upravljanega KNPVP pravilno in učinkovito izvajajo in upoštevajo, tudi če funkcijo upravljanja tveganja opravljajo tretje osebe;
(e)
odobri in redno preučuje ustreznost notranjih postopkov, po katerih se sprejemajo naložbene odločitve za vsak upravljani KNPVP, ter tako zagotovi, da so take odločitve v skladu z odobrenimi naložbenimi strategijami;
(f)
odobri in redno pregleduje politiko obvladovanja tveganja ter ukrepe, postopke in tehnike za izvajanje te politike iz člena 38, vključno s sistemom omejitve tveganja za vsak upravljani KNPVP.
3. Družba za upravljanje tudi zagotovi, da njeno višje vodstvo in po potrebi njena nadzorna funkcija:
(a)
ocenita in redno preučujeta učinkovitost politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih za namene izpolnitve obveznosti iz Direktive 2009/65/ES;
(b)
sprejmeta ustrezne ukrepe za odpravo pomanjkljivosti.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o izpolnjevanju obveznosti, notranji reviziji in obvladovanju tveganj, v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno prejema poročila o izvajanju naložbenih strategij in notranjih postopkov za sprejemanje naložbenih odločitev iz točk (b) do (e) odstavka 2.
6. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da morebitna nadzorna funkcija redno prejema pisna poročila o zadevah iz odstavka 4.
Člen 10
Trajna funkcija spremljanja skladnosti
1. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezne politike in postopke, katerih cilj je odkriti vsako tveganje, da družba za upravljanje ne bi izpolnila obveznosti iz Direktive 2009/65/ES, ter s tem povezana tveganja, ter da sprejmejo ustrezne ukrepe in postopke, katerih cilj je čim bolj zmanjšati to tveganje in omogočiti pristojnim organom, da učinkovito izvajajo svoja pooblastila na podlagi navedene direktive.
Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo vrsto, obseg in kompleksnost poslov družbe ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se opravljajo pri teh poslih.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vzpostavijo in vzdržujejo trajno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti, ki deluje neodvisno in ima naslednje naloge:
(a)
spremljanje in redno ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti ukrepov, politik in postopkov, uvedenih v skladu z odstavkom 1, ter ukrepov, sprejetih za odpravljanje morebitnih pomanjkljivosti družbe za upravljanje pri izpolnjevanju njenih obveznosti;
(b)
svetovanje in pomoč zadevnim osebam, pristojnim za opravljanje storitev in dejavnosti za namen izpolnitve obveznosti družbe za upravljanje na podlagi Direktive 2009/65/ES.
3. Da lahko funkcija spremljanja skladnosti iz odstavka 2 pravilno in neodvisno opravlja svoje naloge, družba za upravljanje zagotovi, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
funkcija spremljanja skladnosti mora imeti potrebno pristojnost, vire, strokovno znanje in dostop do vseh ustreznih informacij;
(b)
imenovati je treba uradnika za spremljanje skladnosti, ki mora biti odgovoren za funkcijo spremljanja skladnosti in pripravo poročil o izpolnjevanju skladnosti, ki jih redno, vsaj enkrat na leto predloži višjemu vodstvu in v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(c)
zadevne osebe, vključene v funkcijo spremljanja skladnosti, se ne smejo ukvarjati z opravljanjem storitev ali dejavnosti, ki jih spremljajo;
(d)
metoda določanja plačila zadevnih oseb, vključenih v funkcijo spremljanja skladnosti, ne sme vplivati na njihovo objektivnost, niti ne sme biti verjetno, da bi vplivala nanjo.
Od družbe za upravljanje pa se ne zahteva, da izpolni obveznost iz točke (c) ali točke (d) prvega pododstavka, kadar lahko dokaže, da ta obveznost ni sorazmerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov ter vrsto in obseg njenih storitev in dejavnosti in da je njena funkcija spremljanja skladnosti še naprej učinkovita.
Člen 11
Trajna funkcija notranje revizije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje, če je primerno in sorazmerno glede na vrsto, obseg in kompleksnost njihovih poslov ter naravo in obseg dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravljajo pri teh poslih, uvedejo in vzdržujejo funkcijo notranje revizije, ki je ločena in neodvisna od drugih funkcij in dejavnosti družbe za upravljanje.
2. Funkcija notranje revizije iz odstavka 1 ima naslednje naloge:
(a)
izdelava, izvajanje in vzdrževanje revizijskega načrta za pregled in ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov družbe za upravljanje;
(b)
izdajanje priporočil na podlagi rezultatov dela, opravljenega v skladu s točko (a);
(c)
preverjanje spoštovanja priporočil iz točke (b);
(d)
poročanje v zvezi z notranjo revizijo v skladu s členom 9(4).
Člen 12
Trajna funkcija obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in vzdržujejo trajno funkcijo obvladovanja tveganj.
2. Trajna funkcija obvladovanja tveganj iz odstavka 1 je hierarhično in funkcionalno neodvisna od operativnih enot.
Države članice pa lahko družbam za upravljanje dovolijo, da odstopajo od te zahteve, kadar je odstopanje primerno in sorazmerno glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravlja.
Družba za upravljanje je zmožna dokazati, da so bili sprejeti ustrezni ukrepi za zaščito pred navzkrižji interesov, da se omogoči neodvisno opravljanje dejavnosti obvladovanja tveganj, in da njen postopek obvladovanja tveganj izpolnjuje zahteve člena 51 Direktive 2009/65/ES.
3. Trajna funkcija obvladovanja tveganj:
(a)
izvaja politiko in postopke obvladovanja tveganj;
(b)
zagotavlja upoštevanje sistema omejitve tveganja za KNPVP, vključno z zakonskimi omejitvami za celotno izpostavljenost in tveganje nasprotne stranke v skladu s členi 41, 42 in 43;
(c)
svetuje upravnemu odboru glede ugotavljanja profila tveganja vsakega upravljanega KNPVP;
(d)
redno pripravlja poročila za upravni odbor in, kadar obstaja, nadzorno funkcijo o:
(i)
usklajenosti trenutnih ravni tveganja vsakega upravljanega KNPVP in profila tveganja, dogovorjenega za ta KNPVP;
(ii)
tem, kako je pri vsakem upravljanem KNPVP upoštevan zadevni sistem omejitve tveganja;
(iii)
ustreznosti in učinkovitosti postopka upravljanja tveganja, pri čemer zlasti navede, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(e)
višjemu vodstvu redno poroča o trenutni ravni tveganja pri vsakem upravljanem KNPVP in vseh dejanskih ali predvidljivih kršitvah njegovih omejitev tveganja, da se lahko hitro sprejmejo ustrezni ukrepi;
(f)
pregleda ter po potrebi okrepi ukrepe in postopke za vrednotenje izvedenih vrednostnih papirjev, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, iz člena 44.
4. Trajna funkcija obvladovanja tveganj ima potrebna pooblastila in dostop do vseh pomembnih informacij, ki jih potrebuje za izpolnitev nalog iz odstavka 3.
Člen 13
Osebne transakcije
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezne ukrepe, katerih cilj je vsaki zadevni osebi, ki se ukvarja z dejavnostmi, ki lahko povzročijo navzkrižje interesov, ali ima zaradi dejavnosti, ki jo opravlja v imenu družbe za upravljanje, dostop do notranjih informacij v smislu člena 1(1) Direktive 2003/6/ES ali drugih zaupnih informacij v zvezi s KNPVP ali transakcijami s KNPVP ali zanj, preprečiti naslednje dejavnosti:
(a)
sklenitev osebne transakcije, ki izpolnjuje vsaj enega od naslednjih meril:
(i)
oseba osebne transakcije ne sme skleniti na podlagi Direktive 2003/6/ES;
(ii)
gre za zlorabo ali nepravilno razkritje zaupnih informacij;
(iii)
je v navzkrižju ali bi lahko prišla v navzkrižje z obveznostjo družbe za upravljanje na podlagi Direktive 2009/65/ES ali Direktive 2004/39/ES;
(b)
svetovanje ali naročanje, razen v okviru njene zaposlitve ali pogodbe o storitvah, kateri koli drugi osebi, naj sklene transakcijo s finančnimi instrumenti, ki bi, če bi bila to osebna transakcija zadevne osebe, spadala pod točko (a) tega odstavka ali pod točko (a) ali (b) člena 25(2) Direktive 2006/73/ES ali bi kako drugače pomenila zlorabo informacij v zvezi s tekočimi naročili;
(c)
razkritje, razen v okviru njene zaposlitve ali pogodbe o storitvah in ne glede na člen 3(a) Direktive 2003/6/ES, kakršnih koli informacij ali mnenj kateri koli drugi osebi, če zadevna oseba ve ali od katere je razumno pričakovati, da bi morala vedeti, da bo ali bi lahko zaradi takega razkritja druga oseba storila naslednje:
(i)
sklenila transakcijo s finančnimi instrumenti, ki bi, če bi bila to osebna transakcija zadevne osebe, spadala pod točko (a) tega odstavka ali pod točko (a) ali (b) člena 25(2) Direktive 2006/73/ES ali bi kako drugače pomenila zlorabo informacij v zvezi s tekočimi naročili;
(ii)
svetovala ali naročila drugi osebi sklenitev take transakcije.
2. Ukrepi, zahtevani v odstavku 1, morajo zlasti zagotoviti, da se:
(a)
vsaka zadevna oseba iz odstavka 1 zaveda omejitev osebnih transakcij in ukrepov, ki jih družba za upravljanje sprejme v zvezi z osebnimi transakcijami in razkritjem v skladu z odstavkom 1;
(b)
družba za upravljanje takoj obvesti o vsaki osebni transakciji, ki jo sklene zadevna oseba, z uradnim obvestilom o taki transakciji ali z drugimi postopki, ki družbi za upravljanje omogočajo identifikacijo takih transakcij;
(c)
vodi evidenca osebne transakcije, o kateri je družba za upravljanje obveščena ali jo je identificirala, vključno z vsemi dovoljenji ali prepovedmi v zvezi s tako transakcijo.
Kadar določene dejavnosti opravljajo tretje osebe, družba za upravljanje za namene točke (b) prvega pododstavka zagotovi, da subjekt, ki opravlja dejavnost, vodi evidenco osebnih transakcij, ki jih je sklenila katera koli zadevna oseba, in te informacije na zahtevo takoj posreduje družbi za upravljanje.
3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za naslednje vrste osebnih transakcij:
(a)
osebne transakcije, opravljene na podlagi storitve diskrecijskega upravljanja premoženja, pri katerih ni predhodne komunikacije v zvezi s transakcijo med upravljavcem portfelja in zadevno osebo ali drugo osebo, za račun katere je izvedena transakcija;
(b)
osebne transakcije s KNPVP ali enotami v kolektivnih podjemih, ki so v skladu s pravom države članice, ki za njihovo premoženje zahteva enakovredno stopnjo razpršitve tveganja, predmet nadzora, kadar zadevna oseba in katera koli druga oseba, za katere račun se izvedejo transakcije, ne sodelujeta v upravi tega podjema.
4. Za namene odstavkov 1, 2 in 3 tega člena ima pojem „osebna transakcija“ enak pomen kot v členu 11 Direktive 2006/73/ES.
Člen 14
Evidentiranje premoženjskih transakcij
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se za vsako premoženjsko transakcijo v zvezi s KNPVP izdela evidenca, ki vsebuje dovolj informacij za takojšnjo podrobno rekonstrukcijo naročila in izvedene transakcije.
2. Evidenca iz odstavka 1 vključuje:
(a)
ime ali drugo poimenovanje KNPVP ali osebe, ki deluje v imenu KNPVP;
(b)
podatke, potrebne za identifikacijo zadevnega instrumenta;
(c)
količino;
(d)
vrsto naročila ali transakcije;
(e)
ceno;
(f)
pri naročilih datum in točen čas prenosa naročila in ime ali drugo poimenovanje osebe, ki ji je bilo naročilo posredovano, pri transakcijah pa datum in točen čas odločitve o trgovanju in izvedbe transakcije;
(g)
ime osebe, ki posreduje naročilo ali izvaja transakcijo;
(h)
po potrebi razloge za preklic naročila;
(i)
nasprotno stranko in izvedbeno mesto za izvedene transakcije.
Za namene točke (i) prvega pododstavka pomeni „izvedbeno mesto“ reguliran trg v smislu člena 4(14) Direktive 2004/39/ES, večstranski sistem trgovanja v smislu člena 4(15) navedene direktive, sistematični internalizer v smislu člena 4(7) navedene direktive ali ustvarjalec trga ali zagotovitelj likvidnosti ali subjekt, ki v tretji državi opravlja podobno funkcijo.
Člen 15
Evidentiranje naročil za vpis in odkup
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se prejeta naročila KNPVP za vpis in odkup takoj po prejemu centralizirajo in evidentirajo.
2. Evidentirajo se naslednje informacije:
(a)
zadevni KNPVP;
(b)
oseba, ki daje ali posreduje naročilo;
(c)
oseba, ki prejme naročilo;
(d)
datum in čas naročila;
(e)
pogoji in način plačila;
(f)
vrsta naročila;
(g)
datum izvedbe naročila;
(h)
število vpisanih ali odkupljenih enot;
(i)
vpisna ali odkupna cena za vsako enoto;
(j)
skupna vpisna ali odkupna vrednost enot;
(k)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek brez provizije za odkup.
Člen 16
Zahteve v zvezi z vodenjem evidenc
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se evidence iz členov 14 in 15 hranijo vsaj pet let.
Pristojni organi pa lahko v izjemnih okoliščinah od družbe za upravljanje zahtevajo, da hrani katero koli ali vse te evidence daljše obdobje, določeno z naravo instrumenta ali premoženjske transakcije, če je to potrebno za izvajanje njegovih nadzornih nalog na podlagi Direktive 2009/65/ES.
2. V primeru prenehanja dovoljenja družbe za upravljanje, lahko države članice ali pristojni organi zahtevajo, da družba za upravljanje hrani evidence iz odstavka 1 do konca petletnega obdobja.
Kadar družba za upravljanje prenese svoje naloge v zvezi k KNPVP na drugo družbo za upravljanje, lahko države članice ali pristojni organi zahtevajo, da stori vse potrebno, da so evidence za zadnjih pet let na voljo tej družbi za upravljanje.
3. Evidence se shranijo na nosilcu podatkov, na katerem se lahko informacije shranijo tako, da ima pristojni organ v prihodnosti dostop do njih, ter v taki obliki in na tak način, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
pristojni organ lahko hitro dostopi do njih in rekonstruira vsako ključno fazo obdelave vsake premoženjske transakcije;
(b)
vsi popravki ali druge spremembe ter vsebina evidenc pred takimi popravki ali spremembami se lahko enostavno ugotovijo;
(c)
drugačno ravnanje z evidencami ali njihovo spreminjanje ne sme biti možno.
POGLAVJE III
NAVZKRIŽJE INTERESOV
(Člen 12(1)(b) ter člen 14(1)(d) in (2)(c) Direktive 2009/65/ES)
Člen 17
Merila za ugotavljanje navzkrižij interesov
1. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje pri ugotavljanju vrst navzkrižij interesov, ki nastajajo med opravljanjem storitev in dejavnosti ter ki lahko škodujejo interesom KNPVP, kot minimalno merilo upoštevajo vsaj vprašanje, ali se družba za upravljanje ali zadevna oseba ali oseba, ki je z družbo za upravljanje neposredno ali posredno povezana prek nadzora, zaradi opravljanja dejavnosti upravljanja skupnega premoženja ali kako drugače nahaja v kateri od naslednjih okoliščin:
(a)
družba za upravljanje ali zadevna oseba bo verjetno na račun KNPVP ustvarila finančni dobiček ali se izognila finančni izgubi;
(b)
družba za upravljanje ali zadevna oseba ima interes v rezultatih storitve ali dejavnosti, ki se opravlja za KNPVP ali drugo stranko, ali v transakciji, ki se opravi v imenu KNPVP ali druge stranke, ki je drugačen od interesa KNPVP v teh rezultatih;
(c)
družba za upravljanje ali zadevna oseba ima finančno ali drugo spodbudo, da interes druge stranke ali skupine strank postavi pred interes KNPVP;
(d)
družba za upravljanje ali zadevna oseba opravlja enake dejavnosti za KNPVP in za drugo stranko ali stranke, ki niso KNPVP;
(e)
družba za upravljanje ali zadevna oseba prejme ali bo prejela od osebe, ki ni KNPVP, spodbudo v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega premoženja, ki se opravljajo za KNPVP, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki niso standardna provizija ali pristojbina za to storitev.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri ugotavljanju vrst navzkrižij interesov, upoštevajo:
(a)
interese družbe za upravljanje, vključno s tistimi, ki izhajajo iz pripadnosti družbe za upravljanje skupini ali iz opravljanja storitev in dejavnosti, interese strank in dolžnost družbe za upravljanje nasproti KNPVP;
(b)
interese dveh ali več upravljanih KNPVP.
Člen 18
Politika obvladovanja navzkrižij interesov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo učinkovito politiko obvladovanja navzkrižij interesov. Ta politika se pisno določi ter je sorazmerna z velikostjo in organizacijo družbe za upravljanje ter naravo, obsegom in kompleksnostjo njenih poslov.
Kadar je družba za upravljanje članica skupine, politika upošteva tudi okoliščine, s katerimi je družba seznanjena ali bi morala biti seznanjena ter ki lahko zaradi strukture in poslovnih dejavnosti drugih članic skupine povzročijo navzkrižje interesov.
2. Politika obvladovanja navzkrižja interesov, določena v skladu z odstavkom 1, obsega naslednje:
(a)
glede na dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravlja družba za upravljanje ali se opravljajo v njenem imenu, opredelitev okoliščin, ki predstavljajo ali zaradi katerih lahko nastane navzkrižje interesov z bistvenim tveganjem povzročitve škode interesom KNPVP ali ene ali več strank;
(b)
postopke, ki jih je treba upoštevati, in ukrepe, ki jih je treba sprejeti za obvladovanje teh navzkrižij.
Člen 19
Neodvisnost pri obvladovanju navzkrižij
1. Države članice zagotovijo, da so postopki in ukrepi iz člena 18(2)(b) oblikovani tako, da zagotavljajo, da zadevne osebe, ki opravljajo različne poslovne dejavnosti, pri katerih obstaja navzkrižje interesov, opravljajo te dejavnosti s stopnjo neodvisnosti, ki ustreza velikosti in dejavnostim družbe za upravljanje in skupine, kateri pripada, ter pomembnosti tveganja škodovanja interesom strank.
2. Postopki, ki jih je treba upoštevati, in ukrepi, ki jih je treba v skladu s členom 18(2)(b) sprejeti, vključujejo - kadar je to potrebno in ustrezno, da družba za upravljanje zagotovi zahtevano stopnjo neodvisnosti, - naslednje:
(a)
učinkovite postopke za preprečevanje ali nadzor izmenjave informacij med zadevnimi osebami, ki opravljajo dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, pri katerih obstaja tveganje nastanka navzkrižja interesov, kadar bi lahko izmenjava takih informacij škodovala interesom ene ali več strank;
(b)
ločeni nadzor zadevnih oseb, katerih glavne naloge zajemajo opravljanje dejavnosti upravljanja skupnega premoženja v imenu strank ali vlagateljev ali opravljanje storitev za stranke ali vlagatelje, katerih interesi bi lahko bili v navzkrižju ali ki kako drugače zastopajo različne interese, ki bi lahko bili v navzkrižju, vključno z interesi družbe za upravljanje;
(c)
odstranitev vsake neposredne povezave med plačilom zadevnih oseb, ki se ukvarjajo v glavnem z eno dejavnostjo, in plačilom ali ustvarjenimi prihodki različnih zadevnih oseb, ki se ukvarjajo v glavnem z drugo dejavnostjo, kadar bi lahko v zvezi s temi dejavnostmi nastalo navzkrižje interesov;
(d)
ukrepi, ki vsaki osebi preprečujejo, da bi neustrezno vplivala na način, kako zadevna oseba opravlja dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ali jo omejujejo pri tem;
(e)
ukrepi za preprečevanje ali nadzor hkratne ali naknadne vključitve zadevne osebe v ločene dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, kadar lahko takšna vključitev škoduje ustreznemu obvladovanju navzkrižij interesov.
Kadar sprejem ali izvajanje enega ali več teh ukrepov in postopkov ne zagotavlja zahtevane stopnje neodvisnosti, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo alternativne ali dodatne ukrepe in postopke, ki so potrebni in primerni za te namene.
Člen 20
Upravljanje dejavnosti, ki povzročajo škodljiva navzkrižja interesov
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vodijo in redno posodabljajo evidenco vseh vrst dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, ki jih opravlja družba za upravljanje ali se opravljajo v njenem imenu, pri katerih je nastalo ali, v primeru tekoče dejavnosti upravljanja skupnega premoženja, bi lahko nastalo navzkrižje interesov z bistvenim tveganjem povzročitve škode interesom enega ali več KNPVP ali drugih strank.
2. Kadar organizacijski ali upravni ukrepi, ki jih je družba za upravljanje sprejela za obvladovanje navzkrižij interesov, niso dovolj, da bi s primerno stopnjo verjetnosti zagotovili, da bodo tveganja za škodo interesom KNPVP ali imetnikov enot njegovega premoženja preprečena, države članice zahtevajo, da se višje vodstvo ali kateri drugi pristojni notranji organ družbe za upravljanje takoj obvesti o tem, da lahko sprejme potrebno odločitev za zagotovitev, da družba za upravljanje v vsakem primeru deluje v najboljšem interesu KNPVP ali imetnikov enot njegovega premoženja.
3. Družba za upravljanje sporoči vlagateljem primere iz odstavka 2 s katerim koli ustreznim trajnim nosilcem podatkov in poda razloge za svojo odločitev.
Člen 21
Strategije za uveljavljanje glasovalnih pravic
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izdelajo ustrezne in učinkovite strategije za odločanje o tem, kdaj in kako se glasovalne pravice, ki izhajajo iz instrumentov v upravljanih portfeljih, uveljavljajo izključno v korist zadevnega KNPVP.
2. V strategiji iz odstavka 1 se določijo ukrepi in postopki za:
(a)
spremljanje zadevnih dogodkov v zvezi s podjetjem;
(b)
zagotovitev, da se glasovalne pravice uveljavljajo v skladu z naložbenimi cilji in politiko zadevnega KNPVP;
(c)
preprečevanje ali obvladovanje vseh navzkrižij interesov, ki izhajajo iz uveljavljanja glasovalnih pravic.
3. Povzetek strategij iz odstavka 1 je na voljo vlagateljem.
Podrobnosti ukrepov, sprejetih na podlagi teh strategij, so imetnikom enot premoženja na voljo brezplačno na njihovo zahtevo.
POGLAVJE IV
PRAVILA RAVNANJA
(Člen 14(1)(a), (b) in (2)(a), (b) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Splošna načela
Člen 22
Dolžnost ravnanja v najboljšem interesu KNPVP in njegovih imetnikov enot premoženja
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo pošteno obravnavo imetnikov enot premoženja upravljanega KNPVP.
Družbe za upravljanje se vzdržijo dajanja prednosti interesom katere koli skupine imetnikov enot premoženja pred interesi katere koli druge skupine imetnikov enot premoženja.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uporabijo ustrezne politike in postopke za preprečevanje nedopustnih praks, pri katerih se upravičeno pričakuje, da vplivajo na stabilnost in integriteto trga.
3. Ne glede na zahteve na podlagi nacionalnega prava države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se za KNPVP, ki ga upravljajo, uporabijo pošteni, pravilni in pregledni modeli in sistemi vrednotenja, ter tako izpolnijo dolžnost ravnanja v najboljšem interesu imetnikov enot premoženja. Družbe za upravljanje morajo biti zmožne dokazati, da so bili portfelji KNPVP pravilno ovrednoteni.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo tako, da se prepreči zaračunavanje neupravičenih stroškov KNPVP in njegovim imetnikom enot premoženja.
Člen 23
Zahteve glede skrbnega pregleda
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri izbiri in stalnem spremljanju naložb v najboljšem interesu KNPVP in integritete trga zagotovijo visoko stopnjo potrebne skrbnosti.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da razpolagajo z zadostnim znanjem in razumevanjem sredstev, v katere se vlagajo KNPVP.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izdelajo pisne politike in postopke o skrbnem pregledu ter izvajajo učinkovite ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se naložbene odločitve, sprejete v imenu KNPVP, izvedejo v skladu s cilji, naložbeno strategijo in omejitvami tveganja KNPVP.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje, ko izvajajo svojo politiko obvladovanja tveganj in po potrebi potem, ko so upoštevale naravo predvidene naložbe, izdelajo napovedi in opravijo analizo v zvezi s prispevkom naložbe k sestavi, likvidnosti in tveganju portfelja KNPVP, preden izvedejo naložbo. Analizo lahko opravijo samo na podlagi zanesljivih in najnovejših informacij v kvalitativnem in kvantitativnem smislu.
Družbe za upravljanje ravnajo z ustrezno sposobnostjo, skrbnostjo in gospodarnostjo, ko sklepajo, upravljajo ali prekinejo dogovore s tretjimi osebami o opravljanju dejavnosti obvladovanja tveganj. Preden sklenejo takšne dogovore, družbe za upravljanje sprejmejo potrebne ukrepe, da preverijo, da je tretja oseba sposobna in zmožna zanesljivo, strokovno in učinkovito opravljati dejavnosti obvladovanja tveganj. Družba za upravljanje določi metode za stalno ocenjevanje standardne uspešnosti tretjih oseb.
ODDELEK 2
Ravnanje z naročili za vpis in odkup
Člen 24
Obveznosti poročanja v zvezi z izvajanjem naročil za vpis in odkup
1. Države članice zagotovijo, da morajo družbe za upravljanje imetniku enot premoženja, čigar naročilo za vpis ali odkup so izvedle, na trajnem nosilcu podatkov poslati obvestilo o potrditvi izvedbe naročila čim prej in najpozneje prvi poslovni dan po izvedbi ali, kadar družba za upravljanje prejme potrdilo od tretje osebe, najpozneje prvi poslovni dan po prejemu potrdila od tretje osebe.
Prvi odstavek pa se ne uporablja, kadar bi obvestilo vsebovalo iste informacije kot potrdilo, ki ga mora imetniku enot premoženja takoj poslati druga oseba.
2. Obvestilo iz odstavka 1 vključuje, kjer je primerno, naslednje informacije:
(a)
ime družbe za upravljanje;
(b)
ime ali drugo poimenovanje imetnika enot premoženja;
(c)
datum in čas prejema naročila ter način plačila;
(d)
datum izvedbe;
(e)
ime KNPVP;
(f)
narava naročila (vpis ali odkup);
(g)
število zadevnih enot;
(h)
vrednost enote, pri kateri so bile enote vpisane ali odkupljene;
(i)
referenčni datum valute;
(j)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek brez provizije za odkup;
(k)
skupna vsota zaračunanih provizij in stroškov ter, kadar vlagatelj zahteva, razčlemba po postavkah.
3. Kadar se naročila imetnika enot premoženja redno izvajajo, družba za upravljanje sprejme ukrep iz odstavka 1 ali pa imetniku enot premoženja vsaj enkrat na šest mesecev pošlje informacije iz odstavka 2 v zvezi z zadevnimi transakcijami.
4. Družbe za upravljanje imetniku enot premoženja na njegovo zahtevo pošljejo informacije o statusu njegovega naročila.
ODDELEK 3
Najboljša izvedba
Člen 25
Izvajanje odločitev za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, ko pri upravljanju portfeljev izvajajo odločitve za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP.
2. Za namene odstavka 1 države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegle najboljši možni rezultat za KNPVP. Relativni pomen teh dejavnikov se določi z naslednjimi merili:
(a)
cilji, naložbena politika in tveganja, značilna za KNPVP, kot so navedeni v prospektu oziroma v pravilih upravljanja sklada ali v statutu KNPVP;
(b)
značilnosti naročila;
(c)
značilnosti finančnih instrumentov, ki so predmet zadevnega naročila;
(d)
značilnosti izvedbenih mest, na katera se lahko usmeri zadevno naročilo.
3. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in uporabljajo učinkovite ukrepe za izpolnitev obveznosti iz odstavka 2. Družbe za upravljanje zlasti določijo in izvajajo politiko, ki jim omogoča, da pri naročilih KNPVP dosežejo najboljši možni rezultat v skladu z odstavkom 2.
Družbe za upravljanje pridobijo za politiko izvajanja naročil predhodno soglasje investicijske družbe. Družba za upravljanje da imetnikom enot premoženja na voljo ustrezne informacije o politiki, določeni v skladu s tem členom, in o vseh bistvenih spremembah svoje politike.
4. Družbe za upravljanje redno spremljajo učinkovitost svojih ukrepov in politike izvajanja naročil, da odkrijejo in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega družbe za upravljanje vsako leto pregledajo politiko izvajanja naročil. Pregled se opravi tudi, kadar nastopi bistvena sprememba, ki vpliva na zmožnost družbe za upravljanje, da še naprej dosega najboljši možni rezultat za upravljani KNPVP.
5. Družbe za upravljanje so zmožne dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu KNPVP izvedle v skladu s svojo politiko izvajanja naročil.
Člen 26
Dajanje naročil za trgovanje v imenu KNPVP v izvedbo drugim subjektom
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje delujejo v najboljšem interesu KNPVP, ki ga upravljajo, kadar pri upravljanju portfeljev dajejo naročila za trgovanje v imenu upravljanega KNPVP v izvedbo drugim subjektom.
2. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegle najboljši možni rezultat za KNPVP. Relativni pomen teh dejavnikov se določi na podlagi člena 25(2).
Za te namene družbe za upravljanje določijo in izvajajo politiko, ki jim omogoča izpolnitev obveznosti iz prvega pododstavka. Politika za vsak razred instrumentov navaja subjekte, katerim se lahko dajo naročila. Družba za upravljanje sklene dogovore za izvajanje naročil samo, kadar so ti dogovori skladni z obveznostmi iz tega člena. Družba za upravljanje da imetnikom enot premoženja na voljo ustrezne informacije o politiki, določeni v skladu s tem odstavkom, in o vseh bistvenih spremembah te politike.
3. Družbe za upravljanje redno spremljajo učinkovitost politike, določene v skladu z odstavkom 2, zlasti pa kakovost izvedbe pri subjektih, ki so navedeni v tej politiki, in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega družbe za upravljanje vsako leto pregledajo politiko. Tak pregled se opravi tudi, kadar nastopi bistvena sprememba, ki vpliva na zmožnost družbe za upravljanje, da še naprej dosega najboljši možni rezultat za KNPVP, ki ga upravlja.
4. Družbe za upravljanje so zmožne dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu KNPVP dala v izvajanje drugemu subjektu v skladu s politiko, določeno v skladu z odstavkom 2.
ODDELEK 4
Ravnanje z naročili
Člen 27
Splošna načela
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uvedejo in izvajajo postopke in ukrepe, ki zagotavljajo takojšnje, pošteno in hitro izvajanje premoženjskih transakcij v imenu KNPVP.
Postopki in ukrepi, ki jih izvajajo družbe za upravljanje, izpolnjujejo naslednje pogoje:
(a)
zagotavljajo, da se naročila, ki se izvajajo v imenu KNPVP, takoj in točno evidentirajo in dodelijo;
(b)
sicer primerljiva naročila KNPVP se izvajajo v zaporednem vrstnem redu in takoj, razen če je to zaradi vrste naročila ali prevladujočih tržnih pogojev neizvedljivo, ali če interesi KNPVP zahtevajo drugače.
Finančni instrumenti ali denarni zneski, prejeti pri obračunu izvedenih naročil, se takoj in pravilno prenesejo na račun ustreznega KNPVP.
2. Družba za upravljanje ne zlorabi informacij v zvezi s tekočimi naročili KNPVP in sprejme vse ustrezne ukrepe za preprečitev, da bi katera koli njena zadevna oseba zlorabila take informacije.
Člen 28
Združevanje in razdeljevanje naročil za trgovanje
1. Države članice družbam za upravljanje ne dovolijo, da izvedejo naročilo KNPVP skupaj z naročilom drugega KNPVP ali druge stranke ali z naročilom za lasten račun, razen če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
obstajati mora velika verjetnost, da združevanje naročil v splošnem ne bo imelo negativnih posledic za KNPVP ali stranke, katerih naročilo bo združeno z drugimi;
(b)
politika razdeljevanja naročil, ki dovolj natančno ureja pravično razdeljevanje združenih naročil, vključno s tem, kako na razdeljevanje in obravnavo delnih izvedb vplivata obseg in cena naročil, mora biti določena in se izvajati.
2. Države članice zagotovijo, da kadar družba za upravljanje združi naročilo KNPVP z enim ali več naročili drugih KNPVP ali strank in delno izvede združeno naročilo, razdeli s tem povezane dejavnosti v skladu s svojo politiko razdeljevanja naročil.
3. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje, ki so transakcije za lasten račun združile z enim ali več naročili KNPVP ali drugih strank, ne razdelijo s tem povezanih dejavnosti na način, ki bi škodoval KNPVP ali drugi stranki.
4. Države članice zahtevajo, da kadar družba za upravljanje združi naročilo KNPVP ali druge stranke s transakcijo za lasten račun in delno izvede združeno naročilo, razdeli s tem povezane dejavnosti tako, da ima KNPVP ali druga stranka prednost pred družbo.
Če pa lahko družba za upravljanje KNPVP ali drugi stranki utemeljeno dokaže, da brez združitve ne bi mogla izvesti naročila tako ugodno, ali pa ga sploh ne bi mogla izvesti, lahko razdeli transakcijo za lasten račun sorazmerno v skladu s svojo politiko iz odstavka 1(b).
ODDELEK 5
Spodbude
Člen 29
Varovanje najboljših interesov KNPVP
1. Države članice zagotovijo, da se ne šteje, da družbe za upravljanje ravnajo pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP, če v zvezi z upravljanjem naložb in opravljanjem upravnih nalog za KNPVP plačajo ali prejmejo kakršno koli pristojbino ali provizijo, ali dajejo ali prejmejo nedenarno ugodnost, razen naslednjih:
(a)
pristojbina, provizija ali nedenarna ugodnost, ki se plača ali zagotovi KNPVP ali osebi, ki deluje v imenu KNPVP, oziroma jo plača ali zagotovi KNPVP ali oseba, ki delujejo v imenu KNPVP;
(b)
pristojbina, provizija ali nedenarna ugodnost, ki se plača ali zagotovi tretji osebi ali osebi, ki deluje v imenu tretje osebe, oziroma jo plača ali zagotovi tretja oseba ali oseba, ki deluje v imenu tretje osebe, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
obstoj, narava in znesek pristojbine, provizije ali ugodnosti ali, kadar zneska ni mogoče določiti, način izračuna tega zneska morajo biti pred začetkom opravljanja zadevne storitve na izčrpen, natančen in razumljiv način jasno razkriti KNPVP;
(ii)
plačilo pristojbine ali provizije ali zagotovitev nedenarne ugodnosti mora biti oblikovano tako, da izboljšuje kakovost zadevne storitve in ne ovira družbe za upravljanje pri izpolnjevanju dolžnosti, da ravna v najboljšem interesu KNPVP;
(c)
ustrezne pristojbine, ki omogočajo opravljanje zadevnih storitev ali so za to potrebne, kot so za stroške hrambe, poravnave in menjave, zakonske dajatve ali pravni stroški, in ki po svoji naravi ne morejo povzročiti navzkrižij z dolžnostmi družbe za upravljanje, da ravnajo pošteno, pravično in strokovno v skladu z najboljšimi interesi KNPVP.
2. Države članice družbi za upravljanje za namene odstavka 1(b)(i) dovolijo, da v obliki povzetka razkrije bistvene pogoje dogovorov o provizijah, pristojbinah in nedenarnih ugodnostih, pod pogojem da se zaveže, da bo na zahtevo imetnika enot premoženja razkrila nadaljnje podrobnosti, in pod pogojem, da spoštuje to zavezo.
POGLAVJE V
INFORMACIJE V STANDARDNEM SPORAZUMU MED DEPOZITARJEM IN DRUŽBO ZA UPRAVLJANJE
(Člena 23(5) in člen 33(5) Direktive 2009/65/ES)
Člen 30
Elementi v zvezi s postopkom, ki ga morata upoštevati stranki sporazuma
Države članice zahtevajo, da depozitar in družba za upravljanje (v nadaljnjem besedilu tega poglavja: stranki sporazuma) v pisni sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES vključita vsaj naslednje informacije v zvezi s storitvami in postopki, ki jih stranki sporazuma opravljata oziroma morata upoštevati:
(a)
opis postopkov, vključno s tistimi v zvezi s hrambo, ki jih je treba sprejeti za vsako vrsto sredstev, ki jih KNPVP zaupa depozitarju;
(b)
opis postopkov, ki jih je treba upoštevati, kadar družba za upravljanje namerava spremeniti pravila upravljanja sklada ali prospekt KNPVP, in ki določajo, kdaj je treba obvestiti depozitarja ali kdaj sprememba zahteva predhodno soglasje depozitarja;
(c)
opis sredstev in postopkov, s katerimi bo depozitar posredoval družbi za upravljanje vse zadevne informacije, ki jih družba za upravljanje potrebuje za opravljanje svojih nalog, vključno z opisom sredstev in postopkov v zvezi z uveljavljanjem morebitnih pravic, povezanih s finančnimi instrumenti, ter sredstev in postopkov, ki se uporabljajo, da imata družba za upravljanje in KNPVP dostop do pravočasnih in točnih informacij v zvezi z računi KNPVP;
(d)
opis sredstev in postopkov, s katerimi bo imel depozitar dostop do vseh zadevnih informacij, ki jih potrebuje za opravljanje svojih nalog;
(e)
opis postopkov, s katerimi ima depozitar možnost poizvesti o ravnanju družbe za upravljanje in oceniti kakovost posredovanih informacij, vključno z obiski na kraju samem;
(f)
opis postopkov, s katerimi lahko družba za upravljanje preuči uspešnost depozitarja pri izpolnjevanju njegovih pogodbenih obveznosti.
Člen 31
Elementi v zvezi z izmenjavo informacij ter obveznostmi glede zaupnosti in pranja denarja
1. Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije v zvezi z izmenjavo informacij ter obveznostmi glede zaupnosti in pranja denarja:
(a)
seznam vseh informacij v zvezi z vpisom, odkupom, izdajo, umikom in ponovnim odkupom enot premoženja KNPVP, ki si jih morajo izmenjati KNPVP, njegova družba za upravljanje in depozitar;
(b)
obveznosti v zvezi z zaupnostjo, ki veljajo za stranki sporazuma;
(c)
informacije o nalogah in pristojnostih strank sporazuma glede obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranja terorizma, kjer je to primerno.
2. Obveznosti iz točke (b) odstavka 1 so oblikovane tako, da ne zmanjšujejo možnosti pristojnih organov matične države članice družbe za upravljanje ali pristojnih organov matične države članice KNPVP za dostop do zadevnih dokumentov in informacij.
Člen 32
Elementi v zvezi z imenovanjem tretjih oseb
Kadar depozitar ali družba za upravljanje nameravata imenovati tretje osebe za opravljanje njunih zadevnih nalog, države članice zahtevajo, da obe stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije:
(a)
zaveza obeh strank sporazuma, da bosta redno posredovali podatke o morebitnih tretjih osebah, ki jih je depozitar ali družba za upravljanje imenoval za opravljanje svojih zadevnih nalog;
(b)
zaveza, da bo na zahtevo ene stranke druga stranka posredovala informacije o merilih, na podlagi katerih je bila izbrana tretja oseba, in ukrepih, sprejetih za spremljanje dejavnosti, ki jih opravlja izbrana tretja oseba;
(c)
izjava, da dejstvo, da je depozitar zaupal tretji osebi vsa ali del premoženja v svoji hrambi, ne vpliva na depozitarjevo odgovornost iz člena 24 ali 34 Direktive 2009/65/ES.
Člen 33
Elementi v zvezi z možnimi spremembami in odpovedjo sporazuma
Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES v sporazum vključita vsaj naslednje informacije v zvezi s spremembami in odpovedjo sporazuma:
(a)
obdobje veljavnosti sporazuma;
(b)
pogoji, pod katerimi se lahko sporazum spremeni ali odpove;
(c)
pogoji, ki so potrebni za olajšanje prehoda k drugemu depozitarju, in postopek, v skladu s katerim depozitar v primeru takega prehoda pošlje vse zadevne informacije drugemu depozitarju.
Člen 34
Pravo, ki se uporablja
Države članice zahtevajo, da stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES določita, da se za sporazum uporablja pravo matične države članice KNPVP.
Člen 35
Elektronski prenos informacij
Kadar se stranki sporazuma iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES dogovorita o elektronskem prenosu dela ali vseh informacij, ki si jih izmenjujeta, države članice zahtevajo, da sporazum vsebuje določbe, ki zagotavljajo vodenje evidence teh informacij.
Člen 36
Področje uporabe sporazuma
Države članice lahko dovolijo, da sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES velja za več kot en KNPVP, ki jih upravlja družba za upravljanje. V takem primeru se v sporazumu navedejo KNPVP, za katere sporazum velja.
Člen 37
Dogovor o ravni storitev
Države članice strankama sporazuma dovolijo, da podrobnosti o sredstvih in postopkih iz člena 30(c) in (d) vključita v sporazum iz člena 23(5) ali člena 33(5) Direktive 2009/65/ES ali v ločen pisni dogovor.
POGLAVJE VI
OBVLADOVANJE TVEGANJ
(Člen 51(1) Direktive 2009/65/ES)
ODDELEK 1
Politika obvladovanja tveganj in merjenje tveganj
Člen 38
Politika obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje določijo, izvajajo in ohranjajo ustrezno in dokumentirano politiko obvladovanja tveganj, v kateri so določena tveganja, katerim so KNPVP, ki jih upravljajo, izpostavljeni ali bi lahko bili izpostavljeni.
Politika obvladovanja tveganj zajema vse postopke, ki so potrebni, da lahko družba za upravljanje pri vsakem KNPVP, ki ga upravlja, oceni njegovo izpostavljenost tržnemu in likvidnostnemu tveganju ter tveganju nasprotne stranke in izpostavljenost vsem drugim tveganjem, vključno z operativnim, ki so lahko bistveni za posamezne KNPVP, ki jih upravlja.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje v politiki obvladovanja tveganj določijo vsaj naslednje:
(a)
tehnike, orodja in ukrepe, ki jim omogočajo izpolnjevanje obveznosti iz členov 40 in 41;
(b)
razdelitev pristojnosti v družbi za upravljanje v zvezi z obvladovanjem tveganj.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da so v politiki obvladovanja tveganj iz odstavka 1 določeni pogoji, vsebina in pogostost poročanja funkcije obvladovanja tveganj iz člena 12 upravnemu odboru in višjemu vodstvu ter po potrebi nadzorni funkciji.
3. Za namene odstavkov 1 in 2 države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost svojih poslov in poslov KNPVP, ki ga upravljajo.
Člen 39
Ocenjevanje, spremljanje in pregled politike obvladovanja tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje ocenjujejo, spremljajo in redno pregledujejo:
(a)
ustreznost in učinkovitost politike upravljanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz členov 40 in 41;
(b)
stopnjo upoštevanja politike upravljanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz členov 40 in 41 s strani družbe za upravljanje;
(c)
ustreznost in učinkovitost ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti v delovanju postopka obvladovanja tveganj.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje obvestijo pristojne organe v svoji matični državi članici o vseh bistvenih spremembah postopka obvladovanja tveganj.
3. Države članice zagotovijo, da pristojni organi matične države članice družbe za upravljanje stalno in torej, ko izdajo dovoljenje, preučujejo zahteve iz odstavka 1.
ODDELEK 2
Postopek obvladovanja tveganj, izpostavljenost tveganju nasprotne stranke in koncentracija izdajateljev
Člen 40
Merjenje in obvladovanje tveganj
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje sprejmejo ustrezne in učinkovite ukrepe, postopke in tehnike, s katerimi lahko:
(a)
kadar koli izmerijo in obvladujejo tveganja, ki jim je KNPVP, ki ga upravljajo, izpostavljen ali bi jim lahko bil izpostavljen;
(b)
zagotovijo spoštovanje omejitev glede celotne izpostavljenosti in tveganja nasprotne stranke v skladu s členoma 41 in 43.
Ti ukrepi, postopki in tehnike so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslov družbe za upravljanje in KNPVP, ki ga upravljajo, ter ustrezajo profilu tveganja KNPVP.
2. Za namene odstavka 1 države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje za vsak KNPVP, ki ga upravljajo, sprejmejo naslednje ukrepe:
(a)
sprejmejo potrebne ukrepe, postopke in tehnike obvladovanja tveganj za zagotovitev, da se lahko tveganja sprejetih pozicij in njihov delež v celotnem profilu tveganja izmerijo natančno na podlagi točnih in zanesljivih podatkov, ter da so ukrepi, postopki in tehnike obvladovanja tveganj ustrezno dokumentirani;
(b)
po potrebi izvajajo redne teste za nazaj za preučitev veljavnosti ureditev merjenja tveganja, ki vključujejo napovedi in ocene na podlagi modelov;
(c)
po potrebi izvajajo redne teste izjemnih situacij in analize scenarijev za določitev tveganj, ki izhajajo iz morebitnih sprememb tržnih pogojev, ki lahko negativno vplivajo na KNPVP;
(d)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo dokumentiran sistem notranjih omejitev v zvezi z ukrepi, s katerimi se upravljajo in nadzorujejo zadevna tveganja pri vsakem KNPVP, pri čemer upoštevajo vsa tveganja, ki so lahko bistvena za KNPVP, kot je določeno v členu 38, in zagotovijo usklajenost s profilom tveganja KNPVP;
(e)
zagotovijo, da je trenutna stopnja tveganja pri vsakem KNPVP v skladu s sistemom omejitve tveganja, kot je določen v točki (d);
(f)
uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne postopke, ki v primeru dejanske ali pričakovane kršitve sistema omejitve tveganja pri KNPVP zagotavljajo pravočasne popravne ukrepe v najboljšem interesu imetnikov premoženja.
3. Države članice zagotovijo, da družbe za upravljanje uporabijo ustrezen postopek obvladovanja likvidnostnega tveganja in tako zagotovijo, da lahko vsak KNPVP, ki ga upravljajo, vedno izpolnjuje zahteve iz člena 84(1) Direktive 2009/65/ES.
Družbe za upravljanje po potrebi izvedejo teste izjemnih situacij, s katerimi lahko ocenijo likvidnostno tveganje KNPVP v izjemnih okoliščinah.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da likvidnostni profil naložb KNPVP pri vsakem KNPVP, ki ga upravljajo, ustreza politiki odkupov iz pravil upravljanja sklada ali ustanovnih listin investicijske družbe ali prospekta.
Člen 41
Računanje celotne izpostavljenosti
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo celotno izpostavljenost KNPVP, ki ga upravljajo, v skladu s členom 51(3) Direktive 2009/65/ES kot eno od naslednjih količin:
(a)
dodatna izpostavljenost in vzvod, ki ju KNPVP, ki ga upravljajo, ustvari z uporabo izvedenih finančnih instrumentov, vključno z vloženimi izvedenimi finančnimi instrumenti v skladu s četrtim pododstavkom člena 51(3) Direktive 2009/65/ES, ki ne smeta presegati skupnega zneska čiste vrednosti premoženja KNPVP;
(b)
tržno tveganje portfelja KNPVP.
2. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo celotno izpostavljenost KNPVP vsaj vsak dan.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da celotno izpostavljenost izračunajo s pristopno zavezo, modelom tvegane vrednosti ali katero drugo napredno metodo merjenja tveganja, kot je ustrezno. Za namene te določbe pomeni „tvegana vrednost“ največjo pričakovano izgubo pri določeni stopnji zaupanja v določenem obdobju.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da je izbrana metoda za merjenje celotne izpostavljenosti ob upoštevanju naložbene strategije KNPVP, vrst in kompleksnosti uporabljenih izvedenih finančnih instrumentov ter deleža portfelja KNPVP, ki zajema izvedene finančne instrumente, ustrezna.
4. Kadar KNPVP v skladu s členom 51(2) Direktive 2009/65/ES uporablja tehnike in instrumente, vključno z dogovori o ponovnem odkupu ali posojanjem vrednostnih papirjev, za povečanje vzvoda ali izpostavljenosti tržnemu tveganju, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pri računanju celotne izpostavljenosti upoštevajo te transakcije.
Člen 42
Pristopna zaveza
1. Kadar se celotna izpostavljenosti izračuna s pristopno zavezo, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje uporabijo ta pristop za vse pozicije v izvedenih finančnih instrumentih, vključno z vloženimi izvedenimi finančnimi instrumenti v skladu s četrtim pododstavkom člena 51(3) Direktive 2009/65/ES, in sicer ne glede na to, ali se uporabljajo kot del splošne naložbene politike KNPVP za zmanjšanje tveganja ali učinkovito upravljanje portfelja v skladu s členom 51(2) navedene direktive.
2. Kadar se celotna izpostavljenosti izračuna s pristopno zavezo, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vsako pozicijo v izvedenih finančnih instrumentih preračunajo v tržno vrednost enakovredne pozicije v osnovnem sredstvu zadevnega izvedenega finančnega instrumenta (standardna pristopna zaveza).
Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo uporabo drugih metod izračuna, ki so enakovredne standardni pristopni zavezi.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da pri računanju celotne izpostavljenosti upoštevajo dogovore o pobotu in o varovanju pred tveganji, kadar ti dogovori upoštevajo očitna in bistvena tveganja ter nedvomno zmanjšujejo izpostavljenost tveganju.
4. Kadar uporaba izvedenih finančnih instrumentov ne povzroči dodatnega tveganja za KNPVP, osnovne izpostavljenosti ni treba vključiti v izračun zaveze.
5. Kadar se uporabi pristopna zaveza, dogovorov o začasnih posojil, sklenjenih v imenu KNPVP v skladu s členom 83 Direktive 2009/65/ES, ni treba vključiti v izračun celotne izpostavljenosti.
Člen 43
Tveganje nasprotne stranke in koncentracija izdajateljev
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da za tveganje nasprotne stranke, ki nastane pri izvedenih finančnih instrumentih, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, veljajo omejitve iz člena 52 Direktive 2009/65/ES.
2. Pri računanju izpostavljenosti KNPVP tveganju nasprotne stranke v skladu z omejitvami iz člena 52(1) Direktive 2009/65/ES družbe za upravljanje uporabijo pozitivno medtržno vrednost izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, z zadevno nasprotno stranko.
Družbe za upravljanje lahko izvedejo pobot pozicij v izvedenih finančnih instrumentih KNPVP z isto nasprotno stranko, če lahko pravno uveljavijo dogovor o pobotu z nasprotno stranko v imenu KNPVP. Pobot je dopusten samo pri izvedenih finančnih instrumentih, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, z isto nasprotno stranko, pri drugih izpostavljenostih KNPVP nasproti tej isti nasprotni stranki pa ne.
3. Države članice lahko družbam za upravljanje dovolijo, da zmanjšajo izpostavljenost KNPVP tveganju nasprotne stranke v poslu z izvedenim finančnim instrumentom, s katerim se trguje na izvenborznem prostem trgu, prek prejetega zavarovanja s premoženjem. Prejeto zavarovanje mora biti dovolj likvidno, da se lahko hitro proda po ceni, ki je blizu njegovi vrednosti, določeni pred prodajo.
4. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zavarovanje s premoženjem upoštevajo pri izračunu izpostavljenosti tveganju nasprotne stranke v skladu s členom 52(1) Direktive 2009/65/ES, kadar družba za upravljanje da v imenu KNPVP zavarovanje nasprotni stranki na izvenborznem prostem trgu. Dano zavarovanje se lahko upošteva na neto osnovi samo, če lahko družba za upravljanje pravno uveljavi dogovore o pobotu v imenu KNPVP s to tretjo osebo.
5. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje izračunajo omejitve koncentracije izdajateljev iz člena 52 Direktive 2009/65/ES na podlagi osnovne izpostavljenosti, nastale z uporabo izvedenih finančnih instrumentov, z uporabo pristopne zaveze.
6. V zvezi z izpostavljenostjo, ki izhaja iz poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, iz člena 52(2) Direktive 2009/65/ES, države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje vključijo v izračun vsako izpostavljenost tveganju nasprotne stranke v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu.
ODDELEK 3
Postopki za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu
Člen 44
Postopki za ocenjevanje vrednosti izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje preverijo, da so izpostavljenostim KNPVP izvedenim finančnim instrumentom, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, dodeljene poštene vrednosti, ki ne temeljijo samo na tržnih kotacijah nasprotnih strank v poslih na izvenborznem prostem trgu in izpolnjujejo merila iz člena 8(4) Direktive 2007/16/ES.
2. Za namene odstavka 1 družbe za upravljanje uvedejo, izvajajo in vzdržujejo ukrepe in postopke, ki zagotavljajo ustrezno, pregledno in pošteno vrednotenje izpostavljenosti KNPVP izvedenim finančnim instrumentom, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu.
Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje zagotovijo, da se poštena vrednost izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, določi z ustrezno, točno in neodvisno oceno.
Ukrepi in postopki za vrednotenje ustrezajo vrsti in kompleksnosti zadevnih izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, ter so sorazmerni z njihovo naravo in kompleksnostjo.
Kadar ukrepi in postopki za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, s katerimi se trguje na izvenborznem prostem trgu, zahtevajo, da tretje osebe opravijo določene naloge, družbe za upravljanje izpolnijo zahteve iz člena 5(2) in drugega pododstavka člena 23(4),
3. Za namene odstavkov 1 in 2 se imenuje funkcija obvladovanja tveganj s posebnimi obveznostmi in pristojnostmi.
4. Ukrepi in postopki za vrednotenje iz odstavka 2 se ustrezno dokumentirajo.
ODDELEK 4
Posredovanje informacij o izvedenih finančnih instrumentih
Člen 45
Poročila o izvedenih finančnih instrumentih
1. Države članice zahtevajo, da družbe za upravljanje pristojnim organom v svoji matični državi članici vsaj enkrat letno pošljejo poročila z informacijami, ki odražajo dejanski in pošten pogled na vrste izvedenih finančnih instrumentov, ki se uporabijo za vsak upravljani KNPVP, osnovna tveganja, količinske omejitve in izbrane metode za oceno tveganj, povezanih s posli z izvedenimi finančnimi instrumenti.
2. Države članice zagotovijo, da pristojni organi matične države članice družbe za upravljanje preučijo pravilnost in popolnost informacij iz odstavka 1 ter da imajo po potrebi možnost posredovati.
POGLAVJE VII
KONČNE DOLOČBE
Člen 46
Prenos
1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 30. junija 2011. Komisiji takoj sporočijo besedila navedenih predpisov in korelacijsko tabelo med navedenimi predpisi in to direktivo.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice Komisiji sporočijo besedilo temeljnih predpisov nacionalnega prava, ki jih sprejmejo na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 47
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati na dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 48
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 1. julija 2010