РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 април 2011 година
относно мерките, приведени в действие от Дания C 2/03 за TV2/Danmark
(нотифицирано под номер C(2011) 2612)
(само текстът на датски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/839/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 5 април 2000 г. Комисията получи жалба от датското търговско телевизионно дружество SBS Broadcasting SA/TVDanmark (наричано по-долу „SBS/TVDanmark“) относно държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2/Danmark (наричан по-долу „TV2“ (3)). На 2 май 2000 г. се състоя среща с жалбоподателя. С писма от 28 февруари 2001 г., 3 май 2001 г. и 11 декември 2001 г. жалбоподателят внесе допълнителна информация.
(2)
С писмо от 5 юни 2002 г. Комисията поиска информация от датските органи, които отговориха с писмо от 10 юли 2002 г. На 25 октомври 2002 г. и на 19 ноември 2002 г. бяха проведени две срещи в датските органи. Допълнителна информация беше получена с писма от 19 ноември 2002 г. и 3 декември 2002 г.
(3)
С писмо от 24 януари 2003 г. (4) Комисията информира Дания, че е решила да започне процедурата, посочена в член 108, параграф 2 од Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2.
(4)
Решението на Комисията за започване на процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 14 март 2003 г. (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно мерките.
(5)
С писмо от 24 март 2003 г. Комисията получи коментари от датските органи. Комисията получи и менения от няколко заинтересовани страни. TVDanmark предостави мнение с писмо от 14 април 2003 г. Асоциацията на търговските телевизии в Европа (ACT) изпрати мнение в писмо от 14 април 2003 г. Търговските телевизионни станции Antena 3 TV и Gestevisión Telecinco предоставиха мнения на 16 април 2003 г. Търговската станция TV3 предостави мнение в писмо от 14 април 2003 г. Комисията препрати тези мнения на Дания, която отговори с писмо от 12 септември 2003 г.
(6)
Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателя с писма от 15 декември 2003 г. и 6 януари 2004 г. На 17 декември 2003 г. беше проведена среща между жалбоподателя и службите на Комисията с цел да бъде изяснена информацията, предоставена в писмо от жалбоподателя от 15 декември 2003 г. Комисията препрати информацията на датското правителство, която отговори с писмо от 15 март 2004 г. На 9 февруари 2004 г. се състоя среща между датските органи и службите на Комисията.
(7)
На 19 май 2004 г. Комисията прие решение относно публичното финансиране, предоставено на TV2 между 1995 г. и 2002 г., под формата на ресурси от лицензионни такси и други мерки (6). Решението постановява, че помощта е несъвместима с общия пазар с изключение на 628,2 милиона DKK (около 84,3 милиона EUR), които трябва да бъдат възстановени заедно с лихва („решението за възстановяване“).
(8)
Впоследствие TV2 и датските органи, както и частните радио- и телевизионни оператори Viasat и SBS/TVDanmark, предявиха съдебни искове в Съда на Европейските общности срещу решението за възстановяване на Комисията.
(9)
Датските органи приведоха в действие решението за възстановяване на Комисията. Всъщност TV2 върна 1 050 милиона DKK (7).
(10)
Възстановяването на тази сума доведе до финансова криза в TV2. Впоследствие през 2004 г. Дания нотифицира за предприета рекапитализация на TV2.
(11)
С решение от 6 октомври 2004 г. (8) Комисията одобри решението на датското правителство за рекапитализация на TV2 чрез увеличение на капитала му с 440 милиона DKK и преобразуване на държавен заем от 394 милиона DKK в капитал („мерки за рекапитализация“). Както SBS, така и Viasat предявяват съдебни искове срещу това решение.
(12)
На 22 октомври 2008 г. (9), като потвърди обхвата на мисията за обществена услуга на TV2, Първоинстанционният съд (понастоящем Общият съд) отмени решението за възстановяване на Комисията („решението на Съда“). Няма депозирана жалба срещу решението.
(13)
Вследствие от решението на Съда Комисията трябва да приеме ново решение, тъй като е трябвало да открие повторно официална процедура по разследване за периода 1995-2002 г.
(14)
Освен това Съдът издаде определение (10) („определението“) по делото за рекапитализация, в което се казва, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество. В съображение 35 от мотивите Съдът установи съществуването на тясна връзка между решението за възстановяване и решението за рекапитализация. Съдът постанови, че отмяната на решението за възстановяване лишава решението за рекапитализация от съдържание и смисъл. Той посочи, че: „… въпреки че конкретните обстоятелства по настоящото дело дадоха повод на Комисията да приеме две решения, тези две решения представляват две страни на един и същ правен въпрос, свързан с класификацията като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и съответно с определянето на съвместимостта с общия пазар на преведените в действие мерки от Кралство Дания в полза на TV2 и впоследствие на TV2 A/S“ (11). По тази причина отмяната на решението за възстановяване наложи „ново разглеждане на всички мерки, приведени в действие от Кралство Дания за TV2“. Определението не е обжалвано.
(15)
В съответствие с определението на Съда, в своята оценка в настоящото решение Комисията трябва да вземе под внимание мерките, приведени в действие от датските органи през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено от отмененото решения за възстановяване.
(16)
От съображения 13, 14 и 15 следва, че настоящото решение засяга само мерките, предприети от държавата в полза на TV2 за периода 1995-2000 г., но съгласно определението на Съда в оценката си в настоящото решение Комисията ще трябва също така да вземе предвид и мерките за рекапитализация, предприети през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено с отмененото решение за възстановяване.
(17)
С писмо от 20 март 2009 г. Комисията покани датските органи да предоставят своя анализ на последствията от решението на Съда по случая.
(18)
След като поискаха няколко удължавания на срока, датските органи изпратиха своя коментар на 26 юни 2009 г. Като приложение към писмото си те предоставиха и мнението на TV2.
(19)
Проведени бяха редица срещи с датските органи и/или TV2, inter alia на 25 август 2009 г., 7 февруари 2011 г. и 4 март 2011 г.
(20)
Комисията изпрати допълнителни искания за информация, inter alia на 22 септември 2010 г., 28 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 14 януари 2011 г., на които датските органи отговориха на 17 ноември 2010 г., 30 ноември 2010 г., 3 февруари 2011 г., 24 февруари 2011 г. и 7 март 2011 г. През март и април 2011 г. датските органи предоставиха още информация.
(21)
Комисията получи и мнения от трети страни, по-специално от SBS/TVDanmark на 7 февруари 2011 г.
(22)
На 4 август 2008 г. Комисията прие решение да не повдига възражения срещу помощта за оздравяване, предназначена за TV2 под формата на заем от 1 000 милиона DKK (12). Срещу решението е внесена жалба от MTG/Viasat, конкурент на TV2. Общият съд реши да спре производството до решението на Комисията по делото за преструктуриране (13).
(23)
На 4 февруари 2009 г. Дания представи на Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС план за преструктуриране във връзка TV2 Danmark A/S (наричан по-нататък „дело по преструктуриране“). С писмо от 2 юли 2009 г. Комисията информира Дания, че е открила процедура във връзка с делото за помощ за преструктуриране (14).
(24)
Разследването на Комисията по делото за преструктурирането се проведе паралелно с нейната оценка по настоящото дело и решението ѝ по делото за преструктуриране ще бъде прието успоредно и едновременно с настоящото решение.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
II.1. НАЦИОНАЛЕН КОНТЕКСТ
II.1.1. ДАТСКИЯТ ПАЗАР НА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(25)
През периода 1995-2002 г. в Дания действат двама обществени радио- и телевизионни оператори, а именно Danmarks Radio („DR“) и TV2. DR е почти изцяло финансиран чрез лицензионната такса. TV2 е финансиран частично чрез лицензионната такса, но също така и чрез приходи от реклама.
(26)
TV2 е създаден през 1986 г. (15) като независима автономна институция, финансирана с държавни заеми. Дружеството започва национално радио- и телевизионно разпространение на 1 октомври 1988 г. Излъчва чрез наземния канал TV2, а през 2000 г. започва и излъчване чрез сателитния канал TV2 Zulu. В края на 2002 г. от обществен канал TV2 Zulu става търговски платен телевизионен канал. В допълнение правителството одобрява осем станции като регионални станции на TV2. TV2 трябва да пренася сигнала от регионалните станции на TV2 върху своя национален наземен канал.
(27)
Между 1995 г. и 2002 г. освен обществените оператори на датския национален телевизионен пазар са активни и двама търговски оператори - TVDanmark и TV3/3+. Търговските оператори се конкурират с TV2 на националния телевизионен рекламен пазар. TVDanmark е част от SBS Broadcasting S.A. и излъчва два канала в Дания. От 1997 г. излъчва канал TVDanmark2 чрез мрежа от 10 местни търговски телевизионни станции, а от 2000 г. излъчва и лицензирания в Обединеното кралство сателитен канал, TVDanmark1. През 1992 г. започва излъчването на сателитните канали TV3 и 3+. Те са част от Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ЗАКОНОВИ ИЗИСКВАНИЯ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(28)
Законовите разпоредби, управляващи обществената услуга в периода на разследването от 1995 г. до 2002 г., са предвидени в последователни версии на Закона за радио- телевизионна дейност (наричан по-долу „Закон за радиото и телевизията“) (16).
(29)
Мисията на TV2 е да осигурява и разпространява национални и регионални телевизионни програми. Разпространението може да се осъществява чрез радиооборудване, включително сателитни или кабелни системи. Министърът на културата издава правилника относно задълженията на TV2.
(30)
TV2 има задължение, свързано с обществена услуга. Съгласно Закона на радиото и телевизията (1994 г. - версията, валидна през въпросния период) (17), TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е осигуряване и разпространение на национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставяните програми трябва да е насочен най-вече към качество, многостранност и разнообразие. При планирането на програми за регионалните станции на TV2 трябва да бъде даден приоритет на регионалното значение.
(31)
Както се посочва в Решението на Съда (18), точното определение на мисията за обществена услуга на TV2 е претърпяло промени във времето, но всички определения в различните етапи от разследвания период изискват „качество, многостранност и разнообразие“, които са основните качествени изисквания към възложената на TV2 дейност за обществената услуга.
(32)
По-подробно определение на мисията за обществена услуга може да бъде намерено в устава на TV2. Например в устава са посочени задълженията за излъчване на TV2 що се отнася до изкуството и културата, датското филмово производство, програми за деца, младежи и етнически малцинства. TV2 е длъжен също така да излъчва предупреждения към населението при бедствия и аварии.
(33)
Дейностите на TV2, свързани с предлагането на обществена услуга, се финансират чрез неговия дял от телевизионните лицензионни такси, чрез приходи от реклама и чрез други приходи. Съгласно условията на Закона за радиото и телевизията в сила от 1994 г. (19) цялостната дейност на TV2 се финансира с ресурси, прехвърлени от Фонд TV2 в съответсвие с рамковите бюджети, определени от Министъра на културата, с приходи от продажба на програми и чрез други вноски, субсидии и т.н. Трябва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 е получил своя дял от лицензионните такси и прихода от реклама от специален фонд (Фонд TV2) (20).
(34)
Разпоредбите за излъчване от търговските телевизионни станции извън пределите на една зона са предвидени в глава 5 от Закона за радиото и телевизията. Глава 6 разглежда местните радио- и телевизионни услуги. Основното изискване е получаването на лиценз за излъчване. Програмните изисквания за притежателите на лиценз са предвидени в Изпълнителна заповед № 874 относно европейското съдържание и Изпълнителна заповед № 1349 относно местните радио и телевизия (21). Съгласно тези определения станциите в мрежа, които получават лиценз за местно телевизионно излъчване, трябва да предават местни програми поне един час на ден и да произвеждат значителен дял от своята програма на датски или за датска аудитория. Тъй като TV3, 3 + и първи канал на TVDanmark са излъчвани с британски лиценз, тези правила са приложими само за TVDanmark2.
II.1.3. ТЪРГОВСКИ ДЕЙНОСТИ НА TV2
(35)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 участва в редица търговски дейности, като за тази цел от 1 януари 1997 г. му е предоставено отделно правно основание (22), позволяващо му, освен другото, да използва техническото си оборудване, да учредява нови дружества или да прави капиталови инвестиции в съществуващи дружества. Между 1995 г. и 2002 г. тези дейности включват реклама, продажба на програми, отдаване на антенни мачти, търговия, интернет дейности, препродажба на права за излъчване на спортни събития и др.
(36)
От януари 2001 г. TV2 е длъжен да води отделна счетоводна отчетност за предоставяните от него обществени услуги и за „всички други дейности“, които надхвърлят 5 % от оборота и 3 милиона DKK годишно. Въведено е задължение за осчетоводяване на всички разходи, за ценообразуване на необществените услуги/продукти по пазарна стойност, а прехвърлянето на капитал между предприятията, предоставящи обществена услуга, и останалите следва да се извършва в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не може да включва ресурси от лицензионни такси (23).
II.2. МЕРКИТЕ
(37)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 получава приходи от лицензионни такси.
(38)
Министърът на културата определя размера на лицензионната такса, дължима от собствениците на радио- и телевизионни приемници за една или повече години наведнъж (24). Телевизионната лицензионна такса се събира от DR, а след това приходите се разпределят между DR и TV2, според решението на Министъра на културата съгласно медийно споразумение с датския парламент.
(39)
Министърът на културата определя правилата за това кога влиза в сила и кога се прекратява задължението за плащане на лицензионни такси, какви са сроковете за плащане и принудително събиране, за таксите за напомняне и др. Върху закъснелите плащания се начислява лихва според закона за лихвите. Събирането на неплатените такси и начисления може да бъде изпълнявано от Hypotekenbank (датска ипотечна банка). Неплатените суми могат например да бъдат удържани от заплатата на съответното лице в съответсвие с правилата за събиране на данъци от физическите лица, съгласно Закона за удържане на данъка при източника.
(40)
До 1997 г. TV2 получава своето финансиране (приходи от реклама и лицензионни такси) чрез Фонд TV2. От 1997 г. TV2 получава своя дял от приходите от лицензионни такси директно от DR.
(41)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходи от реклама от Фонд TV2 (25).
(42)
TV2 получава и 58 милиона DKK от Фонд „Радио“ за нараснала ангажираност в датското филмопроизводство.
(43)
Освен това, когато през 1997 г. Фонд TV2 е закрит, TV2 получава 167 милиона DKK от Фонда за инвестиции в цифровизация на системите си за продукция и 50 милиона DKK за покриване на оперативни разходи.
(44)
TV2 е освободен от плащане на корпоративен данък съгласно Търговския закон. През януари 2001 г. датската държава въвежда механизъм за неутрализиране на ефекта от освобождаването от данъчно облагане на търговските дейности на TV2. TV2 трябва да прехвърли 30 % от годишния излишък от дейностите, които не са свързани с обществената услуга, към дейностите, свързани с предлагането им. Този процент отговаря на стандартния размер на корпоративния данък, който Дания въвежда през 2000 г.
(45)
Държавните заеми финансират първоначалните разходи и оперативния дефицит на TV2 през периода на започване на дейността му. Съгласно първоначалните споразумения за заем TV2 трябва да заплати лихва върху главницата и да погаси изцяло заемите. Въпреки това през целия разследван период TV2 е освободен от плащане на лихви и се ползва от мораториум върху погасяването на заемите. Предимството в резултат от безлихвените и освободени от погасяване първоначален заем и оперативни заеми за разследвания период е 341,8 милиона DKK.
(46)
До края на 1996 г. правителството издава гаранции за заемите от Фонд TV2 с цел финансиране на работата на TV2. При закриването на Фонда размерът на гарантираните заеми е прехвърлен на TV2. Предимството за TV2 в резултат от тази гаранция е 9,8 милиона DKK.
(47)
През разследвания период Дания има достъп до три национални наземни честоти, които са запазени за обществените радио- и телевизионни оператори. Една честота е запазена за TV2, втора за DR и трета за цифрова телевизия.
(48)
TV2 плаща такса за използването на запазената национална честота за излъчване на Националната агенция за информационни технологии и телекомуникации, държавен орган към Министерството на изследванията, технологиите и развитието (26). Размерът на таксата е предвиден в датския финансов закон. През разследвания период TV2 заплаща между 2 и 4 милиона DKK годишно такси за ефирна честота.
(49)
Дания има и честоти само за регионално покритие. През 1997 г. правителството въвежда възможността за свързване на регионалните честоти за постигане на по-голямо покритие (създаване на мрежи). Между 1998 г. и 2001 г. местни търговски телевизионни станции, лицензирани за излъчване в мрежова конфигурация, трябва да заплащат годишна такса на държавата (27). Регионалните услуги на TV2 не са обвързани с плащане на таксата, тъй като тези услуги се излъчват в „блокове“ от националната честота на TV2. Търговската телевизионна станция TVDanmark е единственият оператор, заплатил тази такса за втория си канал. Общият размер на таксите, които операторът заплаща, възлиза на 85,0 милиона DKK.
(50)
Собствениците на колективни антенни инсталации имат задължение да препредават програмите от обществената услуга на TV2 чрез своите инсталации (задължителен пренос).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И НА ДАНИЯ
(51)
Първоначално след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи различни мнения от заинтересованите страни. Основните точки са обобщени по-долу.
(52)
TVDanmark счита, че предоставянето от страна на държавата на предавателна честота с национално покритие представлява държавна помощ, тъй като държавата се отказва от приход върху този оскъден актив. В най-добрия случай конкурентите има едва 77 % покритие. TVDanmark твърди, че тъй като таксата за участие в мрежа, наложена само върху TVDanmark2 и не върху местните станции на TV2, въпреки че икономически и търговски операторите са в едно и също положение, тя представлява държавна помощ за местните станции на TV2. Според ACT, Antena 3 TV и Telecinco, принципът на ЕО за неутралитет по отношение на средствата за ретранслиране изисква налагането на такса за всякакъв вид мрежа.
(53)
По отношение на освобождаването от корпоративен данък ACT, Antena 3 TV и Telecinco коментират, че задължението на TV2 да прехвърля 30 % от печалбата от търговски си дейности в обществените си дейности не може да се счита за равностойно на плащането на корпоративен данък на държавата, тъй като нарушава конкуренцията на пазара на радио- и телевизионно разпространение.
(54)
Няколко трети страни поддържат мнението, че определението за мисията за обществената услуга на TV2 не е законосъобразно. Те оспорват изпълнението на условията, свързани с преноса на задачи, и условията за пропорционалност. По-специално, TVDanmark твърди, че при изчисляване на свръхкомпенсацията Комисията трябва да вземе предвид ползата за TV2 от освобождаването му от корпоративен данък, неговите безлихвени и безвъзмездни първоначални заеми, държавната гаранция за оперативни заеми и свободното използване на честота на предаване. TVDanmark твърди, че като цяло пазарните колебания в прихода от телевизионна реклама са ограничени и не оправдават натрупването на капитал от страна на TV2.
(55)
Що се отнася до рекламния пазар, TVDanmark твърди, че ценовите практики на TV2 не са позволили на търговските оператори да възстановят обособените си разходи. TVDanmark е трябвало да остойности своите TRP с около 30-40 % под тези на TV2, за да има място на пазара (TRP и GRP на TV2 са по-ценни, защото покритието им е по-добро) (28). Благодарение на уникалната позиция на TV2 по отношение на покритие и програмен бюджет, даден рекламодател винаги би разпределил част от своя бюджет в TV2, така че с определен бюджет да получи максимално въздействие по отношение на броя контакти, обхванатата целева аудитория и/или честота. TVDanmark представи цифри, илюстриращи, че неговата дейност е понесла загуби между 1997 г. и 2002 г., твърдейки, че нелоялната конкуренция на TV2 е възпрепятствала TVDanmark от генериране на достатъчно приходи. TVDanmark предостави и анализ на ценообразуването за телевизионна реклама на датския пазар, изготвен от Copenhagen Economics. Анализът сравнява средни и пределни цени на пазара и заключава, че е имало конкуренция само за остатъчното търсене и че по тази причина всяко сравнение следва да се базира на пределни цени. Освен това TVDanmark предостави информация, сравняваща рекламните цени на TV2 с тези за други видове медии, както и цени в други страни.
(56)
TV3 твърди, че е трябвало да предостави много високи отстъпки за своите рекламни слотове, за да намери място на пазара, тъй като TV2 е предлагал допълнителни пределни отстъпки върху неусвоения бюджет за телевизионна реклама на рекламодателя, ако този бюджет бъде използван за реклама отново в TV2.
(57)
На второ място, след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи и мнението на датските органи. Основните точки са обобщени по-долу.
(58)
Датските органи са счели, че честотите на излъчване за TV2 не могат да се разглеждат като предимство, тъй като местните телевизионни станции също имат запазени за тях честоти на излъчване. Следователно TV2 не е получил специален режим. TV2 е трябвало, както други станции, да плаща такса за използване на честотата.
(59)
Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък датските органи са на мнение, че печалбата от търговски дейности е много ограничена и методът, избран да неутрализира ефекта от освобождаването на TV2 от корпоративен данък върху търговските му дейности означава, че то не е извлякло никаква финансова полза от освобождаването.
(60)
Що се отнася до въпроса за пропорционалността датските органи заявяват, че прехвърлянето на 167 милиона DKK от Фонд TV2 е било предназначено за цифровизация на мрежата за радиоразпръскване. Следователно не може да бъде описано като свободен капитал.
(61)
Датските органи заявиха също така, че излишъкът за периода 1995-2002 г. е довел до приемливо ниво на възвръщаемост по отношение на оборота на TV2. Освен това капиталът е бил необходим като буфер в случай на внезапен спад в прихода от реклами и според закона на TV2 не е било позволено да взема заеми, надхвърлящи 4 % от годишния оборот. В допълнение, според датските органи държавата е действала в съответствие с „принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика“, тъй като собственият капитал на TV2 не е надвишил размера, който един типичен пазарен инвеститор би внесъл. Този капитал не е в противоречие с Договора, при условие че е не е използван за кръстосано субсидиране на търговската дейност на TV2.
(62)
Относно поведението на TV2 на рекламния пазар датските органи посочиха, че TV2 последователно е определял цените си, така че да увеличи максимално приходите. Цените са определяни единствено според предлагането и търсенето. Цените са определяни годишно въз основа на прогнозите на рекламния отдел на TV2 за търговския дял на аудиторията (на възраст 21-50 години), програмната схема, икономическите промени и конкурентното положение на пазара. Нито оперативните разходи на TV2, нито размерът на приходите от лицензионни такси са били фактор в прогнозата. Цените на TV2 са били най-високите на датския пазар, следователно не става въпрос за подбиване на цените, което да доведе до по-голяма нужда от държавно финансиране.
(63)
Датските органи предоставиха доклад за конкуренцията на датския пазар на телевизионната реклама, изготвен от RBB Economics. В доклада е направено заключение, че средните нетни цени на TV2 всъщност са по-високи от цените на неговите конкуренти и че разликите в рекламните ставки на TV2 и TVDanmark се обясняват с разликите в относителната им сила по отношение на програмите и способността за привличане на аудитория.
(64)
На трето място, след решението на Съда Комисията покани датските органи да представят техен анализ на последиците от решението по случая.
(65)
Датските органи изпратиха своя коментар и предоставиха също така и мнението на TV2. Основните точки са обобщени по-долу.
(66)
Относно приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. датските органи и TV2 твърдят, че датската държава не е имала влияние върху техния размер, така че те не трябва да се считат за ресурси на държавата. Датските органи не потвърдиха цифрите, изнесени от Комисията, но обясниха, че при изчисленията на приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. е трябвало да бъде отчетен фактът, че част от средствата от Фонд TV2 са използвани за финансиране на регионалните станции на TV2 и че тази част е можела да бъде финансирана единствено от лицензионните такси. Въпреки това датските органи твърдят, че при всички случаи приходите от реклама трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на нетните разходи за възложената мисията за обществена услуга и че представляват приход, генериран от дейности, свързани с предлагането на обществена услуга.
(67)
Датските органи и TV2 се позовават и на решението на Съда като доказателство, че са спазени условията на решението по дело Altmark от 24 юли 2003 г. (29) Те припомнят, че както при дело Bupa (30), обстоятелствата по дело TV2 са налице преди датата на решението по дело Altmark. Те поддържат становището, че когато се прилагат критериите по делото Altmark, характерът и целта на критериите трябва да бъдат спазени, така че да бъдат взети предвид фактите по конкретния случай. Според тях от решението следва, че единственото изискване, което Съдът е наложил на датската държава е, че тя трябва, по същество, да спази условията, постановени в решението по дело Altmark.
(68)
По-конкретно датските органи и TV2 поддържат становището, че процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, е била прозрачна и е отговаряла на изискванията на втория критерий по делото Altmark, поне по същество, и според тях в контекста на решението на Съда това е достатъчно. Те считат, че третият критерий също е спазен доколкото на TV2 е имал правото да задържи приемлива печалба. Що се отнася до четвъртото условие по делото Altmark, те подчертават сериозния контрол, прилаган спрямо TV2, и твърдят, че делото BUPA и решението на Съда подкрепят тяхното твърдение, че в този конкретен случай тестът следва да е по-облекчен или да бъде изпълнен само по същество. Като цитират делото Chronopost (31), те посочват и че на практика не е възможно TV2 да бъде сравнен с едно типично добре управлявано предприятие. В допълнение датските органи потвърдиха своето мнение, че съгласно теста за инвеститор в условията на пазарна икономика компенсацията трябва да бъде одобрена.
(69)
По-нататък датските органи и TV2 твърдят, че държавната помощ трябва да бъде обявена за съвместима. Те обясняват процеса, довел до натрупване на капитал в TV2, и посочват различните причини, поради които този капитал е бил необходим на TV2, за да изпълни задачите си по обществената услуга.
(70)
След решението на Съда някои трети страни също предоставиха мнения. По същество те твърдят, че не трябва да бъде постановено, че са изпълнени условията по делото Altmark, по-специално, защото икономическите доклади, на които се позовава Съдът, са недостатъчни да докажат, че вторият и четвъртият критерии са изпълнени. Те са на мнение и че Комисията трябва да отстоява своето заключение в отмененото решение за възстановяване, т.е. че помощта не е съвместима.
IV. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
IV.1. ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(71)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(72)
Комисията трябва да прецени дали описаните по-горе мерки представляват държавна помощ по смисъла член 107, параграф 1 от ДФЕС.
IV.1.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТГОВОРНОСТ
(73)
Комисията трябва да прецени дали въпросните мерките, включват държавни ресурси.
(74)
Що се отнася до лицензионната такса Комисията взема под внимание съображенията на Съда в неговото решение (32). По-конкретно сумата е определена от датските органи; задължението за плащане на лицензионната такса не произтича от договорните взаимоотношения между TV2 и лицето, дължащо плащането, но само поради факта, че притежава телевизионен или радиоприемник; където е необходими, лицензионната такса се събира в съответствие с режима за събиране на данъци от физическите лица; и, накрая, датските органи са тези, които определят дела на TV2 от приходите от лицензионни такси. Съдът заключава, че ресурсите от лицензионни такси са на разположение и под контрола на датските органи и следователно представляват държавни ресурси.
(75)
Що се отнася до приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. в своето решение Съдът посочва, че лицензионната такса и приходите от реклама са различни по характер (33).
(76)
В своето решение Съдът постановява, (34) че Комисията не е посочила достатъчно причини защо приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. трябва да бъдат счетени за държавни ресурси.
(77)
В контекста на решението по дело PreussenElektra (35) Комисията следва да докаже, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. могат да бъдат класифицирани като държавни ресурси. За целта тя трябва да прецени дали тези приходи са били под контрола на датската държава.
(78)
В тази връзка, за да реши дали приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г.представлява държавни ресурси, Комисията взема под внимание следните фактори.
(79)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходите от реклама от Фонд TV2, който от своя страна получава приходите от реклама от TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame е отделно отделна държавна структура, независима от TV2. Дружеството е създадено като посредник за продажбата на реклами по TV2 на търговска основа (36). TV2 Reklame е в договорни взаимоотношения със своите клиенти рекламодатели.
(81)
Няма задължение за прехвърляне на приходи от TV2 Reklame към Фонд TV2. Вместо това прехвърлянето е по решение на датската държава (37). Министърът на културата решава каква част от печалбата на TV2 Reklame следва да бъде прехвърлена във Фонд TV2. Решението е взето за една или повече години наведнъж с одобрението на датския парламент (Комисията по финанси). Министърът на културата е можел да реши непрехвърлената печалба да бъде използвана за погасяване на издадената по-рано държавна гаранция за TV2 Reklame или за културни цели.
(82)
На практика през 1995 г. и 1996 г. пълният размер на печалбата на TV2 Reklame е прехвърлен във Фонд TV2.
(83)
Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Управляван е от бордът на директорите на TV2.
(84)
Няма задължение за прехвърляне на средства от Фонд TV2 Reklame към TV2 всяка година. По-скоро прехвърлянето на средства към TV2 е по решение на датската държава. Тъй като по закон Фонд TV2 е длъжен да прехвърля средства към TV2 в съответствие с рамковите бюджети, определяни от Министъра на културата (38).
(85)
На практика през 1995 г. и 1996 г.TV2 не получава целите приходи от реклама от Фонд TV2.
(86)
Освен това в счетоводните отчети на Фонд TV2 не се прави разлика между приходи от реклама и ресурси от лицензионни такси. Приходите, които не са прехвърляни към TV2 се натрупват във Фонд TV2. След закриването на Фонд TV2 приходите са прехвърлени на TV2.
(87)
Според TV2 и датските органи приходите от реклама принадлежат на TV2 и по закон TV2 има право върху тях. Те се позовават на писмо от Министъра на правосъдието от 22 ноември 2003 г., в което се посочва, че ресурсите от Фонд TV2 мога да се използват единствено за покриване на дейностите на TV2. Следователно, според TV2 и датските органи, в крайна сметка е налице правно задължение за прехвърляне на приходите от реклама от Фонд TV2 към TV2. Въпреки това, както е посочено по-горе, по закон няма задължение за прехвърляне на целите приходи от реклама на TV2 и е трябвало Министърът да вземе конкретно решение за това дали да бъдат прехвърлени средства на TV2 и, ако е така, в какъв размер.
(88)
Що се отнася до TV2 трябва да се добави, че операторът не е имал договорни взаимоотношения с рекламодателите, както и влияние върху рекламните дейности (39). Датското правителство потвърждава, че очакваните приходи от реклама за предстоящата година са определени независимо от TV2.
(89)
Въз основа на информацията по-горе Комисията счита, че Министърът е имал контрол върху средствата в TV2 Reklame и Фонд TV2. По-специално, Комисията отбелязва, че: i) датската държава е тази, която е решила дали част от или целите приходи от реклама да бъдат прехвърлени във Фонд TV2 и TV2; ii) през 1995 г. и 1996 г. TV2 не получава целите приходи от реклама, и iii) непрехвърлените приходи от реклама са натрупани във Фонд TV2, където на практика те са смесени с лицензионните такси.
(90)
По тези причини Комисията счита, че в този конкретен случай приходите от реклами за 1995 г. и 1996 г., които не са били прехвърлени на TV2 чрез TV2 Reklame и Фонд TV2, представляват държавни ресурси.
(91)
Но дори приходите от реклами да не бяха квалифицирани като държавни ресурси (quod non), това нямаше да бъде от значение за размера на държавната помощ, която би могла да бъде счетена за съвместима. В съответсвие с постоянната практика на Комисията и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (40), приходите от дейност по обществената услуга като приходи от реклама трябва да се отчитат при изчисляване на нетните разходи за обществената услуга, което означава, че тези приходи, дори и ако не се считат за държавни ресурси, намаляват нуждата от публично финансиране. Датските органи споделят това мнение (41).
(92)
Специалното прехвърляне на средства към TV2 от Фонд „Радио“ включва приходите от лицензионни такси, които са предоставени на TV2 след решение на държавата. Същото важи и за специалното прехвърляне от Фонд TV2 след неговото закриване, тъй като въпреки факта, че датската държава е упражнявала контрол върху Фонд TV2, както бе споменато по-рано, средствата от Фонд TV2 са предоставени на TV2 с решение на държавата. Щом тези ресурси остават под обществен контрол те трябва да се считат за държавни ресурси. И тъй като приходите от реклама се считат за държавни ресурси, а решението за прехвърлянето им в TV2 при закриването на Фонда е взето от държавата, твърдението на датските органи, че общата сума, прехвърлена на TV2 при закриването на Фонд TV2, е получена изключително от приходи от реклама, не променя това заключение.
(93)
Що се отнася до държавните мерки Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък представлява използване на публични ресурси, тъй като горепосочените данъчни приходи са равностойни на потреблението на държавни ресурси под формата на данъчни разходи (42).
(94)
Предоставените на TV2 безлихвени и безвъзмездни заеми са пряко осигурени от държавата и разпределени от държавния бюджет. Като се отказва от лихвата и погасяването на тези заеми датската държава се отказва от приход и следователно тези средства представляват държавни ресурси. Освен това самата датска държава гарантира оперативните заеми. Ползата от държавна гаранция е, че рискът, свързан с гаранцията, се поема от държавата. Фактът, че държавата поема риска нормално би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия. Когато държавата се отказва от премията, е налице предимство за TV2 и изтичане на ресурси от държавата (43).
(95)
Освен това държавата е запазила национална честота на излъчване за TV2, за което TV2 заплаща такса честота на определен държавен орган. Годишната такса, която TV2 плаща през разследвания период, варира от 2 милиона DKK и 4 милиона DKK.
(96)
Поради липса на база за сравнение за таксата, платена за национална честота, тя може да бъде сравнена само с таксата, платена за разрешение за достигане до по-голям дял от населението чрез мрежова конфигурация. Таксата за честота, платена от TV2 за национално покритие, е значително по-ниска от таксата за мрежа, наложена на TVDanmark, която варира от 5 милиона DKK през 1997 г. до 30 милиона DKK през 2001 г. въпреки че чрез мрежата си от регионални честоти TVDanmark постига само 77 % покритие. Така TV2 успява да достигне до по-голям дял от датското население на по-ниска цена.
(97)
Затова Комисията счита, че таксата за честота не отразява пазарните условия и без да поиска пазарната цена на актива държавата се е отказала от приходи, които би следвало да постъпят в държавния бюджет.
(98)
От друга страна, TV2 не е длъжен да плаща такса мрежа, тъй като не излъчва посредством конфигурация от местни честоти, така че да създаде национална мрежа. Тъй като държавата не е упълномощена няма право да събира тази такса от TV2, тя не се отказва от приходи и следователно в този случай не са намесени държавни ресурси.
(99)
По същия начин, Комисията не може да установи никакъв елемент на държавни ресурси в законовото задължение на собствениците на колективни антенни инсталации да препредават програмите от обществената услуга чрез тези инсталации (задължителен пренос), тъй като държавата нито се отказва от някакъв приход, нито прехвърля активно средства към тези оператори. Това правило за достъп не поставя TV2 в по-благоприятно финансово положение от държавни ресурси (44).
(100)
Всички гореспоменати мерки са свързани с датската държава, тъй като, както е описано по-горе, по един или друг начин те включват решение на датската държава.
IV.1.2. СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(101)
Комисията счита, че приходите от лицензионни такси, прехвърлянето на средства от Фонд TV2 (включително приходи от реклама за 1995 г. и 1996 г.) и Фонд „Радио“, освобождаването от корпоративен данък, безлихвените и безвъзмездни заеми, заедно с достъпа до национална честота при благоприятни условия са дали на TV2 икономическо и финансово предимство, облекчавайки оперативните разходи, които той иначе би трябвало да поеме със своя бюджет. Освен това конкурентите на TV2 не са получили същите средства.
(102)
Въпреки това държавните мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи от общ икономически интерес (SGEI), не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени четирите условия, постановени от Съда на Европейските общности по делото Altmark (45):
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани;
-
второ, параметрите въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимото равнище на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(103)
Както ще бъде описано по-подробно в раздела от настоящото решение относно съвместимостта на мерките (съображение 160 и следващите от настоящото решение), от решението на Съда следва, че е изпълнено първото условие по делото Altmark.
(104)
Що се отнася до втория критерий по делото Altmark, където параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин, Комисията трябва да прецени законовите и икономическите условия, при които през разследвания период са определяни приходите от лицензионни такси, дължими на TV2. В тази връзка Комисията отбелязва, че процедурата е следната.
(105)
Съгласно точки 29 и 30 от писмото на датските органи от 24 март 2003 г. в действащия през разглеждания период Закон за радиото и телевизията (46) е посочен начинът на финансиране на станция TV2 като цяло (ресурси от лицензионни такси, приходи от реклама и други източници на приходи), а на Министъра на културата е възложена отговорността за определяне на дела от лицензионните такси за на TV2 и DR, а от там и на размера на компенсацията, която да бъде предоставена на TV2. Следва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 получава своя дял от лицензионната такса от Фонд TV2.
(106)
В съответсвие с установената практика, размерът на компенсацията е определен от Министъра на обсъждане с комисията по финанси на датския парламент в рамките на медийно споразумение, сключено с мнозинство от представените в парламента политически партии. Във въпросния момент са налице 3 медийни споразумения: медийното споразумение за периода 1994-1997 г., сключено на 16 септември 1993 г., медийното споразумение за периода 1997-2000 г., сключено на 10 май 1996 г., и медийното споразумение за периода 2001-2004 г., сключено на 28 март 2000 г.
(107)
Така приходите от лицензионни такси са фиксирани за сравнително дълго време. През разследвания период предоставената на TV2 компенсация не е била предмет на последващо разглеждане, дори когато приходите на TV2 намаляват. Например въпреки че през 1999 г. приходите от реклами на TV2 претърпяват значителен спад, компенсацията не е променена така че да отрази този факт.
(108)
Според датските органи компенсацията е определена чрез индексиране на цените и заплатите в бюджета и счетоводните отчети на TV2 и чрез икономически анализи.
(109)
През 1995 г. и 1996 г. са направени задълбочени икономически анализи от KPMG, одиторска фирма. За доклада за 1999 г. KPMG е подпомогната от допълнителна група, състояща се от представители на водещи участници в пазара, включително конкуренти на TV2. Особено внимание е отделено на информацията за потенциалния приход от източници, различни от лицензионната такса като приходите от реклама.
(110)
В точки 164 и 165 от тяхното писмо от 24 март 2003 г. датските органи посочват, че консултантските проучвания на KPMG, предназначени да прогнозират вероятната тенденция в рекламния оборот на датския рекламен пазар и източниците на приходи на TV2, и да определят свързаните с тези прогнози, несигурности са изготвени с цел датското правителство и парламент да получат по-добра основа за определяне и разпределяне на приходите от лицензионни такси при преговорите върху медийната политика.
(111)
Според датските органи документите, използвани за определяне на компенсацията, са били обществено достъпни. Медийните споразумения са публикувани с прессъобщения и в официалните протоколи от работата на парламента (Folketingstidende). Законодателството, прилагано към медийните споразумения, е публикувано в датския държавен вестник (Lovtidende). Финансовите отчети на TV2 също са публикувани, заедно с гореспоменатите икономически анализи.
(112)
В контекста на решението на Съда Комисията трябва да прецени дали, предвид описаната по-горе процедура, може да бъде заключено, че е изпълнен вторият критерий от делото Altmark.
(113)
От една страна Комисията взема под внимание факта, че в своето решение (47), Съдът постановява, че: „… горната процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, платими на TV2, може да бъде счетена за обективна и прозрачна, като се има предвид по-специално че в нея участва Датският парламент, че е базирана на икономически анализи, изготвени от одиторска фирма със съдействието на допълнителна група експерти, включваща конкуренти на TV2, и че тези анализи са публикувани, както и годишните финансови отчети на TV2. Следователно не може да се изключи, че един сериозен анализ на тази процедура може да доведе до заключението, че още преди условията по дело Altmark да бъдат постановени от Съда на ЕО Кралство Дания е изпълнило второто от тези условия по същество“. Съдът постанови също че: „размерът на прихода от лицензионни такси, дължими на TV2, е изчислен въз основа на конкретното предположение, че TV2 ще продължи да се ползва от тези други държавни мерки“ (48) (т.е. освобождаване от данъчно облагане и др.).
(114)
Комисията счита, че участието на датския парламент в процеса за определяне на лицензионната такса осигурява определена степен на прозрачност и обективност. Още повече че медийните споразумения, определящи размера на ресурсите от лицензионни такси, които трябва да бъдат разпределени на TV2, са сключени предварително за няколко години и след това компенсацията за TV2 никога не е коригирана през разглеждания период.
(115)
Въпреки това икономическите доклади, изготвени от KPMG, дават прогнози само за размера на приходите от реклама на TV2 (т.е. приходната страна). В тях не се споменава нищо са разходната страна при изчисляване на компенсацията и Комисията остава с впечатлението, че медийните споразумения са въз основа единствено на индексиране на разходите на TV2 от предишните години. Всъщност датските органи твърдят, че компенсацията е определена въз основа на индексиране на цените и заплатите в бюджетите и отчетите на TV2 и въз основа на икономическите анализи, които оценяват само приходната страна, а не разглеждат периода, обхвана от медийното споразумение, сключено 16 септември 1993 г.
(116)
В допълнение, няма индикация за параметрите, които да бъдат използвани при изчисляване на компенсацията. Размерът на компенсацията е определен предварително, но вторият критерий по делото Altmark изисква самите параметри, използвани за изчисляване на компенсацията, да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(117)
В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен. В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен.
(118)
Съгласно четвъртия критерий по делото Altmark: „доставчикът на обществена услуга трябва да бъде избран според процедура за възлагане на обществена поръчка или необходимото равнище на компенсация [трябва да] бъде определено въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие, така че да може да изпълни тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията“.
(119)
В настоящия случай доставчикът на обществена услуга TV2 не е избран след процедура за възлагане на обществена поръчка. Следователно Комисията трябва да прецени дали равнището на компенсация е определено въз основа на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.
(120)
Икономическите и правните условия, в които е определена компенсацията за TV2, са описани по-горе. В контекста на решението на Съда и предвид неговата констатация, че използваната от Кралство Дания процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, дължими на TV2 между 1995 г. и 2002 г. включва, inter alia, икономически анализи, изготвени със съдействието на конкурентите на TV2, когато прави оценка дали разходите на TV2 са били съпоставени с тези на един типичен добре управляван оператор, Комисията трябва да вземе под особено внимание докладите на KPMG от 1995 г. и 1999 г.
(121)
В докладите на KPMG са разгледани различни сценарии за това как би могъл да се развие рекламният пазар през периодите на съответните лицензионни такси. В докладите не се съдържа информация за TV2 като такъв (например за финансовото му положение или оперативните му разходи); в тях е показано как могат да се развият приходите от реклама и каква част от общият рекламен пазар може да донесе до приходи за TV2. Като предвиждат най-вероятните промени в рекламният оборот на датския рекламен пазар и посочат несигурностите, свързани с тези прогнози, докладите са част от процедурата, използвана от датските органи за определяне на лицензионната такса, която да бъде предоставена на TV2.
(122)
Докладите на KPMG не оценяват разходите на TV2 или разходите на други оператори, ограничавайки се до разглеждане на тенденциите на рекламния пазар и до дела на приходите от реклама на TV2. Трябва да се отбележи и, че в докладите не са включени първите години от разследвания период, обхванат от медийното споразумение от 1993 г.
(123)
В известна степен конкурентите са участвали в изготвянето на тези доклади. В доклада от 1995 г. е посочено, че са участвали „много заинтересовани страни“, но от доклада не става ясно кои са те. В доклада на KPMG от 1999 г. е спомената допълнителна група експерти, в която наистина участват конкуренти на TV2. Въпреки това фактът, че тези икономически доклади до някаква степен са изготвени с помощта на конкуренти на TV2, не доказва само по себе си, че е направен анализ на разходите на конкурентите.
(124)
С други думи докладите не включват анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задължения, свързани с обществена услуга, а вместо това разглеждат по-общия въпрос за перспективите на рекламния пазар, както и за размера на бъдещите приходи от реклама на TV2. Трябва да се добави също така, че цените на рекламния пазар се определят от различни фактори като например дялове от аудиторията, а не само въз основа на разходите.
(125)
Датските органи и TV2 изтъкват също така правни и фактически аргументи във връзка с четвъртото условие по делото Altmark.
(126)
Първо, Дания цитира делото Bupa, твърдейки, че четвъртото условие Altmark не се прилага задължително или поне Комисията, в контекста на решението на Съда, трябва само да преценява дали условието е изпълнено по същество. Комисията счита, че ситуацията по делото BUPA е доста специфична, защото за разлика от другите сектори, предлагащи обществена услуга, въпросната схема за предоставяне на здравни услуги не е свързана с разходите, а се базира на рисковите профили на клиентите. Така че в този случай операторът не е имал възможност да подобри ефикасността чрез разходите си. Що се отнася до обществените радио- и телевизионни оператори, обаче, компенсацията може да бъде изчислена въз основа на разходи и приходи.
(127)
Второ, като се позовава на делото Chronopost (49) Дания твърди, че един доставчик на обществена услуга като TV2 не може да бъде сравняван с частен оператор. Все пак Комисията счита, че за разлика от разглеждания в делото Chronopost въпрос за разпределяне на разходите в контекста на оценка за съвместимост, същността на четвъртия критерий по делото Altmark е именно, че при липса на тръжна процедура разходите за предоставяната обществена услуга трябва да се съпоставят с тези на едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие.
(128)
Освен това Дания твърди, че Националната сметна палата (Rigsrevision) е провеждала финансови и управленски одити на счетоводните отчети на TV2 като част от рутинните си оценки на TV2 и че са извършвани рутинни проверки, включително и на ефективността. Въпреки това Комисията не счита, че фактът, че счетоводните отчети на TV2 са внесени за одобрение от Министъра на културата, е достатъчно доказателство, че разходите на TV2 са такива на едно добре управлявано предприятие. Освен това, не е ясно дали, при положение че преди да бъде определена компенсацията не е направен анализ на разходите, последващи проверки могат да са от значение за изпълнението на четвъртия критерий.
(129)
Датските органи посочват специално доклада от 2000 г. на Датската национална сметна палата, в който промяната на продуктивността на TV2 е до известна степен сравнена с тази на DR и определени чуждестранни обществени радио- и телевизионни оператори (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ и Norsk Riksringkastning „NRK“). В доклада Националната сметна палата установява, че и DR и TV2 са подобрили продуктивността си между 1990 г. и 1999 г. DR намалява повече почасовите си разходи за първо излъчване в сравнение с TV2, но през 1999 г. тези разходи са все още 53 % по-високи от тези на TV2. Общите почасови разходи за излъчване на DR през 1999 г. са приблизително 29 % по-високи от тези на TV2. Националната сметна палата установява също така, че подобрената продуктивност на DR и TV2 са по-голяма или равна на увеличената продуктивност на другите три обществени радио- и телевизионни оператори.
(130)
И все пак този доклад не е достатъчно доказателство за изпълнение на четвъртото условие.
(131)
Всъщност докладът е изготвен след медийните споразумения, които определят размера на компенсацията, и затова в него не е посочено, че компенсацията е била определена въз основа на разходите, които би направило едно типично предприятие при изпълнение на своята мисия за обществена услуга.
(132)
Освен това в доклада е направено сравнение с други обществени радио- и телевизионни оператори и затова не е разгледан въпроса за разходите на един „типичен“ оператор. Например, в доклада не е установено, че разходите на DR, който няма право да генерира приход чрез реклама и чието равнище на компенсация е определено съгласно същото медийно споразумение, както при TV2, са разходи на едно типично предприятие. Ето защо от сравнението с разходите на DR е невъзможно да бъдат направени заключения що се отнася до изпълнението на четвъртия критерий по делото Altmark.
(133)
Що се отнася до сравнението с чуждестранните радио- и телевизионни оператори в доклада е сравнена само промяната в продуктивността на TV2 спрямо един от другите радио- и телевизионни оператори, но не се споменава нищо за нивото на ефективност като такова, а от там и за самите разходи. По-специално, по-слабото увеличение на продуктивността може да се дължи на много фактори, например по-висока ефективност в началото на периода или невъзможност на радио- и телевизионния оператор да увеличи времето за излъчване. Например, в точка 51 от доклада се казва, че: „През въпросния период BBC и SVT отбелязват почти идентично увеличение на разходите, реално с приблизително 50 %, докато разходите на NRK се увеличават реално с приблизително 60 %. Както бе споменато по-горе, разходите на DR се увеличават реално с 23 %, а на TV2 с 63 %. Тъй като, както вече беше казано, времето за излъчване на SVT и BBC не нараства толкова колкото на другите радио- и телевизионни оператори, това увеличение на разходите означава, че SVT и BBC не са подобрили своята продуктивност по същия начин като другите трима радио- и телевизионни оператори“.
(134)
Комисията отбелязва и че в точка 50 от доклада се казва, че: „Тъй като Националната сметна палата не е проверила по-подробно счетоводните отчети на чуждестранните радио- и телевизионни оператори, може би съществуват разлики в дейностите на тези радио- и телевизионни оператори и в методите на изчисление, използвани за отделните счетоводни позиции. Това означава, че използваните разходи и произтичащите от тях разходи за единица продукция не принадлежат задължително към едни и същи дейности и не са задължително изчислени по едни и същи счетоводни принципи. В резултат на това нивата на разходи за единица продукция не могат да бъдат сравнение еднозначно. Тъй като целта на включването на чуждестранни радио- и телевизионни оператори е по-скоро да се сравни „промяната“ в продуктивността, а не нивото на продуктивност като такова, Националната сметна палата счита, че въпреки това данните от чуждестранните радио- и телевизионни оператори, в текущата си форма, могат да послужат като приемлив индикатор за промяна“. В точка 53 от доклада се посочва и че: „Националната сметна палата не е проучила по-подробно причините за горните промени, тъй като, както беше казано по-горе, промяната в посочените разходи за единица продукция зависи от предлаганите от радио- и телевизионните оператори програми, и защото анализът предполага, че при всички случаи качеството остава непроменено. Тъй като това представлява непосредствена трудност що се отнася до правенето на сравнения между въпросните обществени радио- и телевизионни оператори, заключенията от анализа трябва да се тълкуват с известна предпазливост. В тази връзка министерството на културата е заявило, че приема описаните промени в разходите за единица продукция и че сравнението на разходите за единица продукция на DR, TV2 и чуждестранните обществени радио- и телевизионни оператори трябва да се тълкува с известна предпазливост“.
(135)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че в доклада не е посочено, че разходите на TV2 са такива, каквито би направило едно типично добре управлявано предприятие при изпълнение на възложените му мисиите за обществена услуга.
(136)
В заключение, с оглед на казаното по-горе, Комисията счита, че четвъртият критерий по Altmark не е изпълнен и тъй като тези критерии са кумулативни, предоставената на TV2 компенсация не удовлетворява условията, постановени от Съда в решението по делото Altmark. При всички случаи, както ще бъде посочено по-долу, Комисията намира, че компенсацията може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(137)
Комисията също така трябва да прецени дали въпросните мерки биха могли да покрият „критерия за инвестиции в условията на пазарна икономика“ („критерий за MEIP“). Датските органи и TV2 твърдят, че мерките не представляват държавна помощ, тъй като не са изпълнени условията на критерия за MEIP. По-специално, те поддържат становището, че съгласно критерият за MEIP е напълно оправдано излишъкът да остане при TV2 с цел натрупване на капитал.
(138)
В този смисъл на първо място трябва да се отбележи, че въпросът дали мерките са основателни съгласно критерият за MEIP не е равнозначен с въпроса дали те могат да се считат за необходими за изпълнението на дейности по обществената услуга (в.ж оценката за съвместимост по-долу), тъй като фактът, че TV2 е трябвало задължително да разполага с определено ниво резерв и капитал за изпълнение на своите дейности по обществената услуга не означава, че един частен инвеститор би внесъл средства в дружеството и не би се стремил към възвращаемост.
(139)
Комисията, в съответсвие с установената съдебна практика, трябва да определи дали при подобни обстоятелства от един частен инвеститор с мащаб, съпоставим с органите, управляващи публичния сектор, може да се очаква да бъде склонен да направи капиталови инжекции от такъв порядък (50). Въпреки че в сравнение с публичния инвеститор поведението на един частен инвеститор не трябва да бъде поведение на обикновен инвеститор, който инвестира капитал с оглед реализиране на печалба в относително краткосрочен план, а да бъде най-малко поведението на частно холдингово дружество или на група от частни предприятия, осъществяващи структурна политика и водени от перспективата за рентабилност в дългосрочен план.
(140)
Освен това, според утвърдената съдебна практика, критерият за MEIP трябва да се прилага в момента на вземане на решението, а не впоследствие (51).
(141)
В този случай, тъй като Дания е единственият вложител в TV2, тя е първият и последният кредитор, чийто разходи трябва да бъдат възстановени в случай на фалит на дружеството. Така от инвеститорска гледната точка датската държава би могла да се стреми към възвръщаемост на своята инвестиция чрез искане да ѝ бъдат възстановени разходите или под формата на лихва върху заем, или на връщане на дял от капитала.
(142)
Комисията отбелязва, че през въпросния период Дания се е отказала от правото си на лихва върху заемите и разрешава мораториум върху погасяването им. Нещо повече, датската държава не е поискала някакво възнаграждение от натрупания в TV2 капитал. Следователно датската държава не е потърсила съответната възвръщаемост на своята инвестиция, както нормално би направил всеки кредитор или собственик на дружество.
(143)
Освен това датските органи не са предоставили никакви валидни аргументи, обясняващи защо от стратегическа гледна точка би имало смисъл да бъде реинвестиран излишъка в TV2 вместо да бъде поискано възнаграждение под формата на лихва или дивиденти. Нормално един инвеститор би взел такова решение, само ако мисли, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция.
(144)
В настоящия случай не е установено наличие на бизнес план или ясна цялостна бизнес стратегия, които да подсказват, че случаят е бил такъв. Както няма и други индикации, че TV2 е планирал да развие своята дейност за произвеждане на такава добавена стойност. По този начин Комисията не се опитва да използва формалистични аргументи, за да опровергае аргумента на датските органи за критерия за MEIP, а единствено да прецени дали инвеститорът в условията на пазарна икономика би решил да остави средствата в TV2 въз основа на информацията, с която разполага в момента на вземане на решението си. И все пак, като взема предвид, че наличната информация към момента, в който средствата са оставени в TV2 (52), и като оставя настрана всякакви съображения относно дейностите по обществената услуга на TV2, които един частен инвеститор би взел предвид, Комисията счита, че не са били налице нито бизнес план, нито инвестиционен проект или някакъв друг елемент, въз основа на който един рационално мислещ частен инвеститор би преценил, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция и затова ще реши да остави парите в TV2 вместо да поиска някакъв вид възнаграждение.
(145)
Освен това датските органи използват възвръщаемостта на оборота като критерий за сравнение, за да покажат, че са действали като частен инвеститор при реинвестирането на средства в TV2. Въпреки това в настоящия случай, трябва да бъде подчертано, че датското правителство вече действа като орган, финансиращ TV2, и като такъв му осигурява значителни средства за покриване на оперативните му разходи. Размерът на тези средства има пряк ефект върху резултатите, които TV2 може да генерира. На практика това съотношение може да бъде подкрепено само с увеличаване на размера на държавно финансиране. И все пак, тъй като обикновено излишното финансиране също води до неефективност, а от там и до по-голямо изтичане на държавни ресурси, съвсем не е сигурно, че увеличеното финансиране осигурява съответно подобряване на резултатите.
(146)
Следователно не може да се твърди, че датските органи са действали като инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки това Комисията намира, че компенсацията може да бъде счетена за съвместима, както ще бъде обяснено подробно по-долу. Както вече беше споменато, въпросът относно критерия за MEIP е различен от въпроса дали датската държава основателно е позволила на TV2 задържи излишъка, така че да натрупа капитала, необходим му за изпълнението на неговите задачи за обществена услуга.
(147)
В заключение Комисията счита, че през разследвания период TV2 се е възползвал от мерките. На телевизионния пазар TV2 се конкурира с други оператори, които не са получили същото предимство. Следователно мерките трябва да се считат за селективни и нарушаващи конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1от ДФЕС.
IV.1.3. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(148)
Държавните мерки са предмет на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото засягат търговията между държавите-членки. Това е така винаги, когато съответните дейности са предмет на търговия в рамките на Общността.
(149)
Европейският съд е разработил широко тълкуване на това понятие. В установената съдебна практика, когато помощта засилва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се в търговията в рамките на Общността, тези предприятия трябва да бъдат разглеждани като засегнати от помощта (53). Фактът, че въпросното предприятие не извършва експортна дейност, не изключва възможността да бъде засегната търговията. Когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, неговата дейност на местна територия може да бъде подпомогната или дори повишена благодарение на помощта, което от своя страна намалява възможностите за други предприятия да се установят на пазара. В следствие на това помощта дава възможност на получателя да си запази пазарен дял, който в противен случай би бил зает от конкуренти от други държави-членки (54).
(150)
В параграф 18 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, позовавайки се на съдебната практика на Съда, Комисията заявява, че „По принцип може да се счита, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори засяга търговията между държавите-членки. Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. Също така рекламната дейност в случая на обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на търговските радио- и телевизионни оператори може да се разпростира в повече от една държава-членка.“
(151)
В дадения случай Комисията отбелязва, че TV2 работи на международния пазар и обменя телевизионни програми (55). Той е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост. Предоставените на TV2 финансови ресурси му дават конкурентно предимство по отношение на закупуването на телевизионни права и инвестирането в програми, които в последствие биха могли да бъдат продадени. Освен това мерките за помощ поставят TV2 в благоприятна позиция в сравнение с конкурентите му в Европейския съюз, като намалява техните възможности за установяване в Дания.
(152)
Следователно Комисията прави заключение, че мерките, предоставени на TV2, са оказали въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на члрн 107, праграф 1 от ДФЕС.
IV.1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(153)
Тъй като са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията прави заключение, че гореописаните мерки в полза на TV2 се определят като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(154)
Тъй като TV2 започва радио- и телевизионно разпространение през 1989 г., всичките мерки за TV2 са били взети след присъединяването на Дания към Европейския съюз. В следствие на това мерките, включително ресурсите за таксата за лиценз, представляват по-скоро нова държавна помощ, отколкото съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
IV.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(155)
Комисията счита, че член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3, букви а), б), в) и г) от ДФЕС очевидно не са приложими и нито датските органи, нито TV2 са изложили някакъв аргумент във тази връзка.
(156)
Следователно Комисията направи оценка дали може да се приложи член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(157)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС гласи: „Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(158)
За да се възползва дадена мярка от тази дерогация, трябва да бъдат изпълнени всички следни условия:
-
въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция);
-
държавата-членка трябва изрично да е възложила на въпросното предприятие предоставянето на тази услуга (възлагане);
-
прилагането на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на конкретните задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (пропорционалност).
(159)
Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (56) определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага, за да гарантира съответствието с условията, изложени по-горе.
IV.2.1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
(160)
Съгласно Закона за радиото и телевизията (1994 г.) (57) TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е да създава и разпространява национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставените програми по принцип трябва да бъде фокусиран върху качеството, многофункционалността и разнообразието. Във връзка с регионалното съответствие приоритет трябва да бъде даван също така и на планирането на програмите за регионалните станции на TV2. Мисията за обществена услуга е описана по-подробно в Устава на TV2, който гласи, че TV2 трябва да предоставя програми, включващи новинарски емисии, информационни предавания и програми за изкуство и култура, предназначени за цялото население в Дания (58).
(161)
Комисията отбелязва, че в решението си Съдът разглежда обществената услуга, която TV2 е задължен да предоставя по закон (59).
(162)
На първо място Съдът припомня, че държавите-членки разполагат с голяма свобода на преценка, когато определят това, което имат предвид под услуги от общ икономически интерес. По този начин определението на такива услуги от дадена държава-членка може да бъде поставено под въпрос от страна на Комисията само в случай на явна грешка (60).
(163)
Освен това съгласно параграф 33 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, задължение на държавите-членки е да определят мисията за обществена услуга на даден обществен радио- и телевизионен оператор.
(164)
По-конкретно във връзка с УОИИ в сферата на радио- и телевизионното разпространение съдебната практика на Съда признава, че държавите-членки имат законно право да определят дадена УОИИ, за да осигурят радио- и телевизионното разпространение на пълната гама програми (61).
(165)
Когато в Протокола от Амстердам (62) държавите-членки казват, че „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“ те правят директна препратка към системите за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, които са въвели, и към организациите, на които е възложено разпространение на пълната гама телевизионни програми в полза на цялото население на тези държави.
(166)
В решението си Съдът се произнася, че не може да бъде оспорвано нито правото на държавата-членка да определя услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес в широко качествено отношение с цел постигане на радио- и телевизионно разпространение на богата гама програми, нито свободата на държавата-членка да използва приходите от реклами за финансиране на такива услуги от общ икономически интерес (63).
(167)
Предоставената на държавите-членки възможност да определят подробно услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес за осигуряване на радио- и телевизионно разпространение на пълната гама програми не може да бъде поставено под съмнение поради факта, че общественият радио- и телевизионен оператор осъществява и търговски дейности, в частност продажба на рекламно пространство. Всъщност въпросът за определянето на мисията за обществена услуга не трябва да бъде бъркан с този за финансовия механизъм, избран да осигури тази услуга. (64).
(168)
Освен това Съдът пояснява, че Комисията не трябва да сравнява програмите на TV2 с тези на търговските станции. Ако чрез сравнителен анализ на програмите определението на мисията за обществена услуга стане зависимо от широката гама от програми, предлагани от търговските оператори, това би лишило държавите-членки от правото им да определят обществената услуга. В крайна сметка определението би зависило от търговските оператори и техните решения дали да разпространяват определени радио- и телевизионни програми или да не го правят.
(169)
Съдът (65) също така потвърждава, че задълженията, възложени на търговските радио- и телевизионни оператори, не могат да се сравняват с възложените на TV2 във връзка с обществена услуга. Целта на тези задължения, свързани с обществена услуга, е да се предоставят на цялото датско население разнообразни програми, които задоволяват изискванията за качество, многофункционалност и разнообразие. Тези задължения, свързани с обществена услуга, определят всички дейности за радио- и телевизионно разпространение на TV2 и са много по-стриктни от минималните задължения, предвидени от закона в Дания за предоставяне на лиценз за радио- и телевизионно разпространение.
(170)
В следствие на това Съдът прави заключение (66), че „… определението, избрано от датските органи, е широкообхватно, тъй като поради предимно качествения си характер, дава свобода на радио- и телевизионните оператори да създават своя собствена гама от програми. То в никакъв случай не би могло да бъде определено като неточно. За разлика от това, мисията на TV2 е изключително ясна и точна: да предлага на цялото население на Дания разнообразна телевизионна програма, която има за цел да осигурява качество, широкообхватност и разнообразие.“
(171)
Предвид гореизложеното и с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, че едно „широкообхватно“ определение, задължаващо даден оператор да осигурява балансирани и разнообразни програми в съответствие с неговата мисия, е основателно по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение би могло да се счита за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и гарантира плурализъм, включително културно и езиково многообразие.
(172)
Следователно, въз основа на гореизложеното, Комисията счита, че определението на обществената услуга, предоставена от TV2, може да бъде прието.
(173)
Следва да бъде добавено, че през разглеждания период TV2 поддържа интернет страница като част от неговата мисия за обществена услуга. Интернет страницата информира потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2. Комисията може да приеме, че интернет страницата, която се ограничава до информиране на потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, спада към дейностите на TV2 за предоставяне на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Следователно разглеждането на функционирането на тази интернет страница като част от мисията за обществена услуга не може да бъде считано за явна грешка. В допълнение TV2 поддържа търговска интернет страница с игри и др. Тази търговска интернет услуга следва да бъде разглеждана като чисто търговска дейност, тъй като предлага интерактивни продукти срещу индивидуална заявка като игри или „чат стаи“, които не се отличават от подобни търговски продукти. Следователно тези последно изброени дейности са извън обхвата на мисията за обществена услуга на TV2.
IV.2.2. ВЪЗЛАГАНЕ
(174)
За да се възползва от изключението съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, мисията за обществена услуга трябва да бъде възложена на TV2 посредством официален законодателен акт. Комисията отбелязва, че Законът за радиото и телевизията (67) официално възлага на TV2 мисия за обществена услуга телевизионно разпространение. Комисията също така се позовава на решението на Съда, в което се постановява „и) очевидно е, че на TV2 е била възложена такава мисия (за обществена услуга)“ (68).
(175)
Въпреки че от определението в закона не става достатъчно ясно какви други видове услуги са позволени като обществени, официална мисия трябва да бъде давана преди всякакви допълнителни дейности, които TV2 иска да извършва като обществена услуга. Комисията отбелязва, че TV2 не е предложил никакви други услуги извън неговата мисия за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение през разглеждания период. Интернет страницата, предлагаща други услуги като игри, е функционирала като търговска дейност, докато страницата, която само е информирала потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, може да бъде считана за част от неговата мисия за публична услуга радио- и телевизионно разпространение, тъй като не може да бъде отделена от услугата радио- и телевизионно разпространение. Следователно Комисията прави заключение, че в разглеждания период мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение е била възложена на TV2 законосъобразно.
(176)
От друга страна, обществената услуга трябва не само да бъде възложена на радио- и телевизионния оператор, но и да бъде реализирана според разпоредбите на закона, по чиято сила е възложена, както е посочено в параграфи 41 и 43 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. Тъй като Комисията не е тази, която преценява дали са постигнати определени стандарти за качество, за целта е желателно да има подходящ контролен орган. В задълженията на държавата-членка е да избере механизма, по който да гарантира ефективния контрол, при условие че органът е независим от предприятието, на което е възложена услугата.
(177)
В тази връзка Комисията отбелязва, че през 2000 г. Националната сметна палата е извършила конкретно проучване за предмета и естеството на задълженията за обществена услуга на TV2 и за тяхното осъществяване на практика. При проучването не е установена невъзможност от страна на TV2 да изпълнява задълженията си за обществена услуга. Освен това между 2001 г. и 2002 г. е съществувал Съвет за обществени услуги, който да гарантира, че TV2 изпълнява задълженията си за обществена услуга, въпреки че този орган никога не е публикувал каквито и да било доклади по този въпрос през краткото си съществуване. Комисията не открива и никакви признаци, че TV2 не е успял да изпълни задълженията си, нито че е работил по начин, по който дейностите му да не могат повече да бъдат считани за УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(178)
По отношение на финансовия контрол на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение Комисията отбелязва, че Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2 през целия разглеждан период. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2.
(179)
Комисията обаче има право да оценява пропорционалността на държавната помощ. Комисията отбелязва, че Директивата за прозрачност е транспонирана в Дания. Комисията е получила също така данни от датските органи, които ѝ дават възможност да оцени дали държавното финансиране е пропорционално.
IV.2.3. ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
(180)
С оглед решението на Съда и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. оценката на пропорционалността, която Комисията трябва да направи, е в две посоки.
(181)
На първо място Комисията трябва да изчисли нетните разходи за мисията за обществена услуга, възложена на TV2, и да провери дали тези разходи са свръхкомпенсирани спрямо нуждите на TV2 за изпълнение на дейностите му, свързани с обществената услуга.
(182)
На второ място Комисията трябва да анализира поведението на TV2 на рекламния пазар. В Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. се посочва, че ако държавната помощ покрива спад в приходите, даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да си понижи цените на рекламите или на други търговски дейности на пазара, така че да намали приходите на конкурентите. Поради това Комисията счита, че когато даден обществен радио- и телевизионен оператор подбие цените на неговите дейности, които не са свързани с обществената услуга, под необходимото ниво за покриването на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, това показва наличие на свръхкомпенсиране на задълженията за обществената услуга.
1. Размер на държавната помощ и оценка на свръхкомпенсациите
(183)
Съгласно Директивата за прозрачност (69) от държавите-членки се изисква да водят отделни счетоводни сметки за обществената услуга и за дейностите, които не са свързани с нея. Разходите и приходите трябва да бъдат разпределени правилно на базата на ясно установени и обективни счетоводни принципи.
(184)
Комисията защитава позицията, че разделянето на счетоводните сметки в сектора на радио- и телевизионното разпространение може да не е еднозначно или дори да е неприложимо към разходите, тъй като различни дейности използват едни и същи ресурси. В този сектор държавите-членки могат да считат цялата дейност по изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация (70).
(185)
В настоящото решение Комисията на първо място трябва да установи разходите за УОИИ, направени от TV2.
(186)
Тъй като TV2 осъществява също и търговски дейности, той трябва да води отделни счетоводни сметки за различните си дейности. От 2001 г. TV2 е задължен по закон да води отделни счетоводни сметки за обществените си услуги и за търговските дейности.
(187)
Когато изчислява нетните разходи, Комисията трябва да приспадне от брутните разходи за обществената услуга всички нетни печалби от търговската експлоатация на дейността за обществена услуга. Датските органи са предоставили данни, показващи изпълнението TV2 на търговските дейности и на публичната услуга, в съответствие с метода, посочен в параграф 56 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми. Данните показват, че повечето от търговските дейности на TV2 използват едни и същи ресурси като дейностите за обществена услуга. В следствие на това не може да бъде направено никакво смислено разпределение на разходите за тези търговски дейности. В такива случаи Комисията приспада нетните приходи от търговската дейност, за да изчисли нетните разходи за обществена услуга. Търговските интернет дейности са единствените, които могат да се считат за отделими от дейностите за обществена услуга. Загубите, които TV2 генерира от търговските си дейности по интернет, започнали през 1997 г., възлизат на DKK […] (71) милиона.
(188)
След това Комисията приспада приходите, генерирани от дейностите за обществена услуга (приходи от реклама и други търговски дейности) от брутните разходи за обществена услуга, за да се получат нетните разходи за обществена услуга. Държавното финансиране впоследствие е приспаднато от нетните разходи за обществена услуга. Изчислението е показано в таблицата по-долу.
(189)
Трябва да се отбележи, че въпреки многобройните запитвания от страна на Комисията за предоставяне на точната сума на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г., датските органи и TV2 не са могли да дадат ясни и недвусмислени данни.
(190)
В отговора си от 26 юни 2009 г. датските органи казват, че не са могли да потвърдят, че приходите от реклама, които TV2 получава от Фонд TV2, възлизат на 400,1 милиона DKK през 1995 г. и на 337,7 милиона DKK през 1996 г.
(191)
В отговора си TV2 посочва, че през 1995 г. и 1996 г. i) Фонд TV2 е получил приходи от реклама от TV2 Reklame (824 млн. DKK и 904,5 млн. DKK) и лицензионни такси от държавата (330,3 млн. DKK и 356,3 млн. DKK) и ii) Фонд TV2 е превел 730,4 млн. DKK и 694 млн. DKK на TV2 и 269,6 млн. DKK и 275 млн. DKK на регионалните TV2. Целта на сумите, преведени на Фонд TV2, е била да бъдат покрити нуждите от финансиране на TV2 и неговите регионални станции.
(192)
В отговорите си от 26 юни 2009 г., 17 ноември 2010 г. и 30 ноември 2010 г. датските органи потвърждават твърдението на TV2, че в отсъствието на други финансови приходи, регионалните станции на TV2 де факто са били изцяло финансирани от лицензионни такси и че всички средства, превеждани годишно на регионалните станции на TV2, следователно биха могли да произхождат единствено от приходите от лицензионни такси, превеждани на Фонд TV2. Това означава, че приходите от лицензионни такси, превеждани на TV2, могат да бъдат считани за равни на максималната сума от приходи от лицензионни такси, която е била превеждана на Фонд TV2 през всичките въпросни години, като се приспаднат сумите, превеждани на регионалните станции на TV2. Датските органи и TV2 твърдят, че това означава, че големият размер на финансирането, преведено от Фонд TV2 на TV2 през 1995 г. и 1996 г., е бил от нетни приходи от реклама. Според датските органи тези аргументи показват, че TV2 е получил 60,7 млн. DKK от лицензионни такси (нетна стойност след приспадане на преводите на регионалните станции) и 669,7 млн. DKK от приходи от реклама (нетна стойност) през 1995 г., както и 81,3 млн. DKK от лицензионни такси и 612,7 млн. DKK от приходи от реклама през 1996 г.
(193)
Аргументите на TV2 и на датските органи относно сумата на приходите от реклама за периода 1995-1996 г. не удовлетворяват Комисията. По-конкретно Комисията отбелязва, че Фонд TV2 не е водил отделни счетоводни сметки за приходите от реклама и за лицензионните такси и следователно тези приходи са били смесени. Комисията изразява съжаление от факта, че датските органи не са предоставили ясни и недвусмислени данни за сумите на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. От друга страна, в този конкретен случай тя счита, че не е необходимо да продължава да разследва въпроса, тъй като това не поставя значителен проблем, след като Комисията, както вече бе заявено, счита, че приходите от реклама за периода 1995-1996 г. представляват държавни средства, които във всички случаи трябва да бъдат приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. В таблицата по-долу приходите от реклама, преведени от Фонд TV2 за 1995 г. и 1996 г., съответно са показани в една и съща колона с лицензионните такси.
(194)
Трябва също така да бъде отбелязано, че за периода от 1997 г. до 2002 г. Комисията е включила лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции на TV2 чрез TV2. Комисията счита, че, тъй като тези суми са били получени от TV2 и след това предени на регионалните станции, те трябва да бъдат включени в изчисленията както като приходи, така и като разходи, което на практика означава, че не засягат изчисленията на Комисията по-долу.
(195)
Що се отнася до вливането на капитали в TV2 за цифровизация, това е отразено през 1997 г. като приход. Съответните намаления са взети предвид като разходи, когато са били правени инвестиции. Разходите за цифровизация са разходи за обществена услуга. За да не се отчитат едни и същи разходи два пъти, амортизациите, съответстващи на направените инвестициите, са приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. Въпреки критиките на TV2 по този въпрос, Комисията е на мнение, съгласно постоянната ѝ практика при изчисляване на държавна компенсация, че приходите от държавата или от обществен фонд трябва да бъдат вземани предвид в годината, в която са били предоставени, а не в годината, през която за били разходвани или използвани.
Таблица 1
Разходи за обществена услуга и компенсационни мерки 1995-2002 г. на базата на счетоводните отчети
(в млн. DKK)
Година
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Брутни разходи за обществена услуга
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Инвестиции в цифровизация
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Нетни приходи от реклама, получени директно от TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Други приходи
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Нетни разходи за обществена услуга
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Лицензионни такси и нетни приходи от реклама, получени през 1995-1996 г. от Фонд TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд „Радио“
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Общо i) лицензионните такси и приходите от Фондовете TV2 и „Радио“, посочени по-горе, и ii) нетните разходи за обществена услуга
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Източник: Годишен счетоводен отчет за приходи и разходи на TV2.
(196)
Както може да се види в таблицата по-горе, финансирането надвишава разходите с 628,2 млн. DKK (84,4 млн. евро).
(197)
Комисията отбелязва факта, че TVDanmark счита, че другите мерки, от които се ползва TV2, като освобождаването му от лихви и данъци, както и достъпа до честота на предаване на сигнала на територията на цялата страна при благоприятни условия, следва да бъдат взети под внимание при оценката на свръхкомпенсациите. Тези ползи са обобщени в таблицата по-долу:
Таблица 2
Прогнозни ползи от освобождаването от корпоративен данък и лихви и от честотата за предаване на сигнал
(в млн. DKK)
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Освобождаване от корпоративен данък
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Начислени лихви върху заем за създаване на дружеството
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Държавни гаранции по заеми за оперативни разходи
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Такса за честота на предаване на сигнала (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Общо
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Комисията е съгласна, че тези мерки трябва да бъдат взети предвид в настоящото проучване. От друга страна, при определяне на свръхкомпенсациите, не е подходящо те да бъдат включвани в изчисленията в таблица 1. Съгласно позицията на Комисията по RAI (73), тези допълнителни ползи могат да бъдат считани за компенсации за разходи, които в отсъствието на компенсации, би трябвало да бъдат финансирани. Следователно при оценяване на пропорционалността на държавното финансиране на разходи за обществена услуга тези допълнителни предимства не следва да бъдат включвани, тъй като заплащането на въпросните разходи води до съответно увеличаване на първоначалните разходи за обществената услуга, възложена на TV2. По отношение на нетния резултат това няма значение. Трябва обаче да се гарантира, че от тези предимства се ползват само дейностите, свързани с обществената услуга, и не се прилагат към търговските дейности. Този въпрос се разглежда в съображения 234-237 по-долу.
(199)
Датските органи и TV2 излагат различни аргументи за да обосноват свръхфинансирането, изчислено в съображение 196. По-конкретно, с оглед на решението на Съда, Комисията трябва да оцени дали свръхфинансирането всъщност е било необходимо за да може TV2 да изпълни мисията си за обществена услуга.
(200)
Във връзка с това на първо място трябва да се отбележи, че Протоколът от Амстердам (74) поставя акцент върху спецификата на сектора на радио- и телевизионно разпространение в сравнение с други УОИИ, тъй като „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“. Тези характерни особености следва да бъдат взети предвид в оценката на съвместимостта на Комисията в настоящото решение.
(201)
Освен това в предишни решения Комисията приема, че определена капиталова база е обоснована с цел гарантиране на предоставянето на обществена услуга от даден радио- и телевизионен оператор. По делото на Австрия за радио- и телевизионно разпространение (75) например Комисията се произнася, че „По силата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно тълкуването на Протокола от Амстердам, държавите-членки принципно могат да предоставят толкова публично финансиране, колкото е необходимо за да се гарантира изпълнението на обществената услуга. Това се отнася не само за текущите разходи за изпълнение на УОИИ, но също и за собствения капитал“.
(202)
В решението си Съдът се произнася, че (76) „… Комисията не може да основава решението за възстановяване на всички суми, които според Кралство Дания са представлявали резерви, предназначени за нуждите на обществената услуга, на липсата на подходящ контрол, тъй като, предвид наличната информация в Комисията, е било напълно възможно да бъдат разгледани сериозно всички законови и икономически условия, управлявали натрупването на тези резерви през разглеждания период, а без такъв контрол съответно невъзможно да бъде взето законосъобразно решение дали всъщност тези резерви, като цяло или дори само част от тях, са били необходими, за да бъде предоставена обществената услуга“.
(203)
Съдът добавя (77), че чисто формалните изисквания като задължението резервите да бъдат конкретни и прозрачни, не би могло да обоснове дадено определение за възстановяване и фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва своите резерви, не подкрепя заключението, че тези резерви би следвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга. (78).
(204)
Следователно Комисията трябва да оцени всички фактори, взети предвид от датските органи, при определяне на компенсациите, предоставени на TV2 за периода 1995-2002 г., и при вземане на решение за натрупване на резерви. Във връзка с това Комисията се позовава на предишна своя оценка на процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, в съображение 105.
(205)
Относно съображенията, накарали датските органи да натрупат резерви за изпълнението на мисията за обществена услуга TV2, следва да бъдат взети под внимание цитираните от тях фактори по-долу.
(206)
При създаването на TV2 през 1988 г. не е вливан никакъв капитал. Неговите дейности са били финансирани единствено от заем за новосъздадено предприятие, възлизащ на 510,8 млн. DKK, което е дало възможност на TV2 да закупи производственото си оборудване, сградите и др. Следователно TV2 е бил слабо капитализиран, тъй като е бил капитализиран с необичайно високи заеми и необичайно нисък капитал. В резултат на това TV2 бързо се е сблъскал с финансови трудности.
(207)
Националната сметна палата, която е независима институция към Парламента на Дания, има задача да извършва одити както на счетоводните сметки, така и на управлението. През 1995 г. тя е направила заключение, че значителна част от финансовите проблеми на TV2, биха могли да бъдат отдадени на това, че станцията е създадена без вливане на капитал (79). Основната препоръка на Националната сметна палата била, че държавата трябвало да влее капитал от приблизително 530 млн. DKK в TV2 чрез преобразуване на заемите за новосъздадено предприятие. Това би трябвало да даде на TV2 капитал от приблизително 350 милиона DKK и коефициент на платежоспособност около 50 %. Препоръчителният коефициент на платежоспособност от приблизително 50 % е бил равен на този на частните дружества като TV2 Norge (Норвегия) и TV4 (Швеция).
(208)
В резултат на този доклад държавните одитори от Парламента, определени да извършват, наред с останалите им задължения, критичен одит на счетоводните отчети на държавните дружества, са се обърнали към Министерството на финансите за становището му по въпроса дали TV2 би следвало да натрупва капитал. През август 1995 г. в отговор на предложението на Националната сметна палата да бъде влят капитал в TV2, Министерството на финансите е заявило, че „… както при създаване на нови дружества, така и при преобразуване на такива, които са държавна собственост, те трябва да имат нужната капиталова база. В същото време държавата не трябва да влива твърде големи капитали на първо място, защото това би означавало един ненужен разход за държавата и на второ място, защото би дало на дружеството несправедливо конкурентно предимство. Предприятието не трябва да е нито недостатъчно капитализирано, нито свръхкапитализирано“. Въз основа на това Дания е счела, че в TV2 трябва да се натрупа капитал. Решено било обаче, че държавата не следва да влее капитала наведнъж. Вместо това TV2 би трябвало сам да натрупа необходимия капитал чрез текущия излишък.
(209)
Изискването за капиталова база е включено в устава на TV2 през 1997 г. От тогава уставът TV2 ясно определя, че от 2001 г. насам свободният капитал на TV2 трябва да възлиза на поне 200 милиона DKK и че той трябва да бъде използван да компенсира оперативната загуба на радио- и телевизионния оператор (80). Изпълнителната заповед от 18 август 1997 г. предвижда, че за финансиране на всяка вероятна оперативна загуба, свободният капитал, т.е. капиталът минус резервите и други свързани източници, за дейности, осъществявани на територията на цялата страна, следва да възлиза на минимум 200 милиона DKK до края на 2000 г. Трябва да бъде натрупан свободен капитал, възлизащ на общо на 50 милиона DKK до края на 1998 г. и на минимум 100 милиона DKK до края на 1999 г. От 2001 г. свободният капитал по всяко време следва да бъде минимум 200 милиона DKK на база на последните счетоводни отчети. Ако се очаква капиталът да спадне под тези цифри, въпросът следва да бъде отнесен към Министерството на културата. В специални случаи Министърът на културата може да одобри по-ниска стойност на капитала и да приложи специфични условия, след консултация с Националната сметна палата.
(210)
Изпълнителната заповед на Министъра от 1997 г., определяща минималния свободен капитал, е публикувана в Държавния вестник на Дания (Lovtidende). В допълнение от 1998 г. насам натрупването на капитал в съответствие с изискването на устава се отбелязва конкретно в публикуваните годишни счетоводни отчети на TV2.
(211)
Според датските органи невъзможността TV2 да спази минималният изискуем капитал от 200 млн. DKK съгласно Устава му се очаква да доведе до поставянето му под държавно управление.
(212)
Комисията счита, че основната задача е да се определи дали и до каква степен капиталовата база, постигната чрез компенсациите, всъщност е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(213)
Като взе предвид горното описание на процедурата и причините, довели до натрупването на резервите на TV2 под формата на капиталова база, и с оглед решението на Съда, Комисията счита, че натрупването на резерв в действителност е било необходимо, за да може TV2 да изпълнява мисията си за обществена услуга.
(214)
От друга страна, Комисията си задава въпроса дали целият размер на резервите е настина обоснован и необходим, т.е. дали цялата сума на капиталовата база, натрупана до края на 2002 г., действително е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(215)
От гледна точка на Комисията размерът на капиталовата база, която би могла да се счита за пропорционална и необходима да гарантира предоставянето на обществената услуга, зависи от фактите и от законовата рамка на всеки отделен случай.
(216)
Цифрите относно капиталовата база на TV2, с които Комисията разполага, са показани в таблицата по-долу:
в милиони DKK
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Целеви капитал (цифровизация)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Свободен капитал
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Общо капитал
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Общо пасиви
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Коефициент на платежоспособност (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
Към 31 декември 2002 г. TV2 е натрупал капитал от 550,5 милиона DKK, включително 72 милиона DKK целеви капитал (цифровизация), което съответства на коефициент на платежоспособност 34 %. Размерът на свободния капитал в края на 2002 г. е бил 478,5 млн. DKK.
(218)
На първо място Комисията отбелязва, че част от капитала не е била свободен капитал. Всъщност съгласно годишните счетоводни отчети на TV2 за 1997 г. (82), медийната комисия е решила, че TV2 трябва да цифровизира своето производствено оборудване преди края на 2000 г. 300 милиона DKK са били използвани целево за цифровизация на TV2 и на регионалните станции. През 1997 г. на TV2 са били преведени 167 млн. DKK за тази цел. Следователно Комисията счита, че сумата е била необходима за нуждите на публичната услуга на TV2. Фактът, че средствата, които не са били инвестирани в цифровизация до 1 януари 2003 г. (остатък от 72 млн. DKK) накрая са били освободени, не променя това заключение, тъй като през разглеждания период тези суми са ясно отразени в счетоводните отчети на TV2 като целеви капитал, който би могъл да се използва само за целите на цифровизацията, и, съгласно постановеното в решението на Съда, фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва резерва, не подкрепя заключението, че този резерв е трябвало да бъде считан за непропорционален на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга (83).
(219)
Следва да бъде отбелязано и че към 31 декември 1994 г. (в началото на периода, разглеждан в настоящото решение) капиталът на TV2 е бил отрицателен (минус почти 156 млн. DKK), както и че през 1995 г. и 1996 г. TV2 е имал отрицателен коефициент на платежоспособност и отрицателен капитал, което обяснява защо общият капитал в края на 2002 г. е бил по-малък от получените компенсации. Чак в края на 2000 г. свободният капитал на TV2 е нараснал над необходимия минимален праг от 200 млн. DKK.
(220)
За да покаже, че нивото на капитала в TV2 е било обосновано, датските органи са внесли становище, изготвено от PricewaterhouseCoopers на 18 ноември 2002 г. Това становище гласи, че коефициентът на платежоспособност на TV2 към края на разглеждания период е бил по-нисък в сравнение с този на останалите скандинавски радио- и телевизионни оператори по отношение на размер, дейности, структура и пазари, на които оперират. Например коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на TV2 Norge (36 %) и значително по-малък от този на TV4 (Швеция), чийто коефициент на платежоспособност е бил 65 %, т.е. почти два пъти по-висок от коефициента на TV2. Съгласно становището коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на другите радио- и телевизионни оператори и следователно не може да бъде считан за прекомерен. Становището посочва също така, че няма причина да се вярва, че структурата на капитала на тези съпоставими радио- и телевизионни оператори не е била оптимизирана. PricewaterhouseCoopers също така посочват, че коефициент на платежоспособност от по-малко от 30 % във времето би бил необичаен и би направил дружеството уязвимо към колебанията в приходите.
(221)
Сравнението с други оператори следва да бъде тълкувано внимателно, тъй като те не извършват същите дейности за обществена услуга като TV2, не са финансирани по същия начин и нямат същия правен статут. Въпреки това становището дава някои насоки и може да бъде взето предвид заедно с останалите елементи.
(222)
В тази връзка Комисията отбелязва, че датските органи са предоставили информация, която показва, че през последната част от разглеждания период са планирали да преобразуват TV2 в акционерно дружество и да го приватизират. Като част от процеса на преобразуване е бил направен и анализ на това как да бъде преустановено финансирането от лицензионни такси, тъй като датските органи са възнамерявали да премахнат финансирането чрез лицензионни такси след приватизацията на TV2.
(223)
С тази цел през юни 2002 г. датското правителство сключва споразумение с парламентарно мнозинство относно либерализацията на медийната политика на Дания. Съгласно споразумението TV2 е трябвало да бъде преобразуван от гледна точка на приватизацията възможно най-бързо. Направен е бил анализ на финансовата база за преобразуване на TV2 в акционерно дружество. През лятото на 2002 г. Министърът на културата е назначил ръководна група с представители от Министерството на културата, Министерството на финансите и Генералния адвокат (Kammeradvoka) с цел изясняване на икономическата база за приватизиране на TV2 и преобразуването му в акционерно дружество. Ръководната група ангажира в своя помощ одиторска фирма и финансов съветник, за да може например да изчисли нивото на капитала, от който се нуждае TV2. Одиторската фирма прави заключение, че капиталът на TV2 следва да бъде установен на 640 милиона DKK.
(224)
Финансовата комисия към Парламента на Дания е одобрила преобразуването на TV2 в акционерно дружество и установяването на капитала му. Преобразуването на TV2 в акционерно дружество се е извършило със задна дата, считано от 1 януари 2003 г. Непосредствено след промяната на правния статут на TV2 и преобразуването му в дружество са били премахнати голям брой мерки в негова полза като например освободените от лихви и погасяване заеми и освобождаването от данъци. През 2005 г. приватизацията бива отложена, но след 2004 г. TV2 повече не получава лицензионни такси.
(225)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че един от факторите, който трябва да вземе предвид при оценката на съвместимостта на резервите, е фактът, че през последната част от разглеждания период датските органи вече са били планирали да променят правния статут на TV2, което създава необходимостта от капиталова база.
(226)
Практиката на Комисията при вземане на решения е по-принцип да се отнася благосклонно към схеми за преобразуване в акционерни дружества на държавни фирми, които се конкурират с търговски предприятия, тъй като това може да намали нарушаването на конкуренцията чрез заместване на неограничените държавни предимства с капитал в ограничен размер и чрез създаване на ясно разграничение между ролята на държавата като публична власт и ролята ѝ на предприемач, търсещ възвращаемост на инвестициите си.
(227)
В допълнение, наред с другите фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, Комисията счита, че нивото на резервите на TV2 следва да бъде разглеждано с оглед на колебанията в приходите от рекламния пазар.
(228)
TV2 всъщност е бил уязвим от колебанията в приходите, които са неизбежен аспект на рекламния пазар. Например за една година (1998-1999 г.) TV2 претърпява спад от приблизително на 104 млн. DKK от приходите от реклама. Според датските органи единственият начин за TV2 да може се справи със спадове с такъв размер е наличието на значителен по размер свободен капитал, тъй като приходите от лицензионни такси са били предварително фиксирани за няколко години. Макар че TV2 е зависил по-малко от приходи от реклама отколкото TV2 Norge и TV4, които не получават лицензионни такси, финансирането чрез реклама, въпреки всичко представлява важен източник на средства за дейностите на TV2 през въпросния период.
(229)
Във връзка с това Комисията отбелязва, че Съдът ясно се е произнесъл в своето решение (84), че „… фактът, че TV2 не е трябвало да използва своите резерви през 1999 г. не подкрепя заключението, че тези резерви е трябвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществена услуга. Същинският смисъл на натрупания резерв за справяне с несигурността е, че той не трябва непременно да бъде използван.“
(230)
Комисията е съгласна с датските органи, че при оценяване на нуждите на TV2 трябва също да вземе предвид и факта, че TV2 бележи значителни колебания в ликвидността както за отделна календарна година, така и за една година спрямо следващата, тъй като големи спортни събития като Олимпийските игри се провеждат през интервал от няколко години и телевизионните програмни права за излъчване обикновено се предлагат в многогодишни договори. Например в годишния отчет за 1995 г. (85) може да се види, че излишъкът за 1995 г. е бил прехвърлен в 1996 г., за да покрие очаквания дефицит за тази година, когато е имало особено високи разходи във връзка с Олимпийските игри и световните първенства по футбол.
(231)
В допълнение трябва също да се добави, че през разглеждания период използването на обикновени заеми за финансиране на TV2 е било спряно. Инвестиционни заеми са били разрешени в размер на до 4 % от приходите на базата на последните счетоводни отчети. На TV2 е било забранено да взема всякакви други видове заеми, гаранции или да поема задължения по финансови лизинги с изключение на общия оперативен кредит. Ограничените възможности за финансиране на TV2 със заем означава, че по принцип неговите потребности от ликвидни средства е трябвало да бъдат покрити от операции за предоставяне на ликвидност.
(232)
В заключение нивото на капитала е показано в публикуваните счетоводни отчети. През въпросния период Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2. Както Съдът се произнася в своето решение (86), фактът, че този одитиращ орган не е имал право да предотвратява свръхкомпенсациите, не води до заключението, че датските органи не са осъществявали контрол. Точно обратно, датските органи са отбелязали, че Националната сметна палата е направила заключение, че капиталовата база е била твърде голяма, което би могло например да доведе до намаляване на източниците от лицензионни такси, плащани на TV2, в следващото медийно споразумение.
(233)
Предвид гореизложените съображения като цяло, относно първата част на оценката на пропорционалността, Комисията счита, че в конкретния случай, съгласно Протокола от Амстердам и решението на Съда, размерът на натрупания капитал в края на 2002 г. (т.е. 550 милиона DKK) е бил необходим на TV2 за изпълнение на мисията му за обществена услуга. Сумата от 628 млн. DKK, получена за тази цел, следователно е задоволила критериите за пропорционалност и необходимост съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(234)
Въпреки че настоящото решение не прави оценка на вероятната държавна помощ, различна от мерките за рекапитализация, предоставена на TV2 през 2003 г. и 2004 г., Комисията отбелязва също, че датските органи са предоставили информация, документираща факта, че през 2004 г. капиталът на TV2 е възлизал на 640 милиона DKK. Сумата от 96 милиона DKK е била инвестирана в търговски дейности и не може да бъде установено дали това е било финансирано от капитала или от външно финансиране. Приемайки, че е бил използван само капиталът, това би означавало, че 544 милиона DKK от капитала са били на разположение на TV2 да осъществява неговите радио- и телевизионни дейности за обществената услуга.
(235)
Във връзка с твърдението в съображение 198 по-горе следва да се отбележи, че TV2 извършва също и известен брой търговски дейности. Те са относително малко на фона на всички дейности на TV2. Разходите за тези търговски дейности са определени въз основа на метода, описан в Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (87), според който, противно на общоприетия подход в другите сектори на комуналните услуги, разходи, изцяло свързани с дейности за обществена услуга и в същото време подпомагащи търговски дейности, не трябва да бъдат разделяни пропорционално между двата вида, а могат изцяло да бъдат разпределени към дейностите за обществена услуга. Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. обръща внимание на риска от превръщане на стриктното разбиване на такива разходи между двата вида дейности в условно и лишено от смисъл. Доколкото се отнася до предимството, което TV2 получава от достъпа си до честотата за предаване на сигнала, Комисията отбелязва, че това е неразделна част от мисията за обществена услуга. Комисията счита също така, че съгласно Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, финансовите разходи (лихвени предимства) могат изцяло да бъдат причислени към дейностите за обществена услуга.
(236)
За да се неутрализира ефектът от освобождаването от данъци, от който се ползват дейностите за обществена услуга, 30 % от печалбата от търговски дейности се прехвърлят към публичната услуга. Това се прави от 2001 г. Следователно Комисията счита, че може да е имало нарушаване на пазара на радио- и телевизионното разпространение поради това, че TV2 не е трябвало да взема предвид ставките на корпоративния данък при определяне на търговските си цени. В бъдеще обаче това предимство няма повече да съществува, като се приеме, че делът на прехвърлените средства съответства на действителната ставка на данъчното облагане благодарение на този „механизъм на неутрализирането“. Що се отнася до миналия период, установяването на свръхкомпенсациите не представлява проблем, тъй като общите приходи от търговски дейности са били използвани за намаляване на нетните разходи за дейностите за обществена услуга.
(237)
TV2 се е ангажирал с търговски интернет дейности, генериращи загуба. Тъй като тези дейности са извън мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение, не е възможно никакво държавно финансиране. Освен това, тъй като не са извършвани никакви други услуги на индивидуална основа, няма излишък от търговски дейности, който да покрие загубите от интернет дейностите.
2. Оценка на поведението на TV2 на рекламния пазар
(238)
Параграф 58 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми гласи, че „… даден публичен радио- и телевизионен разпространител, доколкото по-ниски приходи са покрити от държавната помощ, може да се изкуши да понижи цените на рекламите или на други дейности, които не са свързани с публична услуга на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (…). Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга …)“.
(239)
TVDanmark е предоставил информация, показваща, че не може да покрие всички разходи за телевизионните си дейности, взети отделно, с цените за реклама, които TV2 налага. TVDanmark сравнява разходите си цените за реклама TRP 21-50, които е налагал TV2.
(240)
За да бъде обосновано това сравнение, Комисията трябва на първо място да установи дали може да се счита, че TVDanmark се намира в подобна на TV2 ситуация и дали е ефективен оператор.
(241)
На първо място Комисията трябва да оцени дали TVDanmark е в подобна на TV2 ситуация. Комисията отбелязва следното. През разглеждания период делът на аудиторията на TV2 е била в порядъка на 35 %, а съответната стойност за TVDanmark е била приблизително 15 %. Дяловете им от рекламния пазар също значително са се различавали. Пазарният дял на TV2 е бил в порядъка на 60 %, докато на TVDanmark’s е бил около 8 %. Оборотът на TV2 от реклама е бил приблизително пет пъти по-голям от този на TVDanmark. Освен това TV2 е единствената станция, която достига до 100 % от населението, докато покритието на TVDanmark2 е 77 %, а на TVDanmark1 дори по-малко. Предвид гореизложеното Комисията счита, че TVDanmark не може да бъде сравнявана с TV2 директно.
(242)
На второ място Комисията трябва да установи дали TVDanmark е ефективен пазарен оператор. Даден ефективен оператор може да бъде определен чрез анализ на обичайно използвани финансово-счетоводни коефициенти и чрез сравняване на резултатите на оператора спрямо средните резултати в държавата-членка. Анализът трябва да вземе под внимание различния размер на предприятията и специфичната им структура на разходите. От друга страна, както беше отбелязано по-рано, не би могло да се каже, че операторите на пазара в Дания в позиция на съпоставимост, така че да се даде възможност за пряко сравняване на коефициентите им на ефективност. Следователно Комисията е на мнение, че анализ на такива коефициенти на датския пазар, е неподходящ в настоящия случай.
(243)
Вместо това Комисията е анализирала данните от финансовите резултати на TVDanmark и SBS Broadcasting. В резултат на своя анализ Комисията не може да установи със сигурност дали понесените загуби произтичат от факта, че TVDanmark е имал високи първоначални разходи за стартиране на дружеството, които все още не е могъл да възстанови, или че всъщност не работи добре. Въпреки неколкократните запитвания, Комисията не можа да получи данните за финансовите резултати на третия оператор, TV3, което да позволи сравняване с третия оператор на пазара. В следствие на това Комисията не може да направи заключение със сигурност дали загубите на TVDanmark са в резултат на ценовата политика на TV2 или се дължат на други фактори, над които самият TVDanmark има някакъв контрол.
(244)
Тъй като не може със сигурност да бъде установено дали TVDanmark е ефективен оператор и след като не е възможно директно сравняване на двамата оператори, Комисията е на мнение, че всяка такава оценка е неокончателната в настоящия случай.
(245)
По тази причина Комисията е взела решение да направи по-подробен анализ на ценовите политики на TV2 и на наличните данни, отнасящи се до рекламния пазар, за да направи оценка на това дали TV2 е действал от гледна точка на увеличаване до най-голяма степен на приходите си от реклама през разглеждания период.
(246)
На първо място Комисията е сравнила цените на двамата оператори и е анализирала ценовите политики на TV2. Анализът е бил фокусиран върху периода 1998-2002 г., през който жалбоподателят твърди, че TV2 е започнал да прилага „дъмпингови“ цени на рекламния пазар. На второ място Комисията е анализирала разходите за реклама в Дания в контекста на ЕС и в частност в сравнение с другите скандинавски държави. На трето място е бил направен анализ на цените за контакти с аудиторията във всички скандинавски държави и видове медии.
(247)
Комисията отбелязва, че поведението на TV2 на рекламния пазар е било проучено от компетентните органи в Дания. На 21 декември 2005 г. Датският съвет за защита на конкуренцията се е произнесъл, че TV2 е нарушил член 102 от ДФЕС и съответните национални закони, прилагайки отстъпки за лоялност на рекламния пазар. Това решение е отменено от Трибунала по обжалване на спорове във връзка с конкуренцията на 1 ноември 2006 г., а по-късно потвърдено след обжалване пред Висшия съд на Източна Дания на 22 юни 2009 г. Решението на Висшия съд на Източна Дания е обжалвано пред Върховния съд, който го потвърждава на 18 март 2011 г. след решение на Съвета за защита на конкуренцията от 29 ноември 2000 г., което определя, че отстъпките, направени от TV2 за 2000 г., представляват злоупотреба с господстващо положение. В тази връзка Комисията отбелязва, че проучването на датските институции за защита на конкуренцията разглежда периода 2000-2005 г., с други думи само последните години от периода, разглеждан в настоящото решение. Най-важното е, че дадена отстъпка за лоялност не означава непременно наличие на кръстосано субсидиране по смисъла на Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. („Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга“). Всъщност, както е обяснено по-долу, TV2 налага средно значително по-високи цени от конкурентите си. Освен това отстъпките за лоялност са предпоставка клиентите да отделят по-голяма част от годишните си бюджети за реклама в TV2, отколкото биха отделили при други обстоятелства. Следователно може да се твърди, че TV2 е увеличил приходите си от реклама с помощта на схемата за отстъпки, което би довело всъщност до намаляване на нуждата от финансирането му чрез лицензионни такси. Във всички случаи Комисията не е обвързана с решенията на датските институции за защита на конкуренцията.
(248)
Делът и съставът на аудиторията, съдържанието на програмите, правилата за рекламно време и механизмът на финансиране на станциите са фактори, които засягат естеството на конкуренцията на рекламния пазар. Това води до разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори. Станциите продават също и богата гама от диференцирани „продукти“, които се предлагат на различни цени (88).
(249)
Цените, които станциите определят, включват значителни отстъпки. Следователно не е удачно да се сравняват обявените цени за телевизионни реклами. По-голямата част от телевизионните реклами (приблизително 90 % от рекламите в цялата страна) се управляват от годишни договори, съгласно които телевизионните канали предоставят годишни отстъпки. В допълнение има много други отстъпки (за нови рекламодатели, по-непривлекателно място в програмата за реклама, допълнителни отстъпки за обем и др.) Споразуменията се договарят от т.нар. медийни агенции, които спомагат и за изпълнението им.
(250)
За да могат да бъдат сравнявани различните станции, трябва да бъде определена средна цена на база на различните предлагани цени. Таблицата по-долу показва средните цени на целевите рейтинг точки за целевата аудитория 21-50 (TRP 21-50). Средните цени са получени като съответният оборот на станциите от национални спотове се раздели на броя на достигнатите национални TRP 21-50 (89):
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
TVDanmark
283 евро
270 евро
252 евро
251 евро
211 евро
TV2
480 евро
409 евро
364 евро
381 евро
325 евро
Разлика
197 евро
139 евро
112 евро
130 евро
114 евро
CPP на TVDanmark CPP като дял от CPP на TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Средна CPP на TV2 за TRP 21-50, измерена за покритие (по 0,7)
336 евро
286 евро
255 евро
267 евро
228 евро
CPP на TVDanmark като дял от измерената CPP на TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
От горните цифри може да се види, че цената на TRP 21-50 на TVDanmark е била около 30-40 % по ниска от тази на TV2. Както Комисията се е произнесла в решението си относно държавната помощ за France 2 и France 3, съотношението между средния брой контакти с аудиторията и средната нетна цена на контакт на телевизионния рекламен пазар е положително (91). По този начин всяка разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори би могла да се обясни с относителната сила на станциите по отношение на способността им да привличат зрители. В такава ситуация е уместно да се установи дали действителната разлика в цената отразява условията на пазара.
(252)
За разлика от ситуацията във Франция в настоящия случай могат да бъдат анализирани само наблюденията върху двама оператори. Обхватът на линейната регресия следователно трябва да бъде изчислен на базата на цените на тези двама оператори и би имал слабо статистическо значение. Следователно не би било възможно да се направи никакво заключение за това дали обхватът на линейната регресия е „удачен“.
(253)
За да се потвърди дали би могло да се каже, че действителната разлика в цените на двамата оператори отразява пазарните условия, е бил приложен коефициент на корекция в опит да се неутрализира по-силната позиция на TV2 на пазара. Коефициентът за претегляне е бил получен от изчисления, направени от медийни агенции, и отразява разликата в покритието на желаната целева група, което може да бъде достигнато чрез закупуване на 100 TRP 21-50 от TVDanmark и от TV2. Средното покритие на TVDanmark е малко под 70 % от това на TV2 (при закупуване на 100 TRP 21-50). Прилагането на този фактор води до уеднаквяване на цените, въпреки че цената на TV2 все още е малко по-висока от тази на TVDanmark. По този начин е по-вероятно разликата в цените да отразява пазарните условия. Този резултат обаче трябва да се разглежда внимателно, тъй като следва да се има предвид, че подобен коефициент на корекция няма как да отчита всички разлики между станциите.
(254)
Комисията отбелязва също, че жалбоподателят твърди, че конкуренцията на телевизионния рекламен пазар всъщност не се определя нито от обявените цени, нито от средните цени на GRP или TRP, представени по-горе. TVDanmark по-скоро твърди, че операторите се конкурират в т.нар. пределни цени. Твърди се, че тези пределни цени, произтичат от по-силната позиция на TV2 на пазара. За да могат рекламодателите да постигнат целите на рекламните си кампании, трябва да закупят определена квота рейтингови точки, единствено от TV2. Тъй като не е имало никаква конкуренция за тези т.нар. подпределни единици, TV2 е имал възможност да генерират по-голяма печалба от тях. В резултат на това операторите са се конкурирали в остатъчните рейтингови точки и следователно в пределните цени. TVDanmark твърди, че тези цени са били дори по-ниски от средните, показни в таблицата по-горе.
(255)
Оставяйки настрана въпросът дали това твърдение е вярно, Комисията счита, че такова поведение би било възможно предвид силната позиция на TV2 на пазара. От друга страна настоящото проучване трябва да установи дали чрез поведението си на рекламния пазар TV2 се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен. По този въпрос не би могло да се реши, че имало вероятност TV2 да е държал цените си ниски, за да поддържа висок пазарен дял, но това не означава, че не се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен.
(256)
Гореизложеното показва, че цените на TV2 са били по-високи от тези на TVDanmark през разглеждания период. Ясно е също, че, въпреки увеличенията в обявените цени, действителното ниво на цените е намалявало през този период. TV2 значително е увеличил отстъпките си.
(257)
Не е възможно обаче да се установи от един анализ на цените дали тенденцията в цените в действителност е довела до намаляване на общите приходи от реклама, увеличавайки по този начин необходимостта от държавно финансиране. Във връзка с този въпрос Комисията анализира ценовата политика на TV2 и нейното въздействие върху общото ниво на приходите му от реклама.
(258)
Както показват съображенията по-долу, през разглеждания период TV2 е направил неколкократни увеличения и намаления на цените (чрез предоставяне на по-големи отстъпки). Таблицата по-долу представя преглед на тенденцията в общото ниво на приходите от реклама (млн. DKK) от 1998 г. до 2002 г. - периодът, през който жалбоподателят твърди, че TV2 насилствено е свалял цените на датския пазар:
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Национални приходи от реклама
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
През 1997 г. TV2 е взел стратегическото решение да не увеличава използването на капацитета, а да увеличи цените си през 1998 г. Друго увеличение на цените е било направено през 1999 г. Датските органи твърдят, че до 1999 г. конкуренцията е станала толкова силна, че TV2 е пострадал в резултат на увеличението на цените и приходите му от реклама са спаднали с около 10 % от предходната година.
(260)
През 2000 г. TV2 е очаквал конкуренцията да се засили и не е повишавал цените си. Действителните цени всъщност са спаднали, поради въведената от TV2 нова схема за отстъпки. В резултат на това TV2 е увеличил използвания си капацитет с 33 % спрямо предходната година. От друга страна мерките за определяне на цените са довели до 8,4 % увеличение на оборота му от реклама в цялата страна. През 2001 г. TV2 отново е увеличил цените. Въпреки увеличението на цените приходите му от реклама и използването на капацитета са спаднали до нивото от 1999 г. През 2002 г. TV2 е намалил цените отново и е отбелязал лек спад в общия оборот. Целият оборот на рекламния пазар обаче се е свил още повече.
(261)
От казаното по-горе може да се направи заключение, че използването на големи отстъпки са довели до намаляване на действителното ниво на цените. TV2 е успял да компенсира спадът в цените чрез увеличаване на използвания си капацитет. Тъй като неговите конкуренти не са имали същия резерв от капацитет, те не са имали такава възможност. За да имат място на пазара, те е трябвало да се съобразяват с водещата позиция на TV2. През годините, когато TV2 е увеличавал цените, общият му оборот от реклама е намалявал. Противно на това, когато TV2 е намалявал цените, той е успявал да увеличи общия си оборот. Следователно Комисията прави заключение, че намаляването на цените от TV2 в действителност е довело до по-високи приходи. Следователно не може да се каже, че с ценовата си политика TV2 не се е стремил към увеличаване на приходите в най-голяма степен.
(262)
Сравняването на цените между датските оператори и анализът на ценовата политика на TV2 по никакъв начин не показва дали всички цени на датския пазар на телевизионната реклама са били твърде ниски. Това, че TV2 е използвал по-силната си позиция, за да намали общото ниво на разходите за телевизионна реклама под това, което би било при нормална конкуренция, може да доведе до намалено ниво на цените.
(263)
Във връзка с този въпрос Комисията е анализирала икономическите данни на рекламния пазар във всички държави от ЕС и ги е сравнила с Дания. Тъй като датската телевизионна реклама е най-близка за сравнение с други скандинавски държави, Комисията е съпоставила също и данните за Дания и другите скандинавски страни (Финландия, Швеция и Норвегия) (92). Основните показатели за разходите за реклама, които са били анализирани, са следните: 1. разходи за телевизионна реклама като процент от общите разходи за реклама; 2. разходи за реклама на глава от населението; 3. разходи за реклама като част от БВП. Таблицата по-долу прави преглед на тези основни показатели:
Основни показатели на разходите за телевизионна реклама в Дания, ЕС и други скандинавски държави
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
Разходи за телевизионна реклама като % от общите разходи за реклама
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ЕС
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
скандинавски държави
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Разходи за телевизионна реклама на глава от населението (млн. евро)
DK
39
44
48
51
46
47
44
ЕС
37
40
45
49
53
60
58
скандинавски държави
32
36
41
44
45
54
49
Разходи за телевизионна реклама като ‰ от БВП
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ЕС
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
скандинавски държави
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Източник: Европейска аудиовизуална обсерватория, EuroStat.
(264)
Таблицата по-горе показва, че телевизионната реклама представлява по-малка част от общите разходи за телевизионна реклама в Дания (27 %) от средното за ЕС (37 %). От друга страна данните показват, че в Европа има принципно разделение между северните и южните държави (93). В южните държави-членки разходите за телевизионни реклами са значително по-високи от тези в северните (94). Същият модел може да се види за разходите за телевизионна реклама като част от БВП (95). Разходите за телевизионна реклама на глава от населението също показва забележителна разлика между държавите-членки (96). Гледайки данните за скандинавските държави, моделът на разходите на Дания е в съответствие с този на другите скандинавски страни.
(265)
Предвид гореизложеното Комисията прави заключение, че няма ясно, недвусмислено доказателство, че датският пазар на телевизионни реклами е бил системно и постоянно стесняван в резултат на ценовата политика на TV2.
(266)
Жалбоподателят е представил също и сравнителни данни за цените за контакти с аудиторията (изразени в CPM (97)) от други държави за един вид медия и за всички видове медии в една конкретна страна. Данните, представени от жалбоподателя, посочват разходите за осъществяване на контакт с 1 000 човека на реклама както чрез печатни медии, така и по телевизията в Дания, Норвегия и Швеция (98).
(267)
Данните показват, че телевизионната реклама в Дания е по-евтина от тази в Швеция и Норвегия (99), докато за печатните медии е валидно обратното (100).
(268)
Комисията обаче не може да потвърди надеждността на предоставени данни и няма такава публично достъпна информация. Тъй като информацията е доста ограничена и не взема предвид вероятните културни различия, Комисията не може да направи никакви обосновани заключения относно нивото на цените за контакти с аудиторията за различните медии в скандинавските държави.
(269)
Следователно Комисията прави заключение, че цената на TV2 била най-висока на датския пазар през разглеждания период, тъй като е имал възможност да определя цена на продукта си с 15-40 % по-висока от тази на конкурентите му в зависимост от достигнатите резултати в съответната целева аудитория. В сравнение с Швеция и Норвегия цените в Дания са по-ниски с приблизително 20 %.
(270)
С оглед на горните анализи Комисията прави заключение, че от гледна точка на държавната помощ няма ясно доказателство, че TV2 не се опитал да увеличи приходите си от реклама в най-голяма степен, или че поведението му на рекламния пазар не е довело до увеличаване на необходимостта от държавно финансиране.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че Дания е превела в действие въпросната помощ неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
От друга страна с оглед на решението на Съда и въз основа на съображенията, изложени по-горе, Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
С оглед на определението на Съда трябва да се разгледа въпросът дали горната констатация може да доведе до свръхкомпенсация на TV2, след като поисканата през 2004 г. от Дания сума от 628 млн. DKK, която да бъде върната заедно с лихвата от TV2, сега се счита за съвместима с вътрешния пазар и може да бъде платена обратно на TV2 от държавата. Плащането на тази сума вероятно би могло да доведе до свръхкомпенсация от гледна точка на мерките за рекапитализация, които всъщност са били приведени в действие през 2004 г. (дело № 313/2004), поради финансовите нужди на TV2 след връщането на горепосочените средства. Както указват параграфи 34 и 35 от определението на Съда, задължението за възстановяване на средствата всъщност е било необходима предпоставка за мерките за рекапитализация от 2004 г., предвид факта, че датските органи са решили да не позволяват на TV2 да претърпи банкрут. Както Съдът се произнася в параграф 43 от заповедта си: „… въпреки че специфичните обстоятелства на настоящото дело са накарали Комисията да вземе две решения (решението за анулиране на възстановената сума и решението за рекапитализация), очевидно е, че тези решения представляват две страни на един и същ юридически казус, отнасящ се до класифицирането като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и съответно до определянето на съвместимостта на мерките, приведени в действие от Кралство Дания за TV2 и съответно за TV2 A/S, с общия пазар. Отменянето на Решение 2006/217/ЕО следователно налага Комисията да разгледа отново всички мерки, приложени от Кралство Дания към TV2 и съответно към TV2 A/S“. Поради тясната връзка помежду ум, дължаща се на въпроса относно възстановяването на средства, мерките за рекапитализация от 2004 г. в полза на TV2 трябва да се разглеждат във връзка с държавната помощ, предоставена в периода между 1995 г. и 2002 г., за да се гарантира, че не съществува риск TV2 да получи свръхкомпенсации.
Във връзка с това Комисията отбелязва следното: След решението за възстановяване на средства датските органи действително са възстановили 1 050 млн. DKK (т.е. повече от сумата от 628 млн. DKK заедно с лихвата). Както е отбелязано в съдебната заповед, последвала отменянето от Съда на решението за възстановяване на средства, основанието за възстановяване на 628 млн. DKK заедно с лихвата остава. От друга страна датските органи са внесли декларация, оповестяваща намеренията им да не върнат сумата, възстановена от TV2, или, в случай че са изпълнени определени комулативни условия, да върнат на TV2 сума, равна най-много на разликата между сумата (включително лихвата), която действително е била възстановена от TV2 за периода 1995-2002 г. и сумата за мерките за рекапитализация. Съгласно определението на Съда, предвид горния ангажимент, не съществува риск от това TV2 да бъде свръхкомпенсиран по отношение на държавната помощ за периода 1995-2002 г., разглеждано във връзка с мерките за рекапитализация от 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, приведени в действие от Дания в полза на TV2/Danmark в периода между 1995 г. и 2002 г. под формата на ресурси от лицензионни такси и другите мерки, разгледани в настоящото решение, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Дания.
Съставено в Брюксел на 20 април 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 20. aprila 2011
o ukrepih, ki jih izvaja Danska (C 2/03) za TV2/Danmark
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2612)
(Besedilo v danskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2011/839/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije (1) in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (2), in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Z dopisom z dne 5. aprila 2000 je Komisija prejela pritožbo danske komercialne radijske in televizijske postaje SBS Broadcasting SA/TVDanmark (v nadaljnjem besedilu: „SBS/TVDanmark“) v zvezi z državnim financiranjem danske javne radijske in televizijske postaje TV2/Danmark (v nadaljnjem besedilu: „TV2 (3)“). Dne 3. maja 2000 je potekal sestanek s pritožnikom. V dopisih z dne 28. februarja 2001, 3. maja 2001 in 11. decembra 2001 je pritožnik predložil dodatne informacije.
(2)
Komisija je z dopisom z dne 5. junija 2002 zahtevala informacije od danskih oblasti, ki so odgovorile z dopisom z dne 10. julija 2002. Z danskimi oblastmi sta potekala dva sestanka, in sicer 25. oktobra 2002 in 19. novembra 2002. V dopisih z dne 19. novembra 2002 in 3. decembra 2002 so bile predložene dodatne informacije.
(3)
Komisija je z dopisom z dne 24. januarja 2003 (4) obvestila Dansko o svoji odločitvi, da v zvezi z državnim financiranjem danske javne radijske in televizijske postaje TV2 sproži postopek, določen v členu 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(4)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropskih skupnosti dne 14. marca 2003 (5). Komisija je pozvala zainteresirane stranke, naj predložijo svoje pripombe v zvezi z ukrepi.
(5)
Komisija je v dopisu z dne 24. marca 2003 prejela pripombe danskih oblasti. Komisija je prejela tudi pripombe različnih zainteresiranih strank. TVDanmark je predložila svoje pripombe v dopisu z dne 14. aprila 2003. Združenje komercialnih televizij v Evropi (ACT) je poslalo svoje pripombe v dopisu z dne 14. aprila 2003. Komercialni televizijski postaji Antena 3 TV in Gestevisión Telecinco sta predložili svoje pripombe dne 16. aprila 2003. Komercialna radijska in televizijska postaja TV3 je predložila svoje pripombe v dopisu z dne 14. aprila 2003. Komisija je posredovala te pripombe Danski, ki se je nanje odzvala z dopisom z dne 12. septembra 2003.
(6)
Komisija je prejela dodatne informacije od pritožnika v dopisih z dne 15. decembra 2003 in 6. januarja 2004. Pritožnik in službe Komisije so se sestali dne 17. decembra 2003, da bi razjasnili informacije, ki jih je pritožnik predložil v dopisu z dne 15. decembra 2003. Komisija je informacije posredovala danski vladi, ki je odgovorila z dopisom z dne 15. marca 2004. Danske oblasti in službe Komisije so se sestale 9. februarja 2004.
(7)
Komisija je 19. maja 2004 sprejela odločbo o javnem financiranju, dodeljenem TV2 v obdobju od leta 1995 do leta 2002 preko naročnin in drugih ukrepov (6). V odločbi je bilo sklenjeno, da je pomoč združljiva s skupnim trgom, razen zneska v višini 628,2 milijona DKK (približno 84,3 milijona EUR), ki ga je bilo treba vrniti z obrestmi („odločba o izterjavi“).
(8)
TV2 in danske oblasti ter zasebni radijski in televizijski postaji Viasat in SBS/TVDanmark so nato pri Sodišču Evropskih skupnosti vložile tožbo proti odločbi Komisije o izterjavi.
(9)
Danske oblasti so izvedle odločbo Komisije o izterjavi. TV2 je dejansko povrnila 1 050 milijonov DKK (7).
(10)
Vračilo je povzročilo finančno krizo v TV2. Posledično je Danska leta 2004 priglasila dokapitalizacijo v korist TV2.
(11)
Komisija je z odločbo z dne 6. oktobra 2004 (8) odobrila odločitev danske vlade za dokapitalizacijo TV2 s povečanjem njenega kapitala za 440 milijonov DKK in pretvorbo državnega posojila v višini 394 milijonov DKK v kapital („ukrepi za dokapitalizacijo“). SBS in Viasat sta vložili tožbo proti tej odločbi.
(12)
22. oktobra 2008 (9) je Sodišče prve stopnje (zdaj Splošno sodišče) med potrjevanjem mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje TV2 razglasilo odločbo Komisije o izterjavi („sodba“) za nično. Pritožba ni bila vložena.
(13)
Komisija mora po sodbi Sodišča sprejeti nov sklep, saj je ponovno uvedla formalni postopek preiskave v zvezi z obdobjem 1995-2002.
(14)
Poleg tega je Sodišče v zadevi o dokapitalizaciji izdalo sklep (10) („sklep“), v katerem je navedlo, da ni bilo potrebe po sprejetju sklepa. V odstavku 35 obrazložitve je Sodišče ugotovilo, da obstaja tesna povezava med odločbo o izterjavi in odločbo o dokapitalizaciji. Sodišče je menilo, da je razglasitev ničnosti odločbe o izterjavi spremenila odločbo o dokapitalizaciji brez kakršne koli utemeljitve in pomena. V njej je navedeno, da je „[k]ljub temu, da so posebne okoliščine pričujoče zadeve Komisijo spodbudile, da je sprejela dve odločbi, […] očitno, da ti odločbi predstavljata dva vidika istega pravnega vprašanja glede ukrepov Kraljevine Danske za TV2 in posledično TV2 A/S (11) v zvezi z opredelitvijo, ali gre za državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, in, če je tako, v zvezi z določitvijo njune združljivosti s skupnim trgom.“ Razglasitev ničnosti odločbe o izterjavi je zato zahtevala „nov pregled vseh ukrepov, ki jih je Kraljevina Danska izvedla za TV2.“ Zoper sklep ni bila vložena pritožba.
(15)
Komisija mora v skladu s sklepom Sodišča v svoji oceni v tem sklepu upoštevati ukrepe, ki so jih leta 2004 izvedle danske oblasti zaradi vračila, naloženega z razveljavljeno odločbo o izterjavi.
(16)
Iz uvodnih izjav 13, 14 in 15 sledi, da ta sklep obsega samo ukrepe, ki jih je država izvedla v korist TV2 za obdobje 1995-2000, vendar bo Komisija v skladu s sklepom Sodišča v svoji oceni v tem sklepu upoštevala tudi ukrepe za dokapitalizacijo, izvedene leta 2004, ki so bili rezultat vračila, naloženega z razveljavljeno odločbo o izterjavi.
(17)
Komisija je v dopisu z dne 20. marca 2009 pozvala danske oblasti, naj predložijo svojo analizo posledic sodbe v tej zadevi.
(18)
Danske oblasti so po več podaljšanjih roka 26. junija 2009 poslale svoje ugotovitve. V prilogi k dopisu so danske oblasti predložile tudi pripombe TV2.
(19)
Z danskimi oblastmi oziroma TV2 so potekali številni sestanki, med drugim tudi 25. avgusta 2009, 7. februarja 2011 in 4. marca 2011.
(20)
Komisija je poslala dodatne zahteve za informacije, med drugim 22. septembra 2010, 28. oktobra 2010, 19. novembra 2010 in 14. januarja 2011, na katere so danske oblasti odzvale 17. novembra 2010, 30. novembra 2010, 3. februarja 2011, 24. februarja 2011 in 7. marca 2011. Danske oblasti so predložile različne podatke tudi marca in aprila 2011.
(21)
Komisija je prejela tudi pripombe tretjih strani, zlasti SBS/TVDanmark dne 7. februarja 2011.
(22)
Komisija je 4. avgusta 2008 sprejela odločbo, v kateri ni vložila nobenega ugovora glede dodelitve pomoči za reševanje TV2 v obliki kredita za 1 000 milijonov DKK (12). Konkurentka TV2, tj. MTG/Viasat, je vložila pritožbo zoper odločbo. Splošno sodišče je ustavilo postopek, dokler Komisija ne sprejme odločitve v zadevi o prestrukturiranju (13).
(23)
Danska je 4. februarja 2009 v skladu s členom 108(3) PDEU obvestila Komisijo o načrtu prestrukturiranja v zvezi s TV2 Danmark A/S (v nadaljnjem besedilu „zadeva o prestrukturiranju“). Komisija je v dopisu z dne 2. julija 2009 Dansko obvestila, da je začela postopek v skladu z zadevo o prestrukturiranju (14).
(24)
Preiskava, ki jo je Komisija izvajala v zadevi o prestrukturiranju, je potekala vzporedno z oceno te zadeve, sklep Komisije v zadevi o prestrukturiranju pa bo sprejet vzporedno in hkrati s tem sklepom.
II. PODROBEN OPIS
II.1 NACIONALNO OZADJE
II.1.1 DANSKI TRG RADIJSKIH IN TELEVIZIJSKIH DEJAVNOSTI V OBDOBJU 1995-2002
(25)
V letih 1995-2002 sta na Danskem delovali dve javni radijski in televizijski postaji, in sicer Danmark Radio („DR“) in TV2. DR se je skoraj v celoti financirala iz naročnin. TV2 se je delno financirala iz naročnin, vendar tudi iz prihodkov iz oglaševanja.
(26)
TV2 je bila ustanovljena leta 1986 (15) kot neodvisna avtonomna ustanova, ki se financira iz državnih posojil. Postaja je začela z nacionalnim oddajanjem 1. oktobra 1988. Oddajala je zemeljski televizijski program TV2, leta 2000 pa je začela oddajati satelitski televizijski program TV2 Zulu. Konec leta 2002 je iz javnega programa TV2 Zulu nastal komercialni plačniški televizijski program. Poleg tega je vlada odobrila osem postaj za regionalne postaje TV2. TV2 je morala objavljati oddaje z regionalnih postaj TV2 na svojem nacionalnem zemeljskem televizijskem programu.
(27)
Med letoma 1995 in 2002 sta poleg javnih radijskih in televizijskih postaj na danskem trgu radijskih in televizijskih dejavnosti po vsej državi delovali še dve komercialni radijski in televizijski postaji, TVDanmark in TV3/3+. Komercialni radijski in televizijski postaji sta konkurirali TV2 na trgu televizijskega oglaševanja po vsej državi. TVDanmark je del SBS Broadcasting S.A. in je na Danskem oddajala dva programa. Od leta 1997 je TVDanmark2 oddajala prek mreže 10 lokalnih komercialnih televizijskih postaj, od leta 2000 pa je oddajala britanski licenčni satelitski program, TVDanmark1. Satelitska programa TV3 in 3 + sta začela oddajati leta 1992. Oba sta del skupine Modern Times Group (MTG).
II.1.2 ZAKONSKE ZAHTEVE V OBDOBJU 1995-2002
(28)
Predpisi, ki urejajo pristojnosti javnih radijskih in televizijskih postaj v preiskovanem obdobju 1995-2002, so določeni v poznejših različicah Zakona o radijskem in televizijskem oddajanju (v nadaljnjem besedilu „Zakon o oddajanju“) (16).
(29)
Namen TV2 je ponujati in distribuirati nacionalne in regionalne televizijske programe. Distribucija lahko poteka s pomočjo radijske opreme, vključno s sateliti ali kabelskimi sistemi. Minister za kulturo izda uredbe, ki urejajo obveznosti.
(30)
TV2 ima obveznost izvajanja javnih storitev. V okviru Zakona o oddajanju (iz leta 1994, tj. različice, ki je veljala v zadevnem obdobju) (17) je TV2 neodvisna ustanova, katere cilj je ponujati in distribuirati nacionalne in regionalne televizijske programe prek neodvisnih programskih dejavnosti. Obseg ponujenih programov mora biti primarno osredotočen na kakovost, spremenljivost in raznolikost. Pri načrtovanju programov za regionalne postaje TV2 je treba dati prednost regionalnemu pomenu.
(31)
Kot je navedeno v sodbi (18) Sodišča, se je natančna opredelitev namena javnih storitev s časom spreminjala, vendar so vse opredelitve na različnih točkah med obdobjem preiskave zahtevale „kakovost, spremenljivost in raznolikost“, ki so bistvene kakovostne zahteve glede javnih storitev, zaupane postaji TV2.
(32)
Dodatno opredelitev namena javnih storitev je mogoče najti v statutih za TV2. Ti, na primer, določajo obveznosti oddajanja TV2, kar zadeva umetnost in kulturo, dansko filmsko produkcijo, programe za otroke, mladino in etnične skupine. TV2 je dolžna predvajati tudi nujna obvestila za javnost.
(33)
Javne storitve TV2 se financirajo iz deleža TV2 pri naročninah, iz prihodka od oglaševanja in iz drugih virov. V skladu s pogoji Zakona o oddajanju, ki je veljal leta 1994 (19), se vse dejavnosti TV2 financirajo iz sredstev, prenesenih iz sklada TV2 ob upoštevanju okvirnih proračunov, ki jih je določil minister za kulturo, iz prihodka od prodaje programov ter prek drugih prispevkov, subvencij itd. Treba je poudariti, da je TV2 za leti 1995 in 1996 prejela delež prihodka iz naročnin in prihodka iz oglaševanja iz posebnega sklada (sklad TV2) (20).
(34)
Določbe glede oddajanja komercialnih televizijskih postaj, ki presegajo eno lokalno območje, so določene v poglavju 5 Zakona o oddajanju. Poglavje 6 obravnava lokalne radijske in televizijske storitve. Glavna zahteva je pridobitev licence za oddajanje. Programske zahteve za imetnike licenc so določene v odredbah št. 874 o evropski vsebini in št. 1349 o lokalnih radijih in televizijah (21). V skladu s tema odredbama morajo omrežne postaje, ki pridobijo lokalno televizijsko licenco za oddajanje, vsaj eno uro dnevno prenašati lokalne programe in pripraviti bistveni del svojega programa v danskem jeziku ali za dansko občinstvo. Ker TV3, 3 + in prvi program TVDanmark oddajajo po britanski licenci, veljajo ta pravila samo za TVDanmark2.
II.1.3 KOMERCIALNE DEJAVNOSTI TV2
(35)
Med letoma 1995 in 2002 je TV2 izvajala številne komercialne dejavnosti, odkar ji je bila 1. januarja 1997 (22) v ta namen dodeljena ločena pravna podlaga, ki ji je med drugim omogočila uporabo tehnične opreme, ustanavljanje novih podjetij ali kapitalske naložbe v obstoječa podjetja. Med letoma 1995 in 2002 je to vključevalo dejavnosti, kot so oglaševanje, prodaja programov, oddajanje drogov v najem, trgovina, spletne dejavnosti, preprodaja športnih pravic itd.
(36)
Od januarja 2001 je bila TV2 dolžna voditi ločeno računovodstvo za izvajanje svojih javnih storitev in za „izvajanje drugih storitev“, če slednje presegajo 5 % prometa in 3 milijone DKK letno. Uporabljati je bilo treba izračun polnih obratovalnih stroškov, cene za nejavne storitve/proizvode je bilo treba določiti na podlagi tržne vrednosti, prenosi kapitala med izvajalci javnih storitev in drugih storitev pa so morali potekati v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu in niso smeli vključevati naročnin (23).
II.2 UKREPI
(37)
TV2 je med letoma 1995 in 2002 prejemala prihodek od naročnin.
(38)
Minister za kulturo določa višino naročnin, ki jih morajo plačati lastniki radijskih sprejemnikov in televizorjev, hkrati za eno ali več let (24). Televizijske naročnine pobira DR, prihodek pa se nato porazdeli med DR in TV2, kot to določi minister za kulturo v okviru sporazuma z danskim parlamentom o sredstvih javnega obveščanja.
(39)
Minister za kulturo določi predpise o začetku in prenehanju obveznosti plačevanja naročnine, o plačilnih rokih in izterjavi, o stroških opominov itd. Neplačane zamudne obresti se zaračunavajo v skladu z zakonom o obrestih. Hypotekenbank (danska hipotekarna banka) lahko pobere neporavnane pristojbine in dajatve. Neplačani zneski se lahko, na primer, vzamejo od plače zadevne osebe v skladu s pravili o pobiranju osebnih davkov, kakor je določeno v Zakonu o obdavčevanju pri viru.
(40)
TV2 je bila do leta 1997 financirana (prihodek je dobivala iz oglaševanja in naročnin) iz sklada T2. TV2 je od leta 1997 prejemala svoj delež prihodka iz naročnine neposredno od DR.
(41)
TV2 je leta 1995 in leta 1996 prihodke iz oglaševanja prejemala iz sklada TV2 (25).
(42)
TV2 je prejela tudi 58 milijonov DKK iz radijskega sklada za večjo zavezanost danski filmski produkciji.
(43)
Poleg tega je TV2 iz sklada TV2, ko je bil ta leta 1997 ukinjen, prejela 167 milijonov DKK za naložbe v digitalizacijo svojih produkcijskih sistemov in 50 milijonov DKK za pokritje svojih stroškov poslovanja.
(44)
TV2 je bila oproščena tudi plačila davka od dobička pravnih oseb na podlagi Zakona o gospodarskih družbah. Posledična ugodnost, ki jo ima TV2 od te oprostitve v preiskovanem obdobju, znaša 159,4 milijona DKK. Danska država je januarja 2001 uvedla mehanizem za nevtralizacijo učinka, ki ga ima oprostitev od plačila davka na komercialne dejavnosti TV2. TV2 je morala prenesti 30 % letnega presežka iz svojih nejavnih storitvenih dejavnosti na svoje javne storitvene dejavnosti. Ta stopnja ustreza običajni stopnji za davek od dobička pravnih oseb, ki ga je Danska uvedla leta 2000.
(45)
Stroške ustanovitve in primanjkljaj iz poslovanja TV2 v začetnem obdobju njenega delovanja so financirala državna posojila. V skladu z začetnimi sporazumi o posojilu bi morala TV2 plačevati obresti na glavnico in poplačati celotni znesek posojil. Vendar je bila TV2 v celotnem preiskovanem obdobju oproščena plačevanja obresti in je imela moratorij na odplačevanje dolgov. Ugodnost, ki je izhajala iz brezobrestnih in nepovratnih posojil za ustanovitev podjetja in za poslovanje je za preiskovano obdobje znašala 341,8 milijona DKK.
(46)
Do konca leta 1996 je država izdala poroštva za posojila, ki jih je najel sklad TV2, da bi financiral poslovanje TV2. Znesek zajamčenih posojil se je prenesel na TV2, ko je bil sklad ukinjen. Ugodnost TV2, ki izhaja iz tega poroštva, znaša 9,8 milijona DKK.
(47)
Danska je imela v preiskovanem obdobju dostop do treh zemeljskih oddajnih frekvenc s pokritjem celotne države, ki so bile rezervirane za javne radijske in televizijske postaje. Ena frekvenca je bila rezervirana za TV2, druga za DR in tretja za digitalno televizijo.
(48)
TV2 je plačevala pristojbino za uporabo rezervirane oddajne frekvence s pokritjem celotne države Nacionalni agenciji za informacijsko tehnologijo in telekomunikacije, tj. državnemu organu Ministrstva za raziskave, tehnologijo in razvoj (26). Višina pristojbine je bila določena v danskem Finančnem zakonu. TV2 je v preiskovanem obdobju letno plačevala od 2 do 4 milijone DKK za pristojbine za frekvence.
(49)
Danska ima tudi frekvence, ki imajo samo regionalno pokritje. Vlada je leta 1997 uvedla možnost združevanja regionalnih frekvenc, da bi se doseglo širše pokritje (omrežje). Med letoma 1998 in 2001 so morale vse lokalne komercialne televizijske postaje z licenco za oddajanje v omrežni konfiguraciji plačevati državi letno pristojbino (27). Za regionalne storitve TV2 ni bilo treba plačevati pristojbine, ker so oddajale v „oknih“ na nacionalni frekvenci TV2. Komercialna televizijska postaja TVDanmark je bila edini operater, ki je plačeval to pristojbino za svoj drugi program. TVDanmark je skupno plačala pristojbine v višini 85 milijonov DKK.
(50)
Lastniki občinskih antenskih inštalacij so prek svojih inštalacij dolžni prenašati javne programe TV2 (obveznost prenašanja).
III. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI IN DANSKE
(51)
Prvič, Komisija je po svoji odločitvi o začetku formalnega postopka preiskave prejela različne pripombe zainteresiranih strani. Najpomembnejše točke so povzete v nadaljevanju.
(52)
TVDanmark je ugotovila, da je oddajna frekvenca, ki pokriva vso državo in jo dodeli država, predstavljala državno pomoč, saj se država odreče prihodku iz teh skromnih sredstev. Konkurenti so imeli pokritje največ 77 %. TVDanmark je ugotovila, da je dejstvo, da se je omrežna pristojbina zaračunavala samo TVDanmark2 in ne lokalnim postajam TV2, čeprav so z ekonomskega in komercialnega vidika v enakem položaju, predstavljalo državno pomoč lokalnim postajam TV2. Po mnenju ACT, Antena 3 TV in Telecinco je načelo ES o nevtralnosti glede sredstev za oddajanje zahtevalo, da se pristojbina obračunava vsem vrstam omrežij.
(53)
Kar zadeva oprostitev od plačila davka od dobička pravnih oseb, so ACT, Antena 3 TV in Telecinco ugotovili, da se obveznost TV2 do prenosa 30 % dobička, povezanega s komercialnimi dejavnostmi, na dejavnosti njenih javnih storitev ni mogla šteti kot enakovredna plačevanju davka od dobička pravnih oseb državi, ker je to izkrivljalo konkurenco na trgu radijskih in televizijskih dejavnosti.
(54)
Glede opredelitve mandata javnih radijskih in televizijskih postaj TV2 je več tretjih strani menilo, da ni bila legitimna. Trdile so, da so bili pogoji v zvezi s prenosom nalog in pogoji glede sorazmernosti izpolnjeni. TVDanmark je ugotovila, da bi morala Komisija v svojem izračunu prekomernega nadomestila upoštevati koristi, ki jih je imela TV2 zaradi oprostitve plačila davka od dobička pravnih oseb, brezobrestnih in nepovratnih posojil za ustanovitev podjetja, državnega poroštva za posojila za poslovanje ter brezplačne uporabe oddajne frekvence. TVDanmark je izjavila, da so bila tržna nihanja v prihodku od televizijskega oglaševanja na splošno omejena in niso upravičevala povečanja kapitala TV2.
(55)
Kar zadeva oglaševalski trg, je TVDanmark izjavila, da cenovna praksa TV2 komercialnim operaterjem ni dopuščala povračila neodvisnih stroškov. TVDanmark je morala za svoje TRP določiti približno 30-40 % nižjo ceno kot TV2, da bi jo sprejeli na trgu (TRP in GRP postaje TV2 so vredne več, ker je njihova pokritost boljša) (28). Zaradi edinstvenega položaja TV2 v smislu kritja in programskega proračuna bi oglaševalec vedno namenil določen del svojega proračuna TV2, da bi dosegel maksimalni učinek v smislu števila stikov, dosega in/ali pogostosti v okviru danega proračuna. TVDanmark je navedla številke, ki kažejo, da so njene dejavnosti v obdobju od 1997 do 2002 prinašale izgubo, domnevno zato, ker je nelojalna konkurenca TV2 preprečevala TVDanmark, da bi ustvarila zadosten prihodek. TVDanmark je predložila tudi analizo določanja cen za televizijsko oglaševanje na danskem trgu, ki jo je pripravilo podjetje Copenhagen Economisc. Analiza je primerjala povprečne in mejne cene na trgu ter prišla do sklepa, da se je konkurenca pojavljala samo pri preostalem povpraševanju, zaradi česar bi morala kakršna koli primerjava temeljiti na mejnih cenah. Poleg tega je TVDanmark predložila informacije o primerjavi cen oglaševanja TV2 s cenami drugih sredstev javnega obveščanja ter s cenami v drugih državah.
(56)
TV3 je navedla, da je morala dajati zelo visoke popuste za svoj oglaševalski prostor, da bi jo sprejeli na trgu, ker je TV2 ponujala izjemne mejne popuste za preostali del proračuna oglaševalcev za televizijsko oglaševanje, če so namenili tudi ta preostali znesek za TV2.
(57)
Drugič, Komisija je po svoji odločitvi o začetku formalnega postopka preiskave prejela tudi pripombe danskih oblasti. Najpomembnejše točke so povzete v nadaljevanju.
(58)
Danske oblasti so menile, da se oddajne frekvence za TV2 niso mogle obravnavati kot prednost, ker so imele tudi lokalne televizijske postaje zase rezervirane oddajne frekvence. Zato TV2 ni bila deležna posebne obravnave. TV2 je plačala pristojbino za uporabo frekvence kot vse druge postaje.
(59)
Glede oprostitve plačevanja davka od dobička pravnih oseb so danske oblasti pripomnile, da je bil dobiček iz komercialnih dejavnosti precej omejen in da je izbrana metoda za nevtralizacijo učinka oprostitve TV2 od plačevanja davka od dobička pravnih oseb na komercialne dejavnosti onemogočala, da bi imela kakršno koli finančno korist od oprostitve.
(60)
Glede vprašanja o sorazmernosti so danske oblasti navedle, da se je prenos 167 milijonov DKK iz sklada TV2 dodelil za digitalizacijo oddajnega omrežja. Zato ga ni mogoče obravnavati kot prosti kapital.
(61)
Danske oblasti so tudi navedle, da je presežek za obdobje 1995-2002 odražal razumno stopnjo povračila v zvezi s prometom TV2. Poleg tega je bil kot varovalo potreben kapital v primeru nenadnega padca prihodka iz oglaševanja in TV2 po zakonu ni smela najemati posojil, ki presegajo 4 % letnega prometa. Po mnenju danskih oblasti je država delovala tudi v skladu z „načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu“, saj lastniški kapital TV2 ni presegal kapitala, ki bi ga vložil običajen vlagatelj v tržnem gospodarstvu. Tak kapital ni bil v nasprotju s Pogodbo, če se ni uporabljal za navzkrižno subvencioniranje komercialnih dejavnosti TV2.
(62)
Kar zadeva ravnanje TV2 na oglaševalskem trgu, so danske oblasti izpostavile, da je TV2 dosledno določala svoje cene tako, da bi kar najbolj povečala svoj prihodek. Cene so bile določene izključno glede na ponudbo in povpraševanje. Določale so se letno na podlagi izračunov oglaševalskega oddelka TV2 o komercialnem deležu gledalcev (starostna skupina 21-50 let), programskega načrta, gospodarskih gibanj in konkurenčnih razmer na trgu. Stroški poslovanja TV2 se niso upoštevali kot dejavnik za izračun in prav tako ne znesek prihodka iz naročnin. TV2 je imela najvišje cene na danskem trgu, zato nedvomno ni zniževala cen, kar bi povzročilo večjo potrebo po državnem financiranju.
(63)
Danske oblasti so predložile poročilo, ki so ga pripravili pri RBB Economics, o konkurenci na danskem trgu za televizijsko oglaševanje. V poročilu je bilo ugotovljeno, da so bile povprečne neto cene, ki jih je zaračunavala TV2, dejansko višje od cen, ki so jih zaračunavali njeni konkurenti, in da so razlike v cenah oglaševanja, ki sta jih zaračunavali TV2 in TVDanmark, pojasnjene z razlikami v njuni relativni moči v smislu programov in sposobnosti pridobivanja gledalcev.
(64)
Tretjič, Komisija je po sodbi Sodišča danske oblasti pozvala, naj izvedejo svojo analizo njenih posledic za zadevni primer.
(65)
Danske oblasti so poslale svoje ugotovitve in predložile tudi pripombe TV2. Najpomembnejše točke so povzete v nadaljevanju.
(66)
Danske oblasti in TV2 so v zvezi s prihodkom iz oglaševanja za leti 1995 in 1996 trdile, da danska država ni imela nadzora nad zneski in se zato ne bi smel obravnavati kot državna sredstva. Danske oblasti niso potrdile podatkov, na katere se je sklicevala Komisija, ampak so pojasnile, da je bilo treba pri izračunu prihodka iz oglaševanja upoštevati dejstvo, da se je del denarja iz sklada TV2 porabil za financiranje regij TV2 in da se je ta del lahko financiral samo iz naročnin. Vendar pa so danske oblasti priznale, da bi se moral prihodek iz oglaševanja v vsakem primeru upoštevati za izračun neto stroškov mandata radijskih in televizijskih postaj ter da je predstavljal dohodek, ustvarjen iz dejavnosti javnih storitev.
(67)
Danske oblasti in TV2 so tudi izpostavile sodbo Sodišča kot dokaz, da so bili izpolnjeni pogoji iz sodbe Altmark z dne 24. julija 2003 (29). Opozorili so, da so bile v zadevi TV2, tako kot v zadevi BUPA (30), upoštevane okoliščine, ki so obstajale že pred datumom sodbe Altmark. Zatrdili so, da je bilo treba pri uporabi meril iz zadeve Altmark upoštevati smisel in namen meril, s čimer so se upoštevala dejstva posebne zadeve. Po njihovem mnenju je iz sodbe sledilo, da je bila edina zahteva, ki jo je Sodišče naložilo danski državi, ta, da naj „načeloma“ ravna v skladu s pogoji iz zadeve Altmark.
(68)
Danske oblasti in TV2 so zlasti menile, da je bil postopek za določanje naročnine, vsaj načeloma, pregleden in skladen z zahtevami drugega merila iz zadeve Altmark, in po njihovem mnenju je to zadostovalo v smislu sodbe Sodišča. Menile so, da je bilo izpolnjeno tudi tretje merilo, v kolikor je bilo TV2 dovoljeno, da obdrži razumen dobiček. V zvezi s četrtim merilom iz zadeve Altmark so izpostavile obsežna preverjanja, ki so se uporabljala za TV2, ter trdile, da sta zadeva BUPA in sodba Sodišča podprli njihovo trditev, da bi bilo treba v tem primeru zahteve nekoliko ublažiti ali izpolniti samo njihov bistveni del. S sklicevanjem na zadevo Chronopost (31) so tudi poudarile, da TV2 v praksi ni bilo mogoče primerjati s tipičnim dobro vodenim podjetjem. Poleg tega so danske oblasti ponovile svoje stališče, da bi moralo biti nadomestilo odobreno v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
(69)
Danske oblasti in TV2 so nadalje trdile, da bi bilo treba državno pomoč razglasiti za združljivo. Pojasnili so proces, ki je privedel do povečanja kapitala v TV2, in izpostavile različne razloge, zakaj je TV2 ta kapital potrebovala za izpolnitev mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje.
(70)
Tudi nekatere tretje strani so po sodbi Sodišča predložile pripombe. V bistvu so trdile, da se pogoji iz zadeve Altmark ne bi smeli šteti za izpolnjene, zlasti zato, ker gospodarska poročila, na katera se je sklicevalo Sodišče, niso zadovoljivo dokazala, da sta bili drugo in četrto merilo izpolnjeni. Izjavile so tudi, da bi morala Komisija vztrajati pri svojem sklepu v razveljavljeni odločbi o izterjavi, tj. da pomoč ni bila združljiva.
IV. OCENA UKREPOV
IV.1 DRŽAVNA POMOČ V SMISLU ČLENA 107(1) PDEU
(71)
Člen 107(1) PDEU določa: „Razen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“
(72)
Komisija mora oceniti, ali zgoraj opisani ukrepi predstavljajo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
IV.1.1 DRŽAVNA SREDSTVA IN PORAZDELITEV ODGOVORNOSTI
(73)
Komisija mora oceniti, ali zadevni ukrepi vključujejo državna sredstva.
(74)
Komisija v zvezi z naročnino upošteva ugotovitve Sodišča iz njegove sodbe (32). Med drugim danske oblasti določijo znesek; obveznost plačila naročnine ne izhaja iz pogodbenega razmerja med postajo TV2 in njenimi naročniki, ampak zgolj iz dejstva, da imajo naročniki televizijski ali radijski sprejemnik; plačilo se po potrebi krije na podlagi pravil za pobiranje davkov; ter, nazadnje, danske oblasti določijo delež naročnin, ki se nakaže postaji TV2. Sodišče je sklenilo, da s prihodki iz naročnine razpolagajo in jih nadzirajo danske oblasti ter so zato državna sredstva.
(75)
Sodišče je v zvezi s prihodkom iz oglaševanja za leti 1995 in 1996 v svoji sodbi poudarilo, da sta naročnina in prihodek iz oglaševanja po svoji naravi različna (33).
(76)
Sodišče je v svoji sodbi menilo (34), da Komisija ni navedla zadostnih razlogov, zakaj bi bilo treba prihodek iz oglaševanja obravnavati kot državna sredstva.
(77)
Komisija mora glede na odločitev v zadevi PreussenElektra (35) dokazati, ali se lahko prihodek iz oglaševanja za leti 1995 in 1996 opredeli kor državna sredstva. V ta namen mora oceniti, ali je bil ta prihodek pod nadzorom danske države.
(78)
Komisija v zvezi s tem upošteva naslednje dejavnike, ki so pomembni za odločanje o tem, ali je prihodek iz oglaševanja leta 1995 in leta 1996 predstavljal državna sredstva.
(79)
TV2 je leta 1995 in leta 1996 prejela prihodek iz oglaševanja iz sklada TV2, ta pa je prejel prihodek iz oglaševanja od TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame je bil ločen državni medij, neodvisen od TV2. Podjetje je bilo ustanovljeno zato, da je delovalo kot zastopnik za prodajo oglasov na TV2 na komercialni podlagi (36). TV2 Reklame je imel pogodbeno razmerje s svojimi oglaševalskimi strankami.
(81)
Prenos prihodka iz TV2 Reklame v sklad TV2 ni bil obvezen. Vendar pa se je za prenos odločila danska država (37). Minister za kulturo je določil, kateri del dobička TV2 Reklame naj bi se prenesel v sklad TV2. Odločitev je bila sprejeta za eno ali več let hkrati z odobritvijo danskega parlamenta (finančnega odbora). Minister za kulturo bi lahko odločil, da je treba neprenesen dobiček porabiti za vrnitev državnega poroštva, ki je bilo prej izdano za TV2 Reklame ali za kulturne namene.
(82)
V praksi se je leta 1995 in leta 1996 v sklad TV2 prenesel celoten znesek dobička TV2 Reklame.
(83)
Sklad TV2 je bil ustanovljen z namenom, da TV2 zagotavlja dohodek iz naročnin in prihodek iz oglaševanja. Sklad TV2 je pripadal skupini TV2. Upravljal ga je upravni odbor TV2.
(84)
Vsakoletni prenos denarja iz sklada TV2 na postajo TV2 ni bil obvezen. Vendar pa se je za prenos na TV2 odločila danska država. Po zakonu je bilo treba iz sklada TV2 prenesti sredstva na TV2 v skladu z okvirnimi proračuni, ki jih je določil minister za kulturo (38).
(85)
V praksi TV2 leta 1995 in leta 1996 ni prejela celotnega prihodka iz oglaševanja iz sklada TV2.
(86)
Poleg tega se v računovodskih izkazih sklada TV2 ni razlikovalo med prihodkom iz oglaševanja in sredstvi iz naročnin. Prihodek, ki se ni prenesel na TV2, se je akumuliral v skladu TV2. Na TV2 se je prenesel takrat, ko je bil sklad TV2 ukinjen.
(87)
Po mnenju TV2 in danskih oblasti je prihodek iz oglaševanja pripadal TV2 in TV2 je bila do njega pravno upravičena. Sklicevali so se na dopis ministra za pravosodje z dne 22. novembra 2003, v katerem je bilo navedeno, da se lahko sredstva iz sklada TV2 porabijo samo za kritje dejavnosti TV2. Po mnenju TV2 in danskih oblasti je zato obstajala pravna obveznost, da se prihodek iz oglaševanja iz sklada TV2 sčasoma prenese na postajo TV2. Vendar, kot je nakazano zgoraj, po zakonu ni bilo nobene obveznosti, da se celoten prihodek iz oglaševanja prenese na TV2, posebno odločitev o tem, ali naj se denar prenese na TV2 in če bi se, kolikšen bi bil znesek, pa bi moral sprejeti minister.
(88)
V zvezi s TV2 je treba dodati, da postaja ni imela nobenega pogodbenega razmerja z oglaševalci in nobenega vpliva na oglaševalske dejavnosti (39). Danska vlada je potrdila, da je bil pričakovani prihodek iz oglaševanja za prihodnje leto določen neodvisno od TV2.
(89)
Komisija na podlagi zgoraj navedenih informacij meni, da je imel minister nadzor nad sredstvi v TV2 Reklame in skladu TV2. Zlasti je bilo ugotovljeno, da (i) je bila danska država tista, ki je odločila, ali se bo del ali celoten prihodek iz oglaševanja prenesel v sklad TV2 in na postajo TV2; (ii) TV2 leta 1995 in leta 1996 ni prejela celotnega prihodka iz oglaševanja; ter da (iii) se je prihodek iz oglaševanja, ki ni bil prenesen, akumuliral v skladu TV2, kjer se je v praksi združil z naročninami.
(90)
Komisija iz teh razlogov meni, da prihodek iz oglaševanja za leti 1995 in 1996, ki se je prenesel na TV2 prek TV2 Reklame in sklada TV2, v tem posebnem primeru predstavlja državna sredstva.
(91)
Vendar tudi če prihodki iz oglaševanja ne bi bili opredeljeni kot državna sredstva (kar pa so bili), to ne bi spremenilo zneska državne pomoči, ki bi se lahko štel za združljivega. V skladu s stalno prakso Komisije in Sporočilom o oddajanju (40) je treba pri izračunu neto stroškov javne storitve upoštevati dohodek, ki izhaja iz dejavnosti javnih storitev, kar pomeni, da tak prihodek, tudi če se ne šteje za državna sredstva, zmanjšuje potrebo po javnem financiranju. Tako menijo tudi danske oblasti (41).
(92)
Ad hoc prenos sredstev na TV2 iz radijskega sklada je vključeval prihodek iz naročnin, ki ga je TV2 dobila na razpolago po odločitvi države. Enako velja za ad hoc prenos iz sklada TV2, ko je bil ukinjen, čeprav je to daleč od dejstva, da je danska država izvajala nadzor nad skladom TV2, kot je navedeno zgoraj, in so bila zato sredstva iz sklada TV2 dana na razpolago TV2 z odločitvijo države. Ker so ta sredstva ostala pod javnim nadzorom, jih je treba obravnavati kot državna sredstva. Ker se prihodek iz oglaševanja obravnava kot državna sredstva in ker je o prenosu na TV2 v času ukinitve v vsakem primeru odločala država, danske oblasti trdijo, da je pavšalni znesek, prenesen na TV2 ob ukinitvi sklada TV2, izhajal izključno iz prihodka iz oglaševanja, vendar to ne spremeni tega sklepa.
(93)
Komisija v zvezi z drugimi državnimi ukrepi meni, da oprostitev od plačila davka od dobička pravnih oseb predstavlja porabo javnih sredstev, saj je odrekanje davčnim prihodkom enakovredno porabi državnih sredstev v obliki davčnih izdatkov (42).
(94)
Brezobrestna in nepovratna posojila, dodeljena TV2, neposredno zagotovi država in so dodeljena iz državnega proračuna. Danska država se z odrekanjem obrestim in povračilom teh posojil odreka prihodku in zato ta sredstva predstavljajo državna sredstva. Poleg tega je danska država tista, ki jamči za posojila za poslovanje. Ugodnost državnega poroštva je ta, da tveganje, povezano s poroštvom, nosi država. Državni prevzem tveganja se običajno plača z ustrezno premijo. Kadar se država odreče taki premiji, je to ugodnost za TV2 in odliv državnih sredstev (43).
(95)
Poleg tega je država rezervirala oddajno frekvenco s pokritjem celotne države za TV2, za katero TV2 plačuje pristojbino državnemu organu. Letna pristojbina, ki jo je plačala TV2, se je v preiskovanem obdobju gibala med 2 in 4 milijoni DKK.
(96)
Zaradi pomanjkanja primerjalne osnove za pristojbino, ki se je plačala za frekvenco s pokritjem celotne države, se pristojbina lahko primerja samo s pristojbino, ki se je plačala za dovoljenje za dostop do večjega deleža prebivalstva prek omrežne konfiguracije. Pristojbina za frekvenco, ki jo je plačala TV2 za pokritje celotne države, je bistveno nižja od omrežne pristojbine, ki se je zaračunala TVDanmark in se je gibala med 5 milijoni DKK leta 1997 in 30 milijoni DKK leta 2001, in to kljub temu, da znaša stopnja prodora omrežja regionalnih frekvenc TVDanmark samo 77 %. TV2 je torej lahko dosegla večji delež danskih prebivalcev po nižji ceni.
(97)
Komisija zato meni, da pristojbina za frekvenco ne odraža tržnih pogojev in da se je s tem, ko se ne zahteva tržna cena za to premoženje, država odrekla prihodku, ki bi bil v interesu državnega proračuna.
(98)
Ker pa TV2 ne oddaja prek konfiguracije lokalnih frekvenc, da bi ustvarila nacionalno omrežje, ni dolžna plačevati pristojbine za omrežje. Ker država ni bila upravičena do pobiranja te pristojbine od TV2, se ni odrekla prihodku in zato državna sredstva v to niso vključena.
(99)
Komisija prav tako ne more odkriti nobenih državnih sredstev v pravni določbi, ki bi obvezovala lastnike antenskih inštalacij, da prenašajo javne programe prek teh inštalacij (obveznost prenašanja), ker se država ne odreka dohodku in aktivno ne prenaša denarja na te operaterje. Čeprav ima TV2 ugodnosti iz pravila o dostopu, pa nima finančnih koristi od državnih sredstev (44).
(100)
Vse zgoraj navedene ukrepe je mogoče pripisati danski državi, ker so, kot je opisano zgoraj, na tak ali drugačen način vključevali odločitev danske države.
IV.1.2 SELEKTIVNA PREDNOST IN IZKRIVLJANJE KONKURENCE
(101)
Komisija meni, da so prihodki iz naročnin, prenosi iz sklada TV2 (vključno s prihodkom iz oglaševanja za leto 1995 in leto 1996) in radijskega sklada, oprostitev od plačevanja davka od dobička pravnih oseb, brezobrestna in nepovratna posojila ter državno poroštvo za posojila za poslovanje skupaj z dostopom do frekvence s pokritjem celotne države pod ugodnejšimi pogoji dajali TV2 gospodarsko in finančno prednost, ker so jo razbremenjevali stroškov poslovanja, ki bi običajno bremenili njen proračun. Poleg tega konkurenti TV2 niso prejeli enakih sredstev.
(102)
Vendar državni ukrepi, ki so nadomestilo za neto dodatne stroške storitve, ki je splošnega gospodarskega interesa, niso državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če so izpolnjeni štirje pogoji, ki jih je Sodišče Evropskih skupnosti določilo v zadevi Altmark (45):
-
prvič, od podjetja prejemnika je treba dejansko zahtevati, da poravna obveznosti iz izvajanja javnih storitev, in te obveznosti je treba jasno opredeliti;
-
drugič, parametre, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, je treba določiti vnaprej na objektiven in pregleden način;
-
tretjič, nadomestilo ne sme presegati tistega, kar je potrebno, da se pokrijejo vsi ali del stroškov, nastalih pri poravnavanju obveznosti iz izvajanja javnih storitev, ob upoštevanju zadevnih prihodkov in sprejemljivega dobička za poravnavo teh obveznosti;
-
četrtič, kadar podjetje, ki mora poravnati obveznosti iz izvajanja javnih storitev, ni izbrano po postopku javnih naročil, je treba stopnjo potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih tipično podjetje, dobro vodeno in ustrezno preskrbljeno s produkcijskimi sredstvi, da lahko izpolnjuje nujne zahteve javnih storitev, imelo s poravnavo teh obveznosti, ob upoštevanju zadevnih prihodkov in sprejemljivega dobička za poravnavo obveznosti.
(103)
Kot bo podrobneje opisano v oddelku tega sklepa, ki obravnava združljivost ukrepov (uvodna izjava 160 in naslednje tega sklepa), iz sodbe Sodišča sledi, da je prvi pogoj iz sodbe Altmark izpolnjen.
(104)
Komisija mora v zvezi z drugim merilom iz sodbe Altmark, po katerem je treba parametre, ki se uporabljajo za izračun nadomestila, določiti vnaprej na objektiven in pregleden način, oceniti pravne in gospodarske pogoje, v okviru katerih je bil v preiskovanem obdobju določen prihodek iz naročnin, do katerega je upravičena TV2. Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da je bil postopek naslednji.
(105)
Glede na točki 29 in 30 dopisa danskih oblasti z dne 24. marca 2003 je Zakon o radijskem in televizijskem oddajanju, ki se je uporabljal v preiskovanem obdobju (46), določal način, na katerega naj bi se financirala postaja TV2 kot celota (sredstva iz naročnin, prihodek iz oglaševanja in drugi viri dohodka), in ministru za kulturo dodelil odgovornost za določanje deleža naročnine TV2 in DR ter tako zneska nadomestila, ki bi se dodelil TV2. Opozoriti je treba, da je TV2 za leti 1995 in 1996 svoj delež naročnine prejela iz sklada TV2.
(106)
V skladu z uveljavljeno prakso je višino nadomestila določil minister po posvetovanju s finančnim odborom danskega parlamenta v okviru sporazuma o sredstvih javnega obveščanja, ki je bil sklenjen z večino političnih strank v parlamentu. V zadevnem času so obstajali trije sporazumi o sredstvih javnega obveščanja: sporazum o sredstvih javnega obveščanja za obdobje 1994-1997, sklenjen dne 16. septembra 1993, sporazum o sredstvih javnega obveščanja za obdobje 1997-2000, sklenjen dne 10. maja 1996, in sporazum o sredstvih javnega obveščanja za obdobje 2001-2004, sklenjen dne 28. marca 2000.
(107)
Tako je bil prihodek iz naročnin določen za razmeroma dolgo obdobje. V preiskovanem obdobju nadomestilo, dodeljeno TV2, ni bilo predmet nobenega naknadnega pregleda, niti takrat, ko je prihodek TV2 upadal. Na primer, kljub temu, da je dohodek TV2 iz oglaševanja leta 1999 drastično upadel, nadomestilo ni bilo prilagojeno, da bi odražalo to dejstvo.
(108)
Po mnenju danskih oblasti je bilo nadomestilo določeno prek cenovnega in plačnega indeksiranja proračuna in računov TV2 ter z ekonomskimi analizami.
(109)
KPMG, tj. revizijsko podjetje, je leta 1995 in leta 1999 izvedlo poglobljene ekonomske analize. Pri poročilu iz leta 1999 je podjetju KPMG pomagala skupina za spremljanje, ki so jo sestavljali predstavniki vodilnih udeležencev na trgu, vključno s konkurenti TV2. Posebna pozornost je bila namenjena informacijam o morebitnem dohodku iz virov razen naročnine, kot je prihodek iz oglaševanja.
(110)
Danske oblasti so v točkah 164 in 165 svojega dopisa z dne 24. marca 2003 navedle, da so bile svetovalne študije podjetja KPMG, katerih namen je bil predvideti verjetno gibanje prometa iz oglaševanja na danskem oglaševalskem trgu in vire dohodka TV2 ter opredeliti negotovosti, povezane s temi izračuni, pripravljene zato, da se danski vladi in parlamentu zagotovi boljša podlaga za določanje in dodeljevanje prihodka iz naročnin v pogajanjih o medijski politiki.
(111)
Danske oblasti so navedle, da so bili dokumenti, ki so se uporabljali za določanje nadomestila, javno dostopni. Sporazumi o sredstvih javnega obveščanja so bili objavljeni v sporočilih za javnost in uradnem zapisniku parlamentarnih postopkov (Folketingstidende). Zakonodaja, s katero naj bi se izvajali sporazumi o sredstvih javnega obveščanja, je bila objavljena v danskem uradnem listu (Lovtidende). Objavljeni so bili tudi računovodski izkazi TV2, skupaj z zgoraj navedenimi ekonomskimi analizami.
(112)
Komisija mora na podlagi sodbe Sodišča oceniti, ali se lahko glede na zgoraj opisani postopek sklene, da je drugo merilo iz sodbe Altmark izpolnjeno.
(113)
Po eni strani Komisija upošteva, da je Sodišče v svoji sodbi (47) navedlo, da „[…] ni mogoče izključiti, da bi zgoraj navedena podrobna pravila o določitvi zneska naročnine, ki pripade postaji TV2, lahko bila objektivna in pregledna podrobna pravila, če bi vključevala med drugim intervencijo danskega parlamenta, če bi se opirala na ekonomske analize, ki bi jih pripravila revizorska družba ob pomoči stalne skupine strokovnjakov, v kateri bi sodelovali konkurenti postaje TV2, in če bi bile te analize objavljene, tako kot letni obračuni postaje TV2. Ni torej mogoče izključiti, da bi natančna analiza teh podrobnih pravil morda pripeljala do sklepa, da je Kraljevina Danska, celo preden je Sodišče določilo pogoje Altmark, v bistvu zagotovila upoštevanje drugega od teh pogojev.“ Sodišče je tudi trdilo, da „je bil znesek naročnin, ki pripade postaji TV2 […], izračunan pravzaprav ob domnevi, da se ohranijo ti drugi državni ukrepi v prid tej RTV-postaji“ (48) (npr. oprostitev od plačevanja davka itd.).
(114)
Komisija meni, da je vključenost danskega parlamenta v postopek določanja naročnine zagotovila določeno stopnjo preglednosti in objektivnosti. Poleg tega so bili sporazumi o sredstvih javnega obveščanja, ki določajo znesek sredstev iz naročnin, ki se dodeli TV2, določeni za več let vnaprej, zato nadomestilo postaje TV2 v preiskovanem obdobju ni bilo nikoli prilagojeno.
(115)
Vendar so ekonomska poročila, ki jih je pripravilo podjetje KPMG, podala samo izračune zneska prihodka iz oglaševanja za TV2 (tj. dohodkovni vidik). Glede stroškov v zvezi z izračunom nadomestila ni bilo nobenih podatkov in Komisija meni, da so sporazumi o sredstvih javnega obveščanja temeljili izključno na indeksaciji stroškov TV2 iz prejšnjih let. Danske oblasti so navedle, da je bilo nadomestilo določeno na podlagi cenovnega in plačnega indeksiranja proračuna in računov TV2 ter na podlagi ekonomskih analiz, ki so ocenjevale samo dohodkovni vidik in niso obravnavale obdobja, ki ga obsega sporazum o sredstvih javnega obveščanja, sklenjen 16. septembra 1993.
(116)
Poleg tega ni bilo nobene navedbe parametrov, ki bi se uporabili za izračun nadomestila. Znesek nadomestila je bil določen vnaprej, vendar drugo merilo sodbe Altmark zahteva, da morajo bili sami parametri, ki se uporabljajo za izračun nadomestila, predhodno določeni na objektiven in pregleden način.
(117)
Komisija glede na navedeno meni, da drugo merilo sodbe Altmark ni izpolnjeno. Merila sodbe Altmark so v vsakem primeru kumulativna in Komisija ugotavlja, da četrto merilo ni izpolnjeno (glej spodaj).
(118)
Četrto merilo sodbe Altmark zahteva, da „mora biti ponudnik javne storitve izbran glede na postopek oddaje javnega naročila ali se mora raven potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje, ki je ustrezno opremljeno s produkcijskimi sredstvi, zato da lahko zadosti potrebam javne službe, imelo pri izpolnjevanju teh obveznosti ob upoštevanju realiziranih prejemkov in razumnega dobička zaradi izpolnjevanja teh obveznosti.“
(119)
V obravnavani zadevi ponudnik javne storitve TV2 ni bil izbran po postopku oddaje javnega naročila. Komisija mora zato oceniti, ali je bila raven nadomestila določena na podlagi stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje, ki je ustrezno opremljeno s produkcijskimi sredstvi, imelo pri izpolnjevanju obveznosti javne službe.
(120)
Ekonomski in pravni pogoji, po katerih je bilo določeno nadomestilo TV2, so opisani zgoraj. V smislu sodbe Sodišča in ob upoštevanju njegove ugotovitve, da je postopek, ki ga je Kraljevina Danska uporabila za določitev zneska prihodka iz naročnin, ki je pripadel TV2 med letoma 1995 in 2002, med drugim vključeval ekonomske analize, ki so bile pripravljene s pomočjo konkurentov TV2, mora Komisija pri ocenjevanju, ali so se stroški TV2 primerjali s stroški povprečnega dobro vodenega operaterja, zlasti upoštevati poročila podjetja KPMG iz leta 1995 in leta 1999.
(121)
Poročila podjetja KPMG upoštevajo različne scenarije o tem, kako bi se lahko oglaševalski trg razvijal v ustreznih obdobjih naročnine. Poročila ne vsebujejo informacij o TV2 kot taki (npr. o njenem finančnem stanju ali njenih stroških poslovanja); ponazarjajo način, na katerega bi se lahko prihodek iz oglaševanja razvijal in kolikšen del splošnega oglaševalskega trga bi lahko zagotavljal prihodek za TV2. Z oceno načina, na katerega bi se promet iz oglaševanja na danskem oglaševalskem trgu najverjetneje razvijal, in opredelitvijo negotovosti, povezanih s temi ocenami, so bila poročila del postopka, ki so ga danske oblasti uporabile za določitev naročnine, ki bi bila odobrena za TV2.
(122)
Poročila podjetja KPMG ne ocenjujejo nobenih stroškov TV2 ali stroškov drugih operaterjev, s čimer se omejujejo na upoštevanje razvoja oglaševalskega trga in delež prihodka postaje TV2 iz oglaševanja. Opozoriti je treba tudi na to, da poročila ne vključujejo prvih let preiskovanega obdobja, ki ga obsega sporazum o sredstvih javnega obveščanja iz leta 1993.
(123)
Do določene mere so pri sestavi teh poročil sodelovali tudi konkurenti. V poročilu iz leta 1995 je navedeno, da je bilo vključenih „več zainteresiranih strank“, vendar ni jasno, kdo so bile te stranke. V poročilu iz leta 1999 je omenjena stalna skupina strokovnjakov, ki je dejansko vključevala konkurente TV2. Vendar dejstvo, da so bila ta ekonomska poročila do neke mere sestavljena s pomočjo konkurentov TV2, samo po sebi ne dokazuje, da je bila izvedena analiza konkurentovih stroškov.
(124)
Povedano drugače, poročila ne vključujejo nobene analize stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje, ki je ustrezno opremljeno s produkcijskimi sredstvi, imelo pri izpolnjevanju obveznosti javne službe, ampak so namesto tega obravnavala bolj splošno vprašanje obetov za oglaševalski trg in znesek bodočega prihodka postaje TV2 iz oglaševanja. Dodati je treba tudi, da so cene na oglaševalskem trgu določene z različnimi dejavniki, kot so deleži gledalcev, in ne le na podlagi stroškov.
(125)
Danske oblasti in TV2 so predstavile tudi pravne in dejanske argumente v zvezi s četrtim pogojem sodbe Altmark.
(126)
Prvič, Danska je citirala zadevo BUPA, pri čemer je zatrjevala, da četrti pogoj iz sodbe Altmark ni nujno veljal ali vsaj, da bi morala Komisija v smislu sodbe Sodišča samo oceniti, ali je bil načeloma izpolnjen. Komisija zavzema stališče, da so bile razmere v zadevi BUPA dokaj posebne v tem, da zadevna shema, ki se je nanašala na zagotavljanje zdravstvenih storitev, ni bila povezana s stroški, ampak je za razliko od drugih sektorjev javnih storitev temeljila na profilih tveganja konkurentov. Zato takrat ni bilo možnosti, da bi operater izboljšal učinkovitost s svojimi stroški. Vendar je za javne radijske in televizijske postaje nadomestilo mogoče izračunati na podlagi stroškov in prihodka.
(127)
Drugič, Danska je s sklicevanjem na zadevo Chronopost (49) trdila, da ponudnika javne storitve, kot je TV2, ni mogoče primerjati z zasebnim operaterjem. Vendar Komisija zavzema stališče, da je za razliko od vprašanja, obravnavanega v zadevi Chronopost, ki se je nanašalo na dodelitev stroškov v smislu ocene združljivosti, bistvo četrtega merila sodbe Altmark natančno to, da je treba stroške zagotovljene javne storitve, če ni razpisa, primerjati s stroški povprečnega, dobro vodenega podjetja, ki je ustrezno opremljeno s produkcijskimi sredstvi.
(128)
Poleg tega je Danska trdila, da je državni urad za revizijo (Rigsrevision) izvedel finančne in upravne revizije računovodskih izkazov TV2 kot del svojih rutinskih presoj TV2 ter da so bili izvedeni rutinski pregledi, vključno s pregledi učinkovitosti. Vendar Komisija ni mnenja, da je dejstvo, da so bili računovodski izkazi TV2 predloženi v pregled ministru za kulturo, zadosten dokaz, da so bili stroški TV2 stroški povprečnega, dobro vodenega podjetja. Poleg tega je dvomljivo, ali so lahko naknadne kontrole ustrezne za izpolnitev četrtega merila, če pred določitvijo nadomestila ni bila izvedena nobena analiza stroškov.
(129)
Danske oblasti so izpostavile zlasti poročilo danskega državnega urada za revizijo iz leta 2000, v katerem se je sprememba produktivnosti TV2 do določene mere primerjala s spremembo produktivnosti DR in nekaterih tujih javnih radijskih in televizijskih postaj (British Broadcasting Corporation (BBC), Sveriges Television „SVT“ in Norsk Riksringkastning „NRK“). Državni urad za revizijo je v poročilu ugotovil, da sta tako DR kot TV2 med letoma 1990 in 1999 izboljšali produktivnost. DR je svoje urne stroške za prva oddajanja zmanjšala bolj kot TV2, vendar so bili leta 1999 ti stroški še vedno za 53 % višji od stroškov TV2. Skupni urni stroški oddajanja DR so bili leta 1999 za približno 29 % višji od stroškov TV2. Državni urad za revizijo je tudi ugotovil, da so bile izboljšave produktivnosti DR in TV2 večje od ali enake povečanju produktivnosti ostalih treh javnih radijskih in televizijskih postaj.
(130)
Vendar to poročilo ni zadosten dokaz, da je bil četrti pogoj izpolnjen.
(131)
Poročilo je bilo dejansko pripravljeno po sporazumih o sredstvih javnega obveščanja, ki so določili znesek nadomestila, in zato ni pokazalo, da je bilo nadomestilo določeno na podlagi stroškov, ki bi jih imelo povprečno podjetje pri izpolnjevanju obveznosti javne službe.
(132)
Poleg tega se je v poročilu izvedla primerjava z drugimi javnimi radijskimi in televizijskimi postajami in se zato niso obravnavali stroški „povprečne“ postaje. Na primer, v poročilu ni bilo dokazano, da so bili stroški DR, ki ji ni dovoljeno, da dohodek ustvari z oglaševanjem, in katere raven nadomestila je bila določena v okviru istega sporazuma o sredstvih javnega obveščanja kot za TV2, stroški povprečnega podjetja. Zato za namene četrtega merila sodbe Altmark ni mogoče sprejeti sklepa na podlagi primerjave s stroški DR.
(133)
V zvezi s primerjavo s tujimi javnimi radijskimi in televizijskimi postajami se je v poročilu primerjal samo razvoj produktivnosti TV2 z eno od drugih javnih radijskih in televizijskih postaj, vendar ni bilo nobenih navedb o stopnji učinkovitosti kot taki in zato tudi o samih stroških. Zlasti bi lahko bilo manjše povečanje produktivnosti odvisno od več dejavnikov, na primer od tega, da je bila učinkovitost večja na začetku obdobja ali da postaja ni mogla podaljšati svojega časa oddajanja. Na primer, v odstavku 51 poročila je navedeno, da „so se stroški BBC in SVT v zadevnem obdobju povečali skoraj identično, in sicer je bilo povečanje realnih stroškov okoli 50-odstotno, medtem ko so se realni stroški NRK povečali za okoli 60 %. Kot je navedeno zgoraj, so se realni stroški DR povečali za 23 %, realni stroški TV2 pa za 63 %. Ker se čas oddajanja SVT in BBC, kot je že bilo navedeno, ni podaljšal v enaki meri kot čas drugih postaj, je to povečanje stroškov pomenilo, da SVT in BBC svoje produktivnosti nista izboljšali na enak način kot druge tri javne radijske in televizijske postaje.“
(134)
Komisija tudi ugotavlja, da je v odstavku 50 navedeno, da „zato, ker državni urad za revizijo ni bolj podrobno preveril računovodskih izkazov tujih javnih radijskih in televizijskih postaj, lahko obstajajo razlike med dejavnostmi teh postaj in med metodami izračunavanja, ki so se uporabljale za posamezne računovodske postavke. To pomeni, da ni nujno, da se uporabljeni stroški in iz njih izpeljani stroški na enoto nanašajo na identične dejavnosti ter da so bili izračunani glede na identična računovodska načela. Zato ravni stroškov na enoto same po sebi niso ustrezne za primerjavo. Ker je namen vključevanja tujih postaj primerjava ‚razvoja‘ produktivnosti, ne pa raven produktivnosti kot taka, je državni urad za revizijo zavzel stališče, da lahko podatki, ki se nanašajo na tuje televizijske postaje, služijo kot kazalnik razvoja.“ Odstavek 53 poročila tudi poudarja, da „državni urad za revizijo ni podrobno proučil vzrokov zgoraj navedenih dogodkov, ker je razvoj navedenih stroškov na enoto, kot je navedeno zgoraj, odvisen od vsebine programov, ki jih ponujajo postaje, in ker analiza na kateri koli stopnji predpostavlja, da je kakovost ostala nespremenjena. Ker to predstavlja neposredno težavo na ravni izvajanja primerjav med zadevnimi javnimi radijskimi in televizijskimi postajami, je treba ugotovitve analize razlagati z določeno mero previdnosti. V zvezi s tem je ministrstvo za kulturo navedlo, da se strinja z opisanim razvojem stroškov na enoto ter da je treba primerjavo stroškov DR, TV2 in tujih javnih radijskih in televizijskih postaj na enoto razlagati z določeno mero previdnosti.“
(135)
Komisija zaradi zgoraj navedenih razlogov zavzema stališče, da poročilo ne kaže, da so stroški TV2 stroški, ki bi jih imelo povprečno, dobro vodeno podjetje pri izvajanju obveznosti javne službe.
(136)
Komisija glede na navedeno v zaključku meni, da četrto merilo iz sodbe Altmark ni izpolnjeno, in ker so ta merila kumulativna, nadomestilo, dodeljeno TV2, ne izpolnjuje pogojev, ki jih je določilo Sodišče v sodbi Altmark. Kot bo navedeno v nadaljevanju, Komisija v vsakem primeru meni, da se nadomestilo lahko obravnava kot združljivo z notranjim trgom.
(137)
Komisija mora tudi oceniti, ali bi lahko zadevni ukrepi izpolnjevali „načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu“. Danske oblasti in TV2 so trdile, da ukrepov ni mogoče označiti kot državno pomoč, ker so pogoji načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu izpolnjeni. Zlasti so menile, da je bilo v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu popolnoma upravičeno, da se presežek pusti v TV2 z namenom, da se poveča kapital.
(138)
V zvezi s tem je treba najprej opozoriti, da vprašanje, ali so bili ukrepi v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu upravičeni, ni enako vprašanju, ali bi se lahko obravnavali kot potrebni za izpolnitev nalog javne službe (glej oceno skladnosti spodaj), saj dejstvo, da je morala imeti TV2 določeno raven rezerv in kapitala za izvajanje nalog javne službe, ne pomeni, da bi zasebni vlagatelj vložil denar v podjetje in ne bi zahteval povračila.
(139)
Zato mora Komisija v skladu z ustaljeno sodno prakso določiti, ali se v podobnih okoliščinah lahko pričakuje, da bo zasebni vlagatelj, po velikosti primerljiv z organi, ki upravljajo javni sektor, pripravljen prispevati kapital v enakem obsegu (50). Čeprav ni nujno, da je ravnanje zasebnega vlagatelja, ki se primerja z ravnanjem javnega vlagatelja, enako ravnanju običajnega vlagatelja, ki vloži kapital zaradi njegove donosnosti v sorazmerno kratkem času, pa mora biti enako vsaj ravnanju zasebnega holdinga ali skupine zasebnih podjetij, ki sledijo strukturni politiki in jih vodijo dolgoročne perspektive donosnosti.
(140)
Poleg tega je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporabiti takrat, ko se sprejme odločitev, in ne naknadno (51).
(141)
Ker je Danska v tej zadevi edina zainteresirana stranka za TV2, je tako edini upnik, ki mu v primeru stečaja pripada povračilo. Zato bi lahko danska država z vidika vlagatelja poskušala doseči donos iz svoje naložbe, in sicer tako, da bi zahtevala nadomestilo v obliki obresti na posojilo ali v obliki donosa na vloženi kapital.
(142)
Komisija ugotavlja, da je Danska v zadevnem obdobju odstopila od zahtevka za obresti na posojila in dovolila moratorij na povračila. Poleg tega danska država ni zahtevala nobenega nadomestila za kapital, ki se je ustvarjal v TV2. Zato Danska ni zahtevala običajnega vračila svoje naložbe, kot bi običajno storil kateri koli upnik ali lastnik podjetja.
(143)
Poleg tega danske oblasti niso navedle nobenih utemeljenih razlogov, ki bi upravičili, zakaj bi bilo iz strateškega vidika smiselno reinvestirati presežek v TV2, namesto da bi zahtevale nadomestilo v obliki obresti ali dividend. Vlagatelj bi tako odločitev običajno sprejel samo, če bi menil, da bi reinvesticija povečala vrednost njegove začetne naložbe.
(144)
V zadevnem primeru pa ni bilo dokazano, da je obstajal poslovni načrt ali jasna celovita poslovna strategija, ki bi dokazovala njegov obstoj. Prav tako ni nič kazalo na to, da bi TV2 načrtovala razširitev svoje dejavnosti, da bi se ustvarila taka dodana vrednost. Glede na navedeno Komisija ne uporablja formalističnih utemeljitev, da bi zavrnila utemeljitev danskih oblasti glede načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu, ampak želi le oceniti, ali bi se vlagatelj v tržnem gospodarstvu odločil pustiti sredstva v TV2 na podlagi informacij, ki so mu bile na voljo takrat, ko je sprejel odločitev. Vendar Komisija ob upoštevanju informacij, ki so bile na voljo takrat, ko so bila sredstva prepuščena TV2 (52), in brez upoštevanja kakršnih koli premislekov glede nalog TV2 kot javne službe, ki jih zasebni vlagatelj ne bi upošteval, meni, da ni bilo nobenega poslovnega načrta in nobenega investicijskega projekta ali kakršnega koli drugega elementa, na podlagi katerega bi razumen zasebni vlagatelj menil, da bi reinvesticija povečala vrednost njegove začetne naložbe, in bi se zato odločil, da denar pusti v TV2, namesto da bi zahteval neko vrsto nadomestila.
(145)
Poleg tega so danske oblasti uporabile povračilo na promet kot merilo za dokaz, da so z reinvesticijo denarja v TV2 ravnale kot zasebni vlagatelj. Vendar je v tem primeru treba poudariti, da danska vlada že deluje kot financer TV2 s tem, da ji zagotavlja znatna sredstva za kritje dela njenih stroškov poslovanja. Višina teh sredstev neposredno vpliva na rezultate, ki jih je sposobna doseči TV2. V praksi se lahko to razmerje izboljša že s samim povečanjem državnega financiranja. Ker pa presežek financiranja običajno pripelje do neučinkovitosti, kar pomeni večje črpanje državnih sredstev, še zdaleč ni zanesljivo, da bo večje financiranje pripeljalo do ustreznega izboljšanja rezultatov.
(146)
Zato za danske oblasti ne more veljati, da so ravnale kot vlagatelj v tržnem gospodarstvu. Vendar Komisija meni, da se lahko nadomestilo obravnava kot združljivo, kot bo podrobno razloženo v nadaljevanju. Kot je bilo že navedeno, se vprašanje načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu razlikuje od vprašanja, ali je bilo upravičeno, da je danska država TV2 dovolila, da obdrži presežek, s katerim bi povečala kapital, potreben za njene naloge javne službe.
(147)
Komisija v zaključku meni, da je imela TV2 v preiskovanem obdobju koristi od ukrepov. TV2 na trgu televizijskega oddajanja konkurira drugim postajam, ki niso bile deležne enakih ugodnosti. Zato je treba ukrepe v smislu člena 107(1) PDEU obravnavati kot selektivne in kot ukrepe, ki izkrivljajo konkurenco.
IV.1.3 VPLIV NA TRGOVINO
(148)
Državne ukrepe ureja določba člena 107(1) PDEU, če vplivajo na trgovino med državami članicami. To velja za vse primere, ko so zadevne dejavnosti predmet trgovine Skupnosti.
(149)
Sodišče Evropskih skupnosti je pripravilo široko razlago tega pojma. Na podlagi ustaljene sodne prakse je treba takrat, kadar pomoč krepi položaj podjetja v primerjavi z drugimi podjetji, ki konkurirajo v trgovini Skupnosti, ta podjetja obravnavati kot podjetja, na katera vpliva navedena pomoč (53). Dejstvo, da se zadevno podjetje ne ukvarja z izvozom, ne izključuje možnosti vplivanja na trgovino. Kadar država članica dodeli podjetju pomoč, se lahko njegove domače dejavnosti zaradi pomoči podprejo ali celo povečajo, s tem pa se za druga podjetja zmanjšajo možnosti, da bi se uveljavila na trgu. Pomoč prejemniku posledično omogoča, da obdrži delež na trgu, ki bi ga lahko sicer prevzeli konkurenti v drugih državah članicah (54).
(150)
Komisija je v odstavku 18 Sporočila o oddajanju, pri čemer se je sklicevala na sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti, navedla, da se „[z]a državno financiranje javnih radijskih in televizijskih postaj […] na splošno lahko šteje, da vpliva na trgovino med državami članicami. To je jasno predvsem za nakup in prodajo programskih pravic, kar se pogosto dogaja na mednarodni ravni. Tudi oglaševanje, v primeru javnih radijskih in televizijskih postaj, ki imajo dovoljenje za prodajo oglaševalskega prostora, učinkuje prek meja, predvsem pri homogenih jezikovnih področjih prek nacionalnih meja. Poleg tega lahko lastniška struktura radijskih in televizijskih postaj posega v več kakor eno državo članico.“
(151)
V tem primeru Komisija ugotavlja, da je TV2 dejavna na mednarodnem trgu in si izmenjuje televizijske programe (55). TV2 neposredno konkurira komercialnim radijskim in televizijskim postajam, ki so dejavne na mednarodnem trgu za radijske in televizijske dejavnosti ter imajo mednarodno lastniško strukturo. TV2 je s finančnimi sredstvi, ki jih je dobila na razpolago, dobila tudi konkurenčno prednost za nakup televizijskih pravic in za naložbe v programe, ki bi se lahko naknadno prodali. Poleg tega so ukrepi pomoči postavili TV2 v ugoden položaj v primerjavi z njenimi konkurenti v Evropski uniji, saj so zmanjšali njihove možnosti uveljavitve na Danskem.
(152)
Komisija zato sklepa, da ukrepi, dodeljeni TV2, vplivajo na trgovino med državami članicami v smislu člena 107(1) PDEU.
IV.1.4 SKLEP
(153)
Ker so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 107(1) PDEU, Komisija sklepa, da so zgoraj opisani ukrepi, dodeljeni TV2, državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(154)
Ker je TV2 začela oddajati leta 1989, so bili vsi ukrepi za TV2 sprejeti po pristopu Danske k Evropski Uniji. Zato ukrepi, vključno s prihodki iz naročnin, predstavljajo novo državno pomoč (in ne obstoječe pomoči v smislu člena 108(1) PDEU).
IV.2 ZDRUŽLJIVOST POMOČI Z NOTRANJIM TRGOM
(155)
Komisija meni, da se člen 107(2) ter členi 107(3)(a), 107(3)(b), 107(3)(c) in 107(3)(d) PDEU očitno ne uporabljajo, tako danske oblasti kot TV2 pa v zvezi s tem niso predložile nobenih utemeljitev.
(156)
Komisija bo zato ocenila, ali bi se lahko uporabljal člen 106(2) PDEU.
(157)
V členu 106(2) PDEU je navedeno: „Podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, oziroma podjetja, ki imajo značaj dohodkovnega monopola, ravnajo po pravilih iz Pogodb, zlasti po pravilih o konkurenci, kolikor uporaba takšnih pravil pravno ali dejansko ne ovira izvajanja posebnih nalog, ki so jim dodeljene. Razvoj trgovine ne sme biti prizadet v takšnem obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije.“
(158)
Da se lahko za ukrep uporabi taka izjema, morajo biti izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
-
zadevna storitev mora biti storitev splošnega gospodarskega interesa („SSGP“) in jo mora država članica kot tako jasno opredeliti („opredelitev“),
-
država članica mora zadevno podjetje izrecno poveriti za opravljanje te storitve („pooblastitev“),
-
uporaba pravil o konkurenci iz Pogodbe mora ovirati opravljanje posebnih nalog, dodeljenih podjetju, izjema od teh pravil pa ne sme vplivati na razvoj trgovine do te mere, da bi bilo v nasprotju z interesi Unije („sorazmernost“).
(159)
Sporočilo o oddajanju (56) iz leta 2001 določa načela in metode, ki jih namerava Komisija uporabiti, da bi zagotovila skladnost z zgoraj naštetimi pogoji.
IV.2.1 OPREDELITEV
(160)
Po Zakonu o oddajanju (različica iz leta 1994) (57) je TV2 neodvisna ustanova, katere cilj je ponujati in posredovati nacionalne in regionalne televizijske programe prek neodvisnih programskih dejavnosti. Obseg ponujenih programov mora biti primarno osredotočen na kakovost, spremenljivost in raznolikost. Pri načrtovanju programov za regionalne postaje TV2 je treba dati prednost regionalnemu pomenu. Namen javnih storitev je podrobneje opredeljen v statutih TV2, v katerih je navedeno, da mora TV2 danskemu prebivalstvu nuditi programe, ki vključujejo novice, informacije, zabavo, umetnost in kulturo (58).
(161)
Komisija je seznanjena s tem, da je Sodišče v svoji sodbi (59) razpravljalo o javni storitvi, ki jo je TV2 po zakonu dolžna nuditi.
(162)
Prvič, Sodišče je opozorilo, da imajo države članice široko diskrecijsko pravico pri opredelitvi tega, kaj štejejo za storitve splošnega gospodarskega interesa. Zato lahko Komisija opredelitev, ki so jo države članice določile za te storitve, izpodbija samo v primeru očitne napake (60).
(163)
Kot je navedeno v odstavku 33 Zakona o oddajanju, morajo države članice poleg tega opredeliti naloge javne službe za javno postajo.
(164)
Natančneje, v zvezi s SSGP na področju radiotelevizije je Sodišče v okviru svoje sodne prakse priznalo, da lahko države članice zakonito določijo SSGP za oddajanje splošnih programov (61).
(165)
Ko so države članice v amsterdamskem protokolu (62) navedle, da je „sistem javne radiotelevizije v državah članicah neposredno povezan z demokratičnimi, socialnimi in kulturnimi potrebami vsake družbe in potrebo po ohranitvi medijske pluralnosti“, so se neposredno sklicevale na sisteme storitev javne radiotelevizije, ki so jih uvedle, in na organizacije, ki so zadolžene za oddajanje splošnih televizijskih programov v korist celotnega prebivalstva teh držav.
(166)
Sodišče je v svoji sodbi odločilo, da pristojnosti držav članic glede široke kvalitativne opredelitve radiotelevizijske SSGP, tako da pokriva oddajanje širokega izbora programov, ni mogoče izpodbijati, prav tako pa ni mogoče izpodbijati možnosti držav članic, da za financiranje SSGP uporabijo prihodek iz oglaševanja (63).
(167)
Možnosti držav članic, da široko opredelijo radiotelevizijske SSGP, tako da vključujejo oddajanje splošnih programov, ni mogoče izpodbijati z dejstvom, da se javna RTV-postaja ukvarja tudi z gospodarskimi dejavnostmi, zlasti s prodajo oglasnega prostora. Vprašanja opredelitve nalog javne službe dejansko ne gre zamenjati z vprašanjem mehanizma financiranja, izbranega za zagotavljanje te storitve (64).
(168)
Poleg tega je Sodišče pojasnilo, da Komisiji ni treba primerjati programa TV2 s programi komercialnih postaj. Če bi opredelitev namena javne storitve postala odvisna od obsega programa, ki ga ponujajo komercialne postaje, prek primerjalne analize programov, bi bile države članice prikrajšane za pravico do opredelitve javne storitve. V končni analizi bi bila opredelitev odvisna od komercialnih operaterjev in njihovih odločitev glede tega, ali naj oddajajo določene programe ali ne.
(169)
Sodišče (65) je tudi potrdilo, da obveznosti, naložene komercialnim postajam, niso primerljive z obveznostmi javne službe, ki so naložene TV2. Namen slednjih obveznosti je celotnemu danskemu prebivalstvu zagotoviti izbor programov, ki bo pester in ki bo izpolnjeval zahteve glede kakovosti, vsestranskosti in raznolikosti. Te obveznosti javne službe določajo vse radijske in televizijske dejavnosti TV2, in sicer bolj zavezujoče kot minimalne obveznosti, ki so z dansko zakonodajo določene za dodelitev licence za oddajanje.
(170)
Zato je Sodišče sklenilo (66), da „je kvalitativna opredelitev, ki so jo uporabili danski organi, nedvomno široka, saj RTV-postaji prepušča prosto sestavo sporeda. Zato je ni mogoče označiti za nenatančno, kot to navajajo tožeče stranke. Nasprotno, pooblastilo postaje TV2 je popolnoma jasno in natančno: celotnemu danskemu prebivalstvu zagotoviti pester izbor televizijskih programov, ki bodo kakovostni, vsestranski in raznoliki.“
(171)
Komisija glede na navedeno in na poseben značaj radijskega in televizijskega sektorja meni, da je „široka“ opredelitev, ki dani radijski in televizijski postaji nalaga nalogo, da ponuja vsestranski in raznolik program v skladu s svojim mandatom, zakonita po členu 106(2) PDEU z vidika razlagalnih določb Protokola. Taka opredelitev je skladna s ciljem izpolnjevanja demokratičnih, družbenih in kulturnih potreb določene družbe in zagotavljanja pluralizma medijev, skupaj s kulturno in jezikovno raznolikostjo.
(172)
Zato Komisija na podlagi navedenega meni, da se lahko opredelitev javne storitve, ki jo je predložila TV2, sprejme.
(173)
Treba je dodati, da je TV2 v preiskovanem obdobju upravljala spletno stran kot del svojega mandata javne radiotelevizije. Spletna stran obvešča uporabnike o televizijskih programih javne televizijske postaje TV2. Komisija se strinja, da spletna stran TV2, ki je omejena na obveščanje uporabnikov o javnih televizijskih programih TV2, spada v mandat javne radiotelevizije TV2. Zato izkoriščanje te strani ne vsebuje očitne napake. Poleg tega je TV2 upravljala komercialno spletno stran z igrami itd. Zato je treba komercialno spletno storitev TV2 obravnavati kot izključno komercialno dejavnost, saj ponuja interaktivne proizvode po individualnem povpraševanju, kot so igrice ali „klepetalnice“, ki se ne razlikujejo od podobnih komercialnih proizvodov. Zato slednje dejavnosti ne spadajo v obseg javnih storitev TV2.
IV.2.2 POOBLASTITEV
(174)
Da bi se lahko uporabila izjema na podlagi člena 106(2) PDEU, se mora mandat javne radiotelevizije izdati TV2 z uradnim pravnim aktom. Komisija ugotavlja, da so TV2 z Zakonom o oddajanju (67) uradno dodeljene naloge za javno televizijsko oddajanje. Komisija tudi upošteva sodbo Sodišča, v kateri je to navedlo, da „naj bi [bilo] očitno, da ima postaja TV2 take naloge [javne službe]“ (68).
(175)
Ker pa pravna opredelitev ne pojasni dovolj, kakšne druge vrste storitev so dovoljene kot javne storitve, je nujno, da se za vsako dodatno dejavnost, ki jo želi TV uvesti kot javno storitev, predhodno izda uradni mandat. Komisija opaža, da TV2 v preiskovanem obdobju ni ponujala drugih storitev, razen svojega mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje. Spletna stran, ki ponuja druge storitve, kot so igrice, se je izvajala kot komercialna dejavnost, medtem ko se spletna stran, ki je samo obveščala uporabnike o javnih televizijskih programih TV2, lahko obravnava kot del mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje, ker je ni mogoče ločiti od storitve radijskega in televizijskega oddajanja. Komisija zato sklepa, da je bil mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje v preiskovanem obdobju TV2 legitimen.
(176)
Kakor pa je določeno v točkah 41-43 Sporočila o oddajanju iz leta 2001, ne le da se mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje uradno izda radijski in televizijski postaji, temveč se mora tudi izvajati tako, kakor je določeno v listini o pooblastitvi. Ker Komisija ne more presoditi, ali so izpolnjeni standardi kakovosti, je zaželeno, da bi obstajal ustrezen nadzorni organ, pri čemer mora država članica izbrati mehanizem, ki bi zagotovil učinkovit nadzor, da je ta organ neodvisen od pooblaščenega podjetja.
(177)
V tem smislu Komisija izjavlja, da je generalni revizor leta 2000 izvedel posebno preiskavo o vsebini in značaju obveznosti iz izvajanja javnih storitev TV2 in tudi o njihovem izpolnjevanju v praksi. Ta preiskava ni odkrila pomanjkanja skladnosti s strani TV2, kar zadeva njene obveznosti iz javnih storitev. Poleg tega je obstajal med letoma 2001 in 2002 Svet za javne storitve, katerega naloga je bila zagotoviti skladnost TV2 z njenimi obveznostmi iz izvajanja javnih storitev, čeprav ta organ v svojem kratkem obstoju nikoli ni objavil nobenih poročil v zvezi s tem. Komisija tudi nima nobenih namigov o tem, da TV2 ne bi izpolnjevala svojih obveznosti ali da bi bilo njeno izvajanje tako, da se storitev ne bi mogla več obravnavati kot SSGP na podlagi člena 106(2) PDEU.
(178)
Kar zadeva finančni nadzor javnih radijskih in televizijskih storitev, Komisija ugotavlja, da je generalni revizor pregledal računovodske izkaze TV2 v celotnem preiskovanem obdobju. Revizije so vključevale finančne in upravne revizije, čeprav generalni revizor ni bil pooblaščen, da bi preprečil prekomerna nadomestila stroškov javnih storitev TV2.
(179)
Vendar je Komisija pooblaščena za izvedbo ocene glede prekomernega nadomestila. Komisija ugotavlja, da se je na Danskem izvajala Direktiva o preglednosti. Od danskih oblasti je prejela tudi podatke, ki ji omogočajo, da oceni, ali je državno financiranje sorazmerno ali ne.
IV.2.3 SORAZMERNOST
(180)
Glede na sodbo Sodišča in Sporočilo o oddajanju iz leta 2001 je ocena sorazmernosti, ki jo mora izvesti Komisija, dvojna.
(181)
Komisija mora najprej izračunati neto stroške mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje, poverjenega TV2, in preveriti, ali so se ti stroški prekomerno nadomestili v primerjavi s potrebami TV2, da bi izpolnila svoje naloge javne službe.
(182)
Komisija mora nato analizirati ravnanje TV2 na oglaševalskem trgu. Sporočilo o oddajanju iz leta 2001 poudarja, da bi izvajalca storitve javne radiotelevizije pokrivanje nižjega prihodka z državno pomočjo lahko zavedlo k znižanju cen za oglaševanje ali druge komercialne dejavnosti na trgu, ki niso javne storitve, da bi s tem zmanjšal prihodek konkurentov. Komisija zato meni, da kadar izvajalec javnih storitev radiotelevizije zniža cene dejavnosti, ki niso javne storitve, pod mejo, potrebno za povračilo neodvisnih stroškov, ki bi jih moral v podobnem položaju običajno nadomestiti uspešen komercialni operater, to kaže na obstoj prekomernega nadomestila obveznosti iz izvajanja javnih storitev.
1. Znesek državne pomoči in ocena prekomernega nadomestila
(183)
V skladu z Direktivo o preglednosti (69) morajo države članice voditi ločene račune za dejavnosti javnih storitev in dejavnosti nejavnih storitev. Stroški in prihodek se pravilno dodelijo na podlagi jasno opredeljenih, objektivnih načel izračuna obratovalnih stroškov.
(184)
Komisija meni, da ločevanje računov v sektorju radijskega in televizijskega oddajanja ne more biti preprosto ali celo mogoče na stroškovni strani, saj si različne dejavnosti delijo iste vložke. Države članice lahko v tem sektorju menijo, da so vsi programi radijske in televizijske postaje v sklopu pooblastila za izvajanje javnih storitev, medtem ko hkrati dopuščajo, da se izkoriščajo komercialno (70).
(185)
Komisija mora v tem sklepu najprej določiti stroške SSGP, ki jo je izpolnila TV2.
(186)
Ker TV2 izvaja tudi komercialne dejavnosti, mora voditi ločene račune za svoje različne dejavnosti. TV2 mora od leta 2001 po zakonu voditi ločene račune za svoje dejavnosti javnih storitev in za komercialne dejavnosti.
(187)
Komisija mora pri izračunavanju neto stroškov odšteti od bruto stroškov dejavnosti javnih storitev celoten neto presežek iz komercialnega izkoriščanja dejavnosti javne storitve. Danske oblasti so predložile zneske v skladu z metodo, predstavljeno v odstavku 56 Sporočila o oddajanju, ki prikazujejo izvajanje komercialnih dejavnosti in dejavnosti javnih storitev TV2. Zneski kažejo, da si je večina komercialnih dejavnosti TV2 delila iste vložke kakor dejavnosti javnih storitev. Zato ni bilo mogoče izpeljati bistvene dodelitve stroškov teh komercialnih dejavnosti. V takem primeru Komisija odšteje neto prihodke od komercialnih dejavnosti, da bi izračunala neto stroške dejavnosti javnih storitev. Komercialne spletne dejavnosti so edine dejavnosti, ki se lahko ločijo od mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje. Izgube, ki jih je imela TV2 iz svojih komercialnih spletnih dejavnosti od njihovega začetka leta 1997, znašajo […] (71) milijonov DKK.
(188)
Nato je Komisija odštela prihodke, nastale iz dejavnosti javnih storitev (prihodek iz oglaševanja in drugi komercialni prihodki), od bruto stroškov dejavnosti javnih storitev, da bi dobila neto stroške javnih storitev. Državno financiranje v gotovini se je nato odštelo od neto stroškov javne storitve. Izračun je prikazan v spodnji preglednici.
(189)
Opozoriti je treba, da danske oblasti in TV2 kljub številnim pozivom Komisije, naj zagotovijo natančen znesek prihodka iz oglaševanja za leti 1995 in 1996, niso mogle zagotoviti jasnih, nedvoumnih številk.
(190)
Danske oblasti so v svojem odgovoru z dne 26. junija 2009 navedle, da niso mogle potrditi zneska prihodka iz oglaševanja, ki ga je TV2 prejela iz sklada TV2 in naj bi leta 1995 znašal 400,1 milijona DKK, leta 1996 pa 337,7 milijona DKK.
(191)
TV2 je v svojem odgovoru navedla, da je leta 1995 in leta 1996 (i) sklad TV2 prihodek iz oglaševanja prejel od TV2 Reklame (824 milijonov DKK in 904,5 milijona DKK), naročnine pa od države (330,3 milijona DKK in 356,3 milijona DKK), ter (ii) da je v istih letih sklad TV2 prenesel 730,4 milijona DKK in 694 milijonov DKK na TV2, 269,6 milijona DKK in 275 milijonov DKK pa na regije TV2. Namen zneskov, prenesenih v sklad TV2, je bil pokriti potrebe TV2 in njenih regionalnih postaj po financiranju.
(192)
Danske oblasti so v svojih odgovorih z dne 26. junija 2009, 17. novembra 2010 in 30. novembra 2010 potrdile utemeljitev TV2, da so bile regionalne postaje TV2 brez kakršnega koli drugega komercialnega dohodka dejansko v celoti financirane z naročninami ter da bi lahko vsi zneski, ki so bili letno preneseni na regionalne postaje TV2, izvirali samo iz prihodka iz naročnin, prenesenega v sklad TV2. To nakazuje, da se lahko prihodek iz naročnin, ki je bil prenesen na TV2, obravnava kot enakovreden maksimalnemu znesku prihodka iz naročnin, ki je bil prenesen v sklad TV2 v vseh zadevnih letih, pri čemer se odštejejo vsi zneski, ki so bili preneseni na regionalne postaje TV2. Danske oblasti in TV2 trdijo, da to pomeni, da je bila večina financiranja, prenesenega iz sklada TV2 na postajo TV2 v letih 1995 in 1996, sestavljena iz neto prihodkov iz oglaševanja. Po mnenju danskih oblasti bi taka obrazložitev pomenila, da je TV2 leta 1995 prejela 60,7 milijona DKK iz naročnin (neto po odbitku transferjev regijam) in 669,7 milijona DKK (neto) prihodka iz oglaševanja, leta 1996 pa 81,3 milijona DKK iz naročnin in 612,7 milijona DKK prihodka iz oglaševanja.
(193)
TV2 in danske oblasti s svojo obrazložitvijo zneska prihodka iz oglaševanja za leti 1995 in 1996 Komisije niso prepričale. Komisija zlasti ugotavlja, da sklad TV2 ni vodil ločenih računov za prihodek iz oglaševanja in naročnine, zato so bili vsi ti prihodki med seboj pomešani. Komisija obžaluje, da danske oblasti niso zagotovile jasnih in nedvoumnih zneskov prihodka iz oglaševanja za leti 1995 in 1996. Vendar v tem posebnem primeru meni, da tega vprašanja ni potrebno nadalje raziskovati, saj ne predstavlja večje težave, ker Komisija, kot je bilo že navedeno, meni, da prihodek iz oglaševanja za leti 1995 in 1996 predstavlja državna sredstva, ki jih je treba v vsakem primeru odšteti od bruto stroškov dejavnosti javnih storitev. Zato je v spodnji preglednici prihodek iz oglaševanja, ki je bil prenesen iz sklada TV2 za leti 1995 in 1996, prikazan v istem stolpcu kot naročnine.
(194)
Prav tako je treba opozoriti, da je Komisija za leta 1997-2002 vključila naročnine, ki so bile na regije TV2 prenesene prek TV2. Komisija meni, da bi morali biti ti zneski vključeni v izračune kot prihodki in izdatki, ker jih je prejela TV2 in so se nato prenesli na regije, kar v praksi pomeni, da ne vplivajo na spodnje izračune Komisije.
(195)
Kapitalska injekcija, prenesena na TV2 za digitalizacijo, je prikazana v letu 1997 kot dohodek. Ustrezna znižanja so se upoštevala kot stroški, ko so se izvedle naložbe. Stroški digitalizacije so stroški javnih storitev. Da se isti stroški ne bi upoštevali dvakrat, se je amortizacija, ki ustreza izvedenim naložbam, odštela od bruto stroškov javnih storitev. Komisija kljub kritikam TV2 v zvezi s tem meni, da je v skladu z njeno stalno prakso pri izračunavanju državnega nadomestila treba upoštevati prihodke od države ali iz javnega sklada v letu, v katerem se dodelijo, in ne v letu, v katerem se porabijo.
Preglednica 1
Stroški javnih storitev in ukrepi nadomestil za obdobje 1995-2002 na podlagi računovodskih izkazov
(v milijonih DKK)
Leto
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Skupaj
Bruto stroški javne storitve
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Naložbe v digitalizacijo
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Neto prihodki iz oglaševanja, ki jih je TV2 prejela neposredno
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Drugi prihodki
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Neto stroški javne storitve
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Naročnine in neto prihodki iz oglaševanja, prejeti v obdobju 1995-1996 iz sklada TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Transfer ob ukinitvi radijskega sklada
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Transfer ob ukinitvi sklada TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Skupni znesek (i) naročnin ter prihodka iz sklada TV2 in radijskega sklada, navedenih zgoraj, ter (ii) neto stroškov javne storitve
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Vir: letne bilance stanja TV2
(196)
Kot je razvidno iz zgornje preglednice, financiranje presega stroške za 628,2 milijona DKK (84,4 milijona EUR).
(197)
Komisija upošteva dejstvo, da je TVDanmark mnenja, da bi bilo treba pri oceni prekomernega nadomestila upoštevati tudi druge ukrepe, od katerih je imela koristi TV2, kot so oprostitev od plačevanja obresti in davka ter dostop do oddajne frekvence s pokritjem celotne države pod ugodnejšimi pogoji. Te ugodnosti so povzete v spodnji preglednici:
Preglednica 2
Izračun ugodnosti iz oprostitve od plačevanja davkov od dobička pravnih oseb, obresti in oddajne frekvence
(v milijonih DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Skupaj
Oprostitev od plačevanja davka od dobička pravnih oseb
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Obračunane in še neplačane obresti za posojilo za ustanovitev podjetja
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Poroštvo države za posojila za poslovanje
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Pristojbina za oddajno frekvenco (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Skupaj
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komisija se strinja, da je treba v tej preiskavi te ukrepe upoštevati. Za izračun prekomernega nadomestila pa jih ni primerno vključiti v izračun v preglednici 1. V skladu s položajem Komisije v primeru RAI (73) se te dodatne ugodnosti lahko obravnavajo kot izravnalni stroški, ki bi jih bilo sicer treba financirati. Ko se torej računa sorazmernost državnega financiranja stroškov mandata za javno radijsko in televizijsko oddajanje, ne bi smeli vključiti teh dodatnih ugodnosti, ker bi plačilo zadevnih stroškov sorazmerno povečalo začetne stroške mandata, danega TV2. Za neto rezultat to ne bi predstavljalo razlike. Vendar je treba zagotoviti, da se te ugodnosti uporabijo samo za mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje in se ne dodeljujejo komercialnim dejavnostim. Ta točka je obravnavana v spodnjih uvodnih izjavah 235-237.
(199)
Danske oblasti in TV2 so navedle številne utemeljitve, da bi upravičile preplačani znesek financiranja, izračunan v uvodni izjavi 196. Zlasti mora Komisija v smislu sodbe Sodišča oceniti, ali je bil preplačani znesek financiranja dejansko potreben za TV2, da bi bila sposobna izvesti svoj mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje.
(200)
V zvezi s tem je treba najprej opomniti, da je amsterdamski protokol (74) poudaril posebnosti sektorja radijskega in televizijskega oddajanja v primerjavi s SSGP, ker je „sistem javne radiotelevizije v državah članicah neposredno povezan z demokratičnimi, socialnimi in kulturnimi potrebami vsake družbe in potrebo po ohranitvi medijske pluralnosti“. Te posebne značilnosti je treba upoštevati pri oceni združljivosti, ki jo je izvedla Komisija, v tem sklepu.
(201)
Poleg tega je Komisija v prejšnjih sklepih sprejela, da je določena kapitalska osnova upravičena za zagotavljanje javne storitve, ki jo izvajajo radiotelevizijske postaje. Na primer, v zadevi o avstrijski radijski in televizijski postaji (75) je Komisija navedla, da „v okviru člena 86(2) ES, kot je razloženo v amsterdamskem protokolu, države članice lahko javnim radijskim in televizijskim postajam na splošno zagotovijo toliko javnega financiranja, kot je potrebnega za zaščito izvajanja javne storitve. To ne zadeva samo tekočih stroškov izvajanja SSGP, ampak tudi lastniški kapital.“
(202)
Kot je Sodišče navedlo v svoji sodbi (76), „Komisija ne more svoje odločitve o naložitvi vračila vseh zneskov, za katere Kraljevina Danska trdi, da so potrebni za sestavo rezerve, ki je nujna za javno službo, utemeljiti z domnevno nezadostnim nadzorom, ker je bil vesten preizkus vseh pravnih in ekonomskih okoliščin, ki so bile odločilne pri sestavi te rezerve v obdobju, ki je predmet preiskave, popolnoma mogoč glede na podatke, ki jih ima Komisija, in da se, če ne bi bilo takega preizkusa, ne bi bilo mogoče veljavno izreči o vprašanju, ali je bila ta rezerva v celoti ali celo samo delno dejansko potrebna za javno službo.“
(203)
Sodišče je dodalo (77), da s povsem formalnimi zahtevami, kot je zahteva po posebni in pregledni rezervi, ni mogoče utemeljiti naloženega vračila ter da dejstvo, da postaji TV2 v praksi ni bilo treba poseči v svoje rezerve, ne omogoča sklepa, da bi bilo treba te rezerve šteti za nesorazmerne glede na potrebe po financiranju pri zagotavljanju javne storitve (78).
(204)
Komisija mora zato oceniti vse dejavnike, ki so jih danske oblasti upoštevale pri določanju nadomestila, ki je bilo v letih 1995-2002 dodeljeno TV2, in sprejetju odločitve, da ustvarijo rezerve. Komisija bi se v zvezi s tem sklicevala na prejšnjo oceno postopka, ki se je uporabljal za določanje naročnin v uvodni izjavi 105.
(205)
V zvezi s premisleki, ki so danske oblasti privedle do tega, da so ustvarile rezervo za izpolnjevaje mandata TV2 za radijsko in televizijsko oddajanje, je treba upoštevati naslednje dejavnike, ki so jih navedle danske oblasti.
(206)
Ko je bila leta 1988 ustanovljena TV2, ni bil vložen nikakršen kapital. Njene dejavnosti so bile financirane izključno iz posojila za ustanovitev podjetja v višini 510,8 milijona DKK, kar je TV2 omogočilo, da je kupila produkcijsko opremo, objekte itd. Zato je bila TV2 nezadostno kapitalizirana, ker je bila kapitalizirana z izredno visokimi posojili in izredno nizkim kapitalom. Posledično se je TV2 kmalu soočila s finančnimi težavami.
(207)
Naloga generalnega revizorja, tj. neodvisne ustanove v okviru danskega parlamenta, je izvajanje finančnih in upravnih revizij. Leta 1995 je sklenil, da je mogoče bistven del finančnih težav TV2 pripisati temu, da je bila postaja ustanovljena brez kapitalske naložbe (79). Glavno priporočilo generalnega revizorja je bilo, naj država vloži okoli 530 milijonov DKK kapitala v TV2 s preoblikovanjem posojil za ustanovitev podjetja. To bi dalo TV2 okoli 350 milijonov DKK kapitala in približno 50-odstotno stopnjo solventnosti. Priporočena, približno 50-odstotna stopnja solventnosti je enakovredna stopnji zasebnih podjetij, kot sta TV2 Norge (Norveška) in TV4 (Švedska).
(208)
Po tem poročilu so državni revizorji - člani danskega parlamenta, pristojni za kritično revizijo, med drugim, računov državnih podjetij - ministrstvo za finance zaprosili za mnenje o vprašanju, ali naj TV2 poveča kapital. Ministrstvo za finance je avgusta 1995 v svojem odgovoru na predlog državnega urada za revizijo, da se TV2 zagotovi kapitalska injekcija, navedlo, da „mora imeti podjetje tako pri ustanavljanju novih podjetij kot pri preoblikovanju obstoječih državnih podjetij potrebno kapitalsko osnovo. Hkrati pa država ne sme vložiti preveč kapitala, prvič zato, ker bi to kazalo na nepotreben izdatek za državo, in drugič, ker bi lahko dalo podjetju nepravično konkurenčno prednost. Podjetje ne sme biti niti preveč niti premalo kapitalizirano.“ Na podlagi tega je danska država menila, da je treba kapital TV2 povečati. Vendar je bila sprejeta odločitev, da država celotnega kapitala ne bo prispevala naenkrat. TV2 bi zato sama povečala potreben kapital s tekočimi presežki.
(209)
Zahteva za kapitalsko osnovo je bila vključena v statutih TV2 leta 1997. Od takrat je bilo v statutih TV2 jasno določeno, da mora od leta 2001 naprej prosti kapital TV2 znašati vsaj 200 milijonov DKK in da se mora porabiti za izravnavo poslovne izgube postaje (80). V odredbi z dne 18. avgusta 1997 je določeno, da mora do konca leta 2000 za namene financiranja kakršne koli možne poslovne izgube prosti kapital, tj. kapital, od katerega so odštete rezerve in druga vezana sredstva, za nacionalne dejavnosti znašati vsaj 200 milijonov DKK. Prosti kapital naj bi se povečeval zato, da bi do konca leta 1998 skupno znašal vsaj 50 milijonov DKK, do konca leta 1999 pa vsaj 100 milijonov DKK. Glede na najnovejše račune naj bi od leta 2001 prosti kapital v katerem koli trenutku znašal vsaj 200 milijonov DKK. Če bi se pričakoval padec kapitala pod te zneske, bi bilo treba zadevo predložiti ministru za kulturo. Minister za kulturo lahko v posebnih primerih, po posvetovanju z generalnim revizorjem, odobri nižji znesek kapitala, v zvezi s katerim lahko določi posebne pogoje.
(210)
Odredba iz leta 1997, ki jo je izdal minister in določa minimalni prosti kapital, je bila objavljena v danskem uradnem listu (Lovtidende). Poleg tega je bilo od leta 1998 naprej povečanje kapitala v skladu z zahtevami iz statutov posebej navedeno v objavljenih letnih računovodskih izkazih TV2.
(211)
Po mnenju danskih oblasti bi se pričakovalo, da bi bila TV2 v primeru, če ne izpolni zahteve glede minimalnega kapitala v višini 200 milijonov DKK v okviru svojih statutov, dana pod državno upravo.
(212)
Komisija meni, da je ključna težava določiti, ali in v kakšnem obsegu je bila kapitalska osnova, pridobljena z nadomestilom, dejansko potrebna za izvedbo mandata TV2 za javno radijsko in televizijsko oddajanje.
(213)
Komisija glede na zgornji opis postopka in razlogov, ki so privedli do povečanja rezerv TV2 v obliki kapitalske osnove, ter glede na sodbo Sodišča meni, da je bilo povečanje rezerve dejansko potrebno, da je TV2 izpolnila svoj mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje.
(214)
Vendar Komisija dvomi, da je bil celoten znesek rezerv resnično upravičen in potreben, tj. da je bil celoten znesek kapitalske osnove, ki se je nabral do konca leta 2002, resnično potreben za izvedbo mandata TV2 za javno radijsko in televizijsko oddajanje.
(215)
Po mnenju Komisije je obseg kapitalske osnove, ki bi se lahko obravnaval kot sorazmeren in potreben za zagotovitev izvajanja javne storitve, odvisen od dejstev in pravnega okvira vsakega posameznega primera.
(216)
Zneski, ki so na voljo Komisiji v zvezi s kapitalsko osnovo TV2, so prikazani v spodnji preglednici:
v milijonih DKK
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Rezerviran kapital (digitalizacija)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Prosti kapital
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Skupni kapital
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Skupne obveznosti
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Stopnja solventnosti (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
TV2 je imela 31. decembra 2002 550,5 milijona DKK povečanega kapitala, vključno z 72 milijoni DKK rezerviranega kapitala (digitalizacija), kar ustreza 34-odstotni stopnji solventnosti. Znesek kapitala v gotovini je ob koncu leta 2002 znašal 478,5 milijona DKK.
(218)
Prvič, Komisija ugotavlja, da del kapitala ni bil prosti kapital. Glede na letne računovodske izkaze TV2 za leto 1997 (82) je odbor za medije odločil, da naj TV2 digitalizira svojo produkcijsko opremo pred koncem leta 2000. Za digitalizacijo TV2 in regionalnih postaj je bilo rezerviranih 300 milijonov DKK. Leta 1997 je bilo v ta namen na TV2 prenesenih 167 milijonov DKK. Zato Komisija meni, da je bil ta znesek nujen za potrebe javnih storitev TV2. Dejstvo, da so bila sredstva, ki niso bila vložena v digitalizacijo do 1. januarja 2003 (saldo v višini 72 milijonov DKK), na koncu sproščena, ne spremeni tega sklepa, ker so bili zneski v preiskovanem obdobju jasno vneseni v računovodske izkaze TV2 kot rezervirani kapital, ki se lahko porabi samo za namene digitalizacije, in, kot je Sodišče navedlo v svoji sodbi, dejstvo, da postaji TV2 v praksi ni bilo treba poseči v svoje rezerve, ne omogoča sklepa, da bi bilo treba to rezervo šteti za nesorazmerno glede na potrebe zagotavljanja javne storitve (83).
(219)
Treba je tudi opozoriti, da je bil 31. decembra 1994 (na začetku obdobja, ki ga krije ta sklep) kapital TV2 negativen (skoraj minus 156 milijonov DKK) ter da je imela TV2 leta 1995 in leta 1996 negativno stopnjo solventnosti in negativen kapital, kar pojasnjuje, zakaj je bil skupni kapital ob koncu leta 2002 nižji od prejetega nadomestila. Prosti kapital TV2 se je nad zahtevano minimalno mejno vrednost v višini 200 milijonov DKK povečal šele konec leta 2000.
(220)
Da bi dokazale, da je bila raven kapitala v TV2 upravičena, so danske oblasti predložile mnenje z dne 18. novembra 2002, ki ga je pripravilo podjetje PricewaterhouseCoopers. V tem mnenju je bilo navedeno, da je bila stopnja solventnosti TV2 ob koncu preiskovanega obdobja nižja od stopnje drugih skandinavskih postaj, primerljivih s TV2 glede na velikost, dejavnosti, strukturo in trge, na katerih so delovale. Na primer, stopnja solventnosti TV2 je bila nižja od stopnje TV2 Norge (36 %) in bistveno nižja od stopnje TV4 (Švedska), ki je bila 65 %, skoraj dvakrat večja od stopnje TV2. Glede na mnenje je bila stopnja solventnosti TV2 nižja od stopenj drugih postaj in je zato ni mogoče obravnavati kot čezmerno. V mnenju je bilo tudi poudarjeno, da ni bilo razloga za prepričanje, da kapitalska struktura teh primerljivih postaj ni bila optimizirana. Podjetje PricewaterhouseCoopers je tudi nakazalo, da bi bila manj kot 30-odstotna stopnja solventnosti sčasoma nenavadna, podjetja pa bi postala bolj dovzetna za nihanja dohodka.
(221)
Primerjavo z drugimi operaterji je treba previdno razlagati, ker ne izvajajo enakih nalog javnih storitev kot TV2, se ne financirajo na enak način in nimajo enakega pravnega statusa. Vendar mnenje vsebuje nekatere primere in se lahko upošteva poleg drugih elementov.
(222)
Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da so danske oblasti predložile informacije, ki kažejo, da so v zadnjem delu preiskovanega obdobja načrtovali preoblikovanje TV2 v javno delniško družbo in njeno privatizacijo. Kot del postopka preoblikovanja je bila izvedena tudi analiza, kako bi se lahko postopno odpravilo financiranje iz naročnin, saj so danske oblasti po privatizaciji TV2 nameravale odpraviti financiranje prek naročnin.
(223)
V ta namen je danska vlada junija 2002 z večino v parlamentu sklenila sporazum o temeljiti liberalizaciji danske politike medijev. TV2 naj bi se v skladu s sporazumom čim prej preoblikovala z namenom privatizacije. Izvedena je bila analiza finančne podlage za preoblikovanje TV2 v delniško družbo. Minister za kulturo je poleti 2002 imenoval usmerjevalno skupino s predstavnikoma z ministrstva za kulturo in finančnega ministrstva ter generalnim državnim pravobranilcem (Kammeradvokat), da bi pojasnili gospodarsko podlago za privatizacijo TV2 in preoblikovanje postaje v delniško družbo. Usmerjevalna skupina je za podporo svojega dela vključila revizijsko podjetje in finančnega svetovalca, da bi, na primer, izračunali stopnjo kapitala, ki ga je potrebovala TV2. Revizijsko podjetje je sklenilo, da bi bilo treba kapital TV2 določiti na 640 milijonov DKK.
(224)
Finančni odbor danskega parlamenta je odobril preoblikovanje TV2 v delniško družbo in določitev njenega kapitala. Preoblikovanje TV2 v delniško družbo se je izvedlo z retroaktivnim učinkom od 1. januarja 2003. Po spremembi pravnega statusa TV2 in preoblikovanju postaje v podjetje so bili odpravljeni številni ukrepi v korist TV2, kot so brezobrestna in nepovratna posojila ter oprostitev od plačevanja davka. Privatizacija je bila leta 2005 odložena, vendar TV2 po letu 2004 ni več prejemala naročnin.
(225)
Komisija glede na navedeno meni, da je eden od dejavnikov, ki ga mora upoštevati pri ocenjevanju združljivosti rezerv, dejstvo, da so danske oblasti v zadnjem delu preiskovanega obdobja že načrtovale spremembo pravnega statusa TV2, kar kaže na potrebo po kapitalski osnovi.
(226)
Praksa Komisije pri sprejemanju odločitev je načelno odobravanje shem za preoblikovanje državnih podjetij, ki tekmujejo s komercialnimi podjetji, v obliko delniške družbe, ker bi to lahko zmanjšalo izkrivljanja konkurence s tem, da se državne ugodnosti nadomestijo z omejenim zneskom kapitala in da se ustvari jasno razlikovanje med vlogo države kot javnim organom in njeno vlogo kot podjetnikom, ki išče povračilo svoje naložbe.
(227)
Komisija meni, da bi bilo treba poleg drugih dejavnikov, ki se upoštevajo, raven rezerv TV2 obravnavati v smislu nihanja prihodka iz oglaševalskega trga.
(228)
TV2 je bila dejansko dovzetna za nihanja prihodka, ki so neizogiben vidik oglaševalskega trga. Na primer, prihodek TV2 iz oglaševanja se je v enem letu (1998-1999) znižal za okoli 104 milijone DKK. Po mnenju danskih oblasti je edini način, da bi TV2 lahko obvladovala taka znižanja zneskov, ta, da bi imela zelo visok znesek prostega kapitala, saj je bil prihodek iz naročnin določen za več let vnaprej. Čeprav je bila TV2 manj odvisna od prihodka iz oglaševanja kot TV2 Norge in TV4, ki ne prejemata naročnin, je bilo financiranje prek oglaševanja kljub temu pomemben vir financiranja za dejavnosti TV2 v zadevnem obdobju.
(229)
Komisija v zvezi s tem upošteva, da je Sodišče v svoji sodbi (84) jasno poudarilo, da „[d]ejstvo, da postaji TV2 leta 1999 ni bilo treba poseči v svoje rezerve, ne omogoča sklepa, da bi jih bilo treba šteti za nesorazmerne glede na svoje potrebe za opravljanje javne službe. Za samo rezervo, vzpostavljeno za preprečitev tveganja, je namreč značilno, da ni nujno, da se jo uporabi.“
(230)
Komisija se strinja z danskimi oblastmi, da mora pri ocenjevanju potreb TV2 upoštevati dejstvo, da se TV2 sooča z znatnimi nihanji v likvidnosti tako v obdobju enega leta kot od enega do drugega leta, saj se večji športni dogodki, kot so olimpijske igre, odvijajo samo v večletnih intervalih, programske pravice pa se praviloma ponujajo v okviru večletnih pogodb. Na primer, iz letnega poročila za leto 1995 (85) je razvidno, da se je presežek iz leta 1995 prenesel v leto 1996 za pokritje pričakovanega primanjkljaja za zadevno leto, v katerem so bili izdatki še posebej visoki zaradi olimpijskih iger in evropskega nogometnega prvenstva.
(231)
Poleg tega je treba še poudariti, da je bila TV2 v preiskovanem obdobju onemogočena uporaba običajnega financiranja s posojili. Investicijski krediti so bili dovoljeni za do 4-odstotni prihodek na podlagi najnovejših računovodskih izkazov. TV2 je bilo prepovedano najemanje posojil, jamstev ali obveznosti iz finančnega najema v kakršni koli drugi obliki, razen splošnega kredita za tekoče poslovanje. Omejene možnosti TV2 za financiranje s posojili so pomenile, da so morale biti njene likvidnostne potrebe načeloma krite z likvidnostjo iz dejavnosti.
(232)
Raven kapitala je prikazana v objavljenih računovodskih izkazih. Generalni revizor je v obravnavanem obdobju pregledal računovodske izkaze TV2. Revizije so vključevale finančne jn upravne revizije, čeprav generalni revizor ni bil pooblaščen, da bi preprečil prekomerna nadomestila stroškov javnih storitev TV2. Kot je navedlo Sodišče v svoji sodbi (86), dejstvo, da ta revizorski organ ni imel nobenih pooblastil za preprečitev prevelikega nadomestila, ne omogoča sklepa, da danske oblasti niso izvedle preverjanj. Nasprotno, danske oblasti so navedle, da če bi državni urad za revizijo sklenil, da je kapitalska osnova prevelika, bi to lahko, na primer, privedlo do tega, da bi se v naslednjem sporazumu o sredstvih javnega obveščanja sredstva iz naročnine, ki se plačujejo TV2, zmanjšala.
(233)
Komisija glede na vse navedene premisleke, vzete kot celoto, v zvezi s prvim delom ocene sorazmernosti meni, da je bil v tem posebnem primeru ob upoštevanju amsterdamskega protokola in sodbe Sodišča znesek akumuliranega kapitala ob koncu leta 2002 (tj. 550 milijonov DKK) potreben za to, da je TV2 izpolnila mandat za radijsko in televizijsko oddajanje. Zato je znesek v višini 628 milijonov DKK, prejet v ta namen, izpolnil merilo sorazmernosti in nujnosti v skladu s členom 106(2) PDEU.
(234)
Čeprav ta sklep ne ocenjuje možne državne pomoči, dodeljene TV2 leta 2003 in leta 2004, razen ukrepov za dokapitalizacijo, komisija tudi ugotavlja, da so danske oblasti predložile informacije, v katerih je navedeno dejstvo, da je leta 2004 kapital TV2 znašal 640 milijonov DKK. Znesek v višini 96 milijonov DKK je bil naložen v komercialne dejavnosti in ni mogoče določiti, ali je bilo to financirano prek kapitala ali zunanjih sredstev. Če se predpostavlja, da je bil uporabljen kapital, bi to pomenilo, da je bilo za TV2 na voljo 544 milijonov DKK za izvajanje dejavnosti javnega radijskega in televizijskega oddajanja.
(235)
Glede na navedbe iz uvodne izjave 198 je treba upoštevati, da TV2 izvaja tudi številne komercialne dejavnosti. Te so v primerjavi z vsemi dejavnostmi TV2 bolj postranske Stroški teh komercialnih dejavnosti so se dodelili na podlagi metode, predstavljene v Sporočilu o oddajanju (87) iz leta 2001, v okviru katere je treba v nasprotju s pristopom, ki je na splošno sprejet v drugih oskrbovalnih sektorjih, stroške, ki jih je mogoče v celoti pripisati dejavnostim javne službe, medtem ko jih koristijo tudi komercialne dejavnosti, razdeliti med ta dva sklopa dejavnosti in se lahko v celoti dodelijo tem dejavnostim javne službe. V Sporočilu o oddajanju iz leta 2001 je bilo upoštevano, da je obstajalo tveganje, da bi bila stroga razčlenitev takih stroškov med tema dvema sklopoma dejavnosti samovoljna in nesmiselna. Kar zadeva prednost, ki jo ima TV2 zaradi svojega dostopa do oddajne frekvence, Komisija ugotavlja, da je to neločljivo povezano z mandatom za radijsko in televizijsko oddajanje. Komisija tudi ugotavlja, da se lahko v skladu s Sporočilom o oddajanju stroški financiranja (ugodnosti iz obresti) v celoti pripišejo dejavnostim javnih storitev.
(236)
Za nevtralizacijo učinka oprostitve od plačevanja davka, ki je veljala za dejavnosti javnih storitev, se 30 % dobičkov iz komercialnih dejavnosti prenese na dejavnosti javnih storitev. To se je izvajalo šele od leta 2001. Zato Komisija priznava, da je morda obstajalo izkrivljanje na trgu radijskega in televizijskega oddajanja v tem, da TV2 pri določanju svojih komercialnih cen ni bilo treba upoštevati davka od dobička pravnih oseb. V prihodnje pa ta prednost ne bi smela več obstajati glede na to, da delež transferja ustreza dejanski stopnji obdavčitve zaradi tega mehanizma „nevtralizacije“. Za preteklost to ne predstavlja težav za izračun višine prekomernega nadomestila, saj se je celotni prihodek teh komercialnih dejavnosti uporabil za zmanjšanje neto stroškov dejavnosti javnih storitev.
(237)
TV2 je izvajala komercialne spletne dejavnosti, ki so prinašale izgubo. Ker te dejavnosti ne spadajo v mandat za javno radijsko in televizijsko oddajanje, državno financiranje ni mogoče. Poleg tega ni presežka iz komercialnih dejavnosti za kritje spletnih izgub, ker ni drugih dejavnosti, ki so potekale na „neodvisni“ podlagi.
2. Ocena ravnanja TV2 na oglaševalskem trgu
(238)
V odstavku 58 Sporočila o oddajanju je navedeno, da bi „izvajalce storitev javne radiotelevizije pokrivanje nižjih prihodkov z državno pomočjo lahko zavedlo k znižanju cen za oglaševanje ali za druge dejavnosti, ki niso javne storitve, da bi s tem zmanjšali prihodke konkurentov […]. Kadar koli izvajalec javnih storitev radiotelevizije zniža cene komercialnih dejavnosti pod mejo, ki je potrebna za povračilo neodvisnih stroškov, ki bi jih moral v podobnem položaju običajno nadomestiti uspešen komercialni operater, bi takšna praksa kazala na obstoj prekomernega nadomestila obveznosti iz izvajanja javnih storitev […].“
(239)
TVDanmark je predložila informacije, ki kažejo, da ne more pokriti neodvisnih stroškov svojih televizijskih dejavnosti po oglaševalskih cenah, ki jih zaračunava TV2. TVDanmark je primerjala svoje stroške z oglaševalskimi cenami TRP za skupino 21-50, ki jih je zaračunavala TV2.
(240)
Da bi bila ta primerjava veljavna, mora Komisija najprej ugotoviti, ali se za TVDanmark lahko šteje, da je v podobnem položaju kot TV2, in ali je TVDanmark uspešen operater ali ne.
(241)
Prvič, Komisija mora oceniti, ali je TVDanmark v podobnem položaju kot TV2. Komisija je navedla naslednje. V preiskovanem obdobju se je delež gledalcev TV2 gibal okoli 35 %, medtem ko je ta vrednost pri TVDanmark znašala približno 15 %. Poleg tega so se tržni deleži na oglaševalskem trgu močno razlikovali. Tržni delež TV2 se je gibal okoli 60 %, medtem ko je znašal tržni delež TVDanmark približno 8 %. Promet iz oglaševanja TV2 je bil približno petkrat večji kot pri TVDanmark. TV2 je tudi edina postaja, ki doseže 100 % prebivalstva, TVDanmark2 ima dostop do 77 % prebivalstva, TVDanmark1 pa celo manj. Komisija glede na zgornje navedbe meni, da se TVDanmark ne more neposredno primerjati s TV2.
(242)
Drugič, Komisija mora določiti, ali je TVDanmark uspešen operater na trgu ali ne. Uspešen operater se lahko določi z analizo običajno uporabljenih računovodskih razmerij in s primerjavo rezultatov operaterja s povprečnimi rezultati, doseženimi v neki državi članici. Analiza bi morala upoštevati tudi različne velikosti podjetij in njihovo individualno stroškovno strukturo. Kot pa je navedeno že zgoraj, se za operaterje na danskem trgu ne more reči, da so v podobnem položaju, ki bi omogočil neposredno primerjavo razmerij uspešnosti. Zato je Komisija mnenja, da analiza takih razmerij v tem primeru ni primerna.
(243)
Namesto tega je Komisija analizirala podatke o finančni uspešnosti TVDanmark in SBS Broadcasting. Na podlagi svoje analize Komisija ne more z gotovostjo ugotoviti, ali nastale izgube izhajajo iz velikih začetnih stroškov, potrebnih za zagon dejavnosti, ki jih TVDanmark še ni zmogla nadomestiti, ali pa TVDanmark dejansko ne posluje uspešno. Kljub več zahtevam Komisija ni mogla pridobiti podatkov o finančnem uspehu tretje radijske in televizijske postaje, TV3, da bi lahko izvedla primerjavo s tretjim operaterjem na trgu. Zato Komisija ne more z gotovostjo priti do sklepa, ali so izgube TVDanmark posledica oblikovanja cen pri TV2 ali jih povzročajo drugi dejavniki pod vplivom same TVDanmark.
(244)
Ker ni mogoče z gotovostjo ugotoviti, ali je TVDanmark uspešen operater ali ne, in ker neposredna primerjava obeh operaterjev ni mogoča, Komisija meni, da zgornja ocena v tem primeru ni dokončna.
(245)
Komisija se je zato odločila, da izvede podrobnejšo analizo cenovne politike TV2 in razpoložljivih podatkov o oglaševalskem trgu, da bi lahko ocenila, ali je TV2 ravnala tako, da bi kar najbolj povečala svoje prihodke iz oglaševanja v preiskovanem obdobju ali ne.
(246)
Prvič, Komisija je primerjala cene obeh operaterjev in analizirala cenovno politiko TV2. Analiza je bila osredotočena na leta 1998-2002, tj, na obdobje, za katero pritožnik izjavlja, da se TV2 začela prodajati „pod ceno“ na oglaševalskem trgu. Drugič, analizirala je stroške oglaševanja na Danskem v okviru EU in predvsem v primerjavi z drugimi skandinavskimi državami. Nazadnje je naredila primerjavo sorodnih cen po vseh skandinavskih državah in vseh sredstvih javnega obveščanja.
(247)
Komisija ugotavlja, da so ravnanje TV2 na oglaševalskem trgu raziskovali danski organi za konkurenco. Danski svet za konkurenčnost je 21. decembra 2005 navedel, da je TV2 kršila člen 102 PDEU in ustrezno nacionalno zakonodajo s tem, da je na oglaševalskem trgu uvedla popuste za stalne stranke. To odločbo je razveljavilo pritožbeno sodišče za konkurenco 1. novembra 2006, vendar je bila nato potrjena v pritožbi na Vzhodno sodišče višje stopnje 22. junija 2009. Sklep sodišča je bil predložen vrhovnemu sodišču, ki je 18. marca 2011 potrdilo sklep sodišča višje stopnje. To je sledilo sklepu Sveta za konkurenčnost z dne 29. novembra 2000, v katerem je ta ugotovil, da so popusti TV2 za leto 2000 predstavljali zlorabo prevladujočega položaja. Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da je preiskava, ki so jo izvedli danski organi za konkurenco, obsegala obdobje 2000-2005, tj. samo zadnja leta obdobja, ki ga krije ta sklep. Zlasti ni nujno, da popust stalnim strankam kaže na obstoj navzkrižnega subvencioniranja v smislu Sporočila o oddajanju iz leta 2001 („Kadar koli izvajalec javnih storitev radiotelevizije zniža cene komercialnih dejavnosti pod mejo, ki je potrebna za povračilo neodvisnih stroškov, ki bi jih moral v podobnem položaju običajno nadomestiti uspešen komercialni operater, bi takšna praksa kazala na obstoj prekomernega nadomestila obveznosti iz izvajanja javnih storitev“). Dejansko je TV2, kot je pojasnjeno v nadaljevanju, povprečno zaračunavala bistveno višje cene kot njeni konkurenti. Poleg tega popusti stalnim strankam kažejo na to, da so stranke za TV2 namenile večji del svojih letnih proračunov za oglaševanje, kot bi ga v drugih okoliščinah. Zato navedba kaže, da je TV2 svoj prihodek iz oglaševanja povečala s sistemom popustov, kar bi pravzaprav zmanjšalo potrebo po financiranju iz naročnin. Komisije v nobenem primeru ne obvezujejo odločitve danskih organov za konkurenco.
(248)
Delež in sestava gledalcev, vsebina programov, predpisi o oglaševalskem času in tudi mehanizem financiranja postaj so dejavniki, ki vplivajo na značaj konkurence na oglaševalskem trgu. Torej se spreminjajo tudi cene med različnimi izvajalci radijskih in televizijskih storitev. Postaje prodajajo tudi paleto diferenciranih „proizvodov“, katerih cene se razlikujejo (88).
(249)
Cene, ki jih zaračunavajo postaje, vključujejo tudi znatne popuste. Zato ni bistveno primerjati navedenih cen v televizijskem oglaševanju. Večji del televizijskega oglaševanja (približno 90 % vsega oglaševanja po celotni državi) poteka na podlagi letnih sporazumov, na podlagi katerih televizijski kanali dajejo letne popuste. Poleg tega obstaja še vrsta drugih popustov (za nove oglaševalce, za manj privlačen oglaševalski prostor, dodatni količinski popusti itn.). Pogajanja in sklenitev teh sporazumov so delo tako imenovanih agencij za medije.
(250)
Da bi bila mogoča primerjava med različnimi postajami, je treba določiti povprečje različnih cen, ki se zaračunavajo. Spodnja preglednica prikazuje povprečne cene za TRP ciljne skupine 21-50. Povprečne cene so bile pridobljene tako, da se je promet zadevnih postaj iz nacionalnega prostora delil z doseženim številom TRP ciljne skupine 21-50 (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TVDanmark
283 EUR
270 EUR
252 EUR
251 EUR
211 EUR
TV2
480 EUR
409 EUR
364 EUR
381 EUR
325 EUR
Razlika
197 EUR
139 EUR
112 EUR
130 EUR
114 EUR
CPP TVDanmark kot delež CPP TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Povprečni CPP TV2 za TRP skupine 21-50, tehtan za pokritje (za 0,7)
336 EUR
286 EUR
255 EUR
267 EUR
228 EUR
CPP TVDanmark kot delež tehtanih CPP TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Iz zgornjih podatkov je razvidno, da so bile cene TVDanmark za TRP skupine 21-50 za okoli 30-40 % nižje od cen TV2. Kot je navedla Komisija v svojem sklepu o državni pomoči za France 2 in France 3, obstaja pozitivno razmerje med povprečnim številom stikov in povprečno neto ceno na stik na trgu televizijskega oglaševanja (91). Zato se razlika v cenah med radijskimi in televizijskimi postajami lahko razloži z relativno močjo postaj v smislu njihove zmožnosti pritegnitve gledalcev. V takih primerih je bistveno ugotoviti, ali dejanske razlike v cenah odražajo pogoje na trgu ali ne.
(252)
V nasprotju s primerom v Franciji se opažanja v tem primeru lahko analizirajo samo za dva operaterja. Naklon črte linearne regresije bi se tako izračunal na podlagi cen teh dveh operaterjev in bi bil z vidika statistike le malo pomemben. Zato ne bi bilo mogoče sklepati o tem, ali je naklon te črte „ustrezen“ ali ne.
(253)
Da bi preverili, ali je za dejanske razlike v cenah med obema operaterjema mogoče trditi, da odražajo pogoje na trgu, ali ne, se je uporabil korekcijski faktor, da bi poskušali nevtralizirati superiorni položaj TV2 na trgu. Vplivni faktor se je določil na podlagi izračunov agencij za medije in odraža razliko v pokritju, ki se lahko doseže v želeni ciljni skupini z nakupom 100 TRP ciljne skupine 21-50 od TVDanmark in TV2. TVDanmark ima v povprečju nekoliko manj kot 70 % dosega TV2 (z nakupom 100 TRP ciljne skupine 21-50). Če se uporabi ta vplivni faktor, se cene približajo, čeprav so cene TV2 še vedno nekoliko višje od cen TVDanmark. Zato se zdi, da razlika v cenah odraža pogoje na trgu. Vendar je pri takih sklepih potrebna previdnost, saj je treba upoštevati, da tak korekcijski faktor nikakor ne more upoštevati vseh razlik med postajami.
(254)
Komisija tudi navaja, da pritožnik trdi, da konkurenca na trgu televizijskega oglaševanja ne poteka niti po navedenih cenah niti po povprečnih cenah GRP ali TRP, kot je predstavljeno zgoraj. TVDanmark trdi, da operaterji namesto tega konkurirajo po tako imenovanih mejnih cenah. Te naj bi se pojavile zaradi superiornega položaja TV2 na trgu. Da bi oglaševalci dosegli cilje svojih kampanj, morajo kupiti določeno kvoto točk gledanosti ekskluzivno od TV2. Za te tako imenovane inframejne enote ni bilo konkurence, zato je TV2 lahko ustvarjala presežni dobiček iz teh enot. Zato so operaterji konkurirali pri preostalih točkah gledanosti, torej po mejnih cenah. TVDanmark trdi, da so bile te cene celo nižje od povprečnih cen, predstavljenih v zgornjih preglednicah.
(255)
Če odmislimo vprašanje o tem, ali je ta trditev pravilna ali ne, Komisija meni, da bi bilo tako ravnanje mogoče zaradi močnega položaja TV2 na trgu. Pričujoča preiskava pa mora ugotoviti, ali je TV2 s svojim ravnanjem na oglaševalskem trgu poskušala kar najbolj povečati svoje prihodke. V zvezi s tem ni mogoče izključiti možnosti, da je TV2 ohranila svoje cene nizke, da bi obdržala velik tržni delež, vendar to ne pomeni, da ni poskušala kar najbolj povečati svojih prihodkov.
(256)
Navedbe kažejo, da so bile cene TV2 v preiskovanem obdobju višje od cen TVDanmark. Prav tako je očitno, da je dejanska raven cen kljub povečanju navedenih cen v tem obdobju padala. TV2 je znatno povečala svoje popuste.
(257)
Vendar na podlagi analize cen ni mogoče ugotoviti, ali je trend cen dejansko prispeval k zmanjšanju skupnega prihodka iz oglaševanja ali ne, pri čemer se je povečala potreba po državnem financiranju. Da bi Komisija obravnavala to vprašanje, je analizirala oblikovanje cen pri TV2 in učinek, ki ga je to imelo na skupno raven prihodkov iz oglaševanja.
(258)
Kot je pojasnjeno v naslednjih uvodnih izjavah, je TV2 v preiskovanem obdobju večkrat zvišala in znižala cene (z dodelitvami večjih popustov). Spodnja preglednica vsebuje pregled nad gibanjem skupne ravni dohodka TV2 iz oglaševanja (v milijonih DKK) v obdobju 1998-2002, tj. v obdobju, za katero pritožnik trdi, da je TV2 zniževala cene na danskem trgu:
1998
1999
2000
2001
2002
Nacionalni dohodek iz oglaševanja
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
Leta 1997 je TV2 sprejela strateško odločitev, da ne bo povečala izkoriščenosti svojih zmogljivosti, ampak bo namesto tega leta 1998 zvišala svoje cene. Drugo zvišanje cen se je izvedlo leta 1999. Danske oblasti trdijo, da je postala konkurenca do leta 1999 tako intenzivna, da je imela TV2 škodo zaradi zvišanja cen, zato so prihodki TV2 iz oglaševanja od prejšnjega leta padli za približno 10 %.
(260)
Leta 2000 je TV2 pričakovala, da se bo konkurenca močno okrepila, zato ni zvišala svojih cen. Dejanske cene so se res znižale zaradi novega sistema popustov, ki ga je uvedla TV2. Tako je TV2 od leta poprej povečala izkoriščenost svojih zmogljivosti za 33 %. Toda cenovni ukrepi so pripeljali do 8,4-odstotnega povečanja prometa TV2 iz oglaševanja po celotni državi. Leta 2001 je TV2 spet zvišala svoje cene. Kljub zvišanim cenam so se njeni prihodki iz oglaševanja in izkoriščenost njenih zmogljivosti zmanjšali na raven iz leta 1999. Leta 2002 je TV2 znova znižala cene in imela nekoliko nižji celotni promet. Vendar se je promet na celotnem oglaševalskem trgu zmanjšal še bolj.
(261)
Na podlagi zgoraj navedenega je mogoče sklepati, da je uporaba obsežnih popustov povzročila znižanje dejanske ravni cen. TV2 je lahko izravnala to znižanje cen s povečanjem izkoriščenosti svojih zmogljivosti. Ker konkurenti niso imeli na razpolago enake rezerve zmogljivosti, niso imeli enakih možnosti. Da bi bili uspešni na trgu, so morali slediti TV2. V letih, ko je TV2 zvišala cene, je doživela upad svojega skupnega prometa iz oglaševanja. Ko pa je TV2 znižala svoje cene, je lahko povečala svoj skupni promet. Komisija zato sklepa, da so znižanja cen, ki jih je uvedla TV2, dejansko pripeljala do višjega skupnega prometa. Posledično oblikovanje cen pri TV2 ne kaže, da podjetje ni poskušalo kar najbolj povečati svojih prihodkov.
(262)
Primerjava cen med danskimi operaterji in analiza oblikovanja cen TV2 ne kažeta, ali je bila raven cen na danskem trgu za televizijsko oglaševanje prenizka ali ne. Taka nizka raven cen bi lahko izhajala iz dejstva, da je TV2 izkoristila svoj superiorni položaj, da je spravila skupno stopnjo izdatkov za televizijsko oglaševanje pod običajno konkurenčno raven.
(263)
Komisija je z namenom, da bi obravnavala to vprašanje, analizirala gospodarske podatke, dobljene na oglaševalskem trgu v vseh državah EU, in jih primerjala z Dansko. Ker je danski oglaševalski trg najbolj primerljiv z drugimi nordijskimi državami, je Komisija opravila tudi primerjavo podatkov med Dansko in drugimi nordijskimi državami (Finsko, Švedsko in Norveško) (92). Ključne analizirane številke za izdatke za televizijsko oglaševanje so bile: (1) izdatki za televizijsko oglaševanje kot odstotek skupnih izdatkov za oglaševanje; (2) izdatki za televizijsko oglaševanje na osebo; (3) izdatki za televizijsko oglaševanje kot del BDP. Spodnja preglednica je pregled teh ključnih številk:
Ključne številke za izdatke za televizijsko oglaševanje na Danskem, v EU in drugih nordijskih državah
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Izdatki za televizijsko oglaševanje kot % skupnih izdatkov za oglaševanje
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
EU
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
nordijske države
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Izdatki za televizijsko oglaševanje na osebo (v milijonih EUR)
DK
39
44
48
51
46
47
44
EU
37
40
45
49
53
60
58
nordijske države
32
36
41
44
45
54
49
Izdatki za televizijsko oglaševanje kot ‰ BDP
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
EU
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
nordijske države
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Vir: European Audiovisual Observatory, EuroStat.
(264)
Zgornja preglednica kaže, da je bil delež televizijskega oglaševanja iz skupnih izdatkov za oglaševanje na Danskem manjši (27 %) v primerjavi s povprečjem EU (37 %). Vendar podatki kažejo, da obstaja splošna delitev med severno in južno Evropo (93). V državah članicah na jugu so izdatki za televizijsko oglaševanje bistveno večji kot v državah članicah na severu (94). Enak vzorec je mogoče opaziti za izdatke za televizijsko oglaševanje kot delež BDP (95). Tudi izdatki za televizijsko oglaševanje na osebo kažejo veliko razliko med državami članicami (96). Glede na podatke nordijskih držav je danski vzorec izdatkov v skladu z vzorcem drugih nordijskih držav.
(265)
Ob upoštevanju navedenega Komisija sklepa, da ni jasnih in nedvoumnih dokazov o tem, da bi bil danski trg za televizijsko oglaševanje sistematično in stalno v krizi zaradi oblikovanja cen pri TV2.
(266)
Pritožnik je predložil tudi primerjalne podatke o povezanih cenah (izražene v CPM (97) onkraj meja za eno vrsto sredstev javnega obveščanja in po vseh vrstah sredstev javnega obveščanja v neki državi. Podatki, ki jih je predložil pritožnik, primerjajo stroške, s katerimi oglas doseže 1 000 posameznikov bodisi z uporabo tiskanih medijev ali televizije na Danskem, Norveškem in Švedskem (98).
(267)
Podatki kažejo, da je televizijsko oglaševanje na Danskem cenejše kot na Švedskem in Norveškem (99), obratno pa velja za tiskane medije (100).
(268)
Vendar pa Komisija ne more preveriti zanesljivosti predloženih podatkov in ti podatki niso javno objavljeni. Glede na dejstvo, da so podatki razmeroma omejeni in ne upoštevajo morebitnih kulturnih razlik, Komisija ne more sprejeti tehtnih sklepov o ravni povezanih cen za različne medije v skandinavskih državah.
(269)
Komisija zato sklepa, da je imela TV2 v preiskovanem obdobju najvišje cene za oglaševanje na danskem trgu, ker je imela možnost postaviti 15-40 % višjo ceno za svoj proizvod kot njeni konkurenti, odvisno od dostopa do zadevne ciljne skupine. V primerjavi s Švedsko in Norveško so cene na Danskem približno 20 % nižje.
(270)
Glede na zgornje analize Komisija sklepa, da z vidika državne pomoči ni jasnih dokazov o tem, da TV2 ni poskušala kar najbolj povečati svojih prihodkov iz oglaševanja ali da bi njeno ravnanje na oglaševalskem trgu pripeljalo do večje potrebe po državnem financiranju.
V. SKLEPNA UGOTOVITEV
Komisija ugotavlja, da je Danska nezakonito izvajala zadevno pomoč s kršitvijo člena 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Vendar glede na sodbo Sodišča in na podlagi zgornjih premislekov Komisija meni, da je pomoč združljiva z notranjim trgom na podlagi člena 106(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Glede na sklep Sodišča je treba preučiti, ali bi zgoraj navedeno financiranje lahko povzročilo prekomerna nadomestila TV2, saj se 628 milijonov DKK, ki jih je danska država zahtevala od TV2 z obrestmi leta 2004, trenutno obravnava kot združljivi z notranjim trgom in jih bo danska država morda povrnila TV2. Povračilo bi verjetno lahko povzročilo prekomerno nadomestilo z vidika ukrepov za dokapitalizacijo, ki so se dejansko izvedli leta 2004 (zadeva N 313/2004) zaradi finančnih potreb TV2, ki so sledile vračilu. Kot kažeta odstavka 34 in 35 sklepa Sodišča, je bila obveznost glede vračila dejansko potreben predpogoj za ukrepe za dokapitalizacijo za leto 2004, glede na to, da so se danske oblasti odločile, da ne bodo dovolile, da gre TV2 v stečaj. Kot je navedlo Sodišče v odstavku 43 svojega sklepa, je „[k]ljub temu, da so posebne okoliščine pričujoče zadeve Komisijo spodbudile, da je sprejela dve odločbi [odločbi o izterjavi in o dokapitalizaciji], […] očitno, da ti odločbi predstavljata dva vidika istega pravnega vprašanja glede ukrepov Kraljevine Danske za TV2 in posledično TV2 A/S v zvezi z opredelitvijo, ali gre za državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, in, če je tako, v zvezi z določitvijo njune združljivosti s skupnim trgom. Razglasitev ničnosti Odločbe št. 2006/217 zato Komisiji nalaga nov pregled vseh ukrepov, ki jih je Kraljevina Danska izvedla za TV2 in posledično TV2 A/S.“ Zaradi njune tesne povezanosti, ki je posledica vprašanja o vračilu, je treba ukrepe za dokapitalizacijo za leto 2004 v korist TV2 obravnavati skupaj z državno pomočjo, dodeljeno med letoma 1995 in 2002, da se zagotovi, da ni tveganja glede tega, da bi TV2 prejela prekomerno nadomestilo.
V zvezi s tem je Komisija ugotovila naslednje. Po odločbi o vračilu so danske oblasti dejansko dobile povrnjenih 1 050 milijonov DKK (tj. več kot 628 milijonov DKK z obrestmi). Kot je navedeno v sklepu Sodišča, ki je sledil razglasitvi ničnosti odločbe o vračilu, ni bilo več razloga za povračilo 628 milijonov DKK. Vendar so danske oblasti predložile izjavo, na podlagi katere postaji TV2 ne bi povrnili zneska, ki je bil vrnjen oblastem, ali pa bi, če bi bili izpolnjeni določeni kumulativni pogoji, postaji TV2 povrnile znesek, ki bi bil v najboljšem primeru enak razliki med zneskom (vključno z obrestmi), ki ga je TV2 dejansko vrnila za obdobje 1995-2002, in zneskom za ukrepe za dokapitalizacijo. V skladu s sklepom Sodišča glede na zgoraj navedeno zavezo ne obstaja nevarnost, da bi TV2 prejela prekomerno nadomestilo v smislu državne pomoči za leta 1995-2002, obravnavano skupaj z ukrepi za dokapitalizacijo za leto 2004 -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Ukrepi, ki jih je Danska izvedla v korist TV2/Danmark med letoma 1995 in 2002 v obliki prihodkov iz naročnin, in drugi ukrepi, obravnavani v tem sklepu, so združljivi z notranjim trgom v smislu člena 106(2) Pogodbe o delovanju Evrope unije.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na Kraljevino Dansko.
V Bruslju, 20. aprila 2011