РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 223/2012 НА КОМИСИЯТА
от 14 март 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2003/2003 на Европейския парламент и на Съвета относно торовете с цел привеждане на приложения I и IV към него в съответствие с техническия прогрес
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2003/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. относно торовете (1), и по-специално член 31, параграфи 1 и 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 3 от Регламент (ЕО) № 2003/2003 се предвижда, че тор, който принадлежи към видовете торове, изброени в приложение I към него, и отговаря на условията, установени в посочения регламент, може да бъде обозначен като „ЕО тор“.
(2)
Сред изброените в приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003 видове торове са някои, които могат да бъдат продавани единствено под формата на фин прах, както и други, които могат да бъдат продавани и под формата на суспензии. Торовете под формата на суспензии крият по-малко риск за здравето на земеделските производители, когато се използват в условия, в които използването на фини прахове би довело до вдишване на прахови частици. С цел да се намали експозицията на земеделските производители на прахови частици следва да се разшири обхватът на възможността за използване на суспензии, така че тя да се отнася и до видовете торове, съдържащи манган като хранителен микроелемент, както и да се разшири гамата на съставките, разрешени за използване в съществуващите суспензии на торове, съдържащи бор и мед.
(3)
В Регламент (ЕО) № 2003/2003 се предвижда използването на комплексообразуващи агенти като съставки в торове, съдържащи хранителни микроелементи. Такива торове обаче не са обозначени като „ЕО тор“, тъй като в приложение I към посочения регламент все още не е установен списък на разрешените за използване комплексообразуващи агенти, както и защото не съществуват обозначения на вида за тор, съдържащ комплексообразуващи агенти. Като се има предвид, че подходящи такива агенти (соли на лигносулфонова киселина, наричана по-долу „LS“) вече са на разположение, следва те да бъдат включени в списък с разрешени комплексообразуващи агенти и да бъдат създадени съответните обозначения на вида. Съществуващите обозначения на вида за разтвори на тор следва също да бъдат адаптирани, за да се позволи използването на комплексообразуващи агенти. С цел обаче да се улесни официалният контрол, следва всеки разтвор да не съдържа повече от един комплексообразуващ агент.
(4)
С новите правила относно разтворите и суспензиите от хранителни микроелементи се изисква тези видове торове да се преетикетират. За определен период обаче торове, етикетирани в съответствие със старите правила, ще останат като складови наличности. Поради това на производителите следва да бъде предоставено достатъчно време, за да подготвят новите етикети и да продадат всички съществуващи складови наличности.
(5)
В Регламент (ЕО) № 2003/2003 се предвижда набор от правила относно етикетирането на смесите от торове, съдържащи хранителни микроелементи, но в приложение I към него не се предвиждат съответни видове обозначения. С Регламент (ЕС) № 137/2011 в раздел Д.2 от приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003 бе въведена таблица Д.2.4, съдържаща съответните обозначения на вида, като също така бяха въведени по-ясни правила относно смесите от хранителни микроелементи. В таблица Д.2.4 се изисква определена информация при етикетирането, която в някои случаи не би била в съответствие с информацията, изисквана съгласно член 6, параграф 6 и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2003/2003. Поради това таблица Д.2.4 следва да бъде съответно изменена. Следва да бъде предоставен преходен период, за да се даде възможност на икономическите оператори да се адаптират към новите правила и да продадат складовите си наличности от смеси от торове, съдържащи хранителни микроелементи.
(6)
N,N'-ди(2-хидроксибензил)етилендиамин-N,N'-диоцетната киселина (наричана по-долу „HBED“) представлява органичен хелатиращ агент за хранителни микроелементи. По-специално хелатираното с HBED желязо се използва за коригиране на недостига на желязо и за борба с хлорозата при редица видове плодни дръвчета. Премахването на хлорозата и нейните симптоми осигурява развитие на листната маса, добър растеж и развитие на плодовете. Използването на хелатираната с HBED форма на желязо е било разрешено в Полша, без това да доведе до вреди за околната среда. Поради това следва HBED да се добави към списъка с разрешени органични хелатиращи агенти за хранителни микроелементи в приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003. Целесъобразно е обаче да се предвиди преходен период, така че използването на HBED да бъде разрешено след публикуването на съответния EN стандарт.
(7)
Дициандиамид/1,2,4 триазол (наричан по-долу „DCD/TZ“) и 1,2,4 триазол/3-метилпиразол (наричан по-долу „TZ/MP“) са инхибитори на нитрификация, използвани в комбинация с торове, съдържащи хранителния елемент азот под формата на карбамид и/или амониеви соли. Тези инхибитори удължават периода, в който азотът може да се усвоява от земеделските култури, ограничават просмукването на нитрати и намаляват емисиите на азотен оксид в атмосферата.
(8)
Триамид на N-(2-нитрофенил)фосфорната киселина (наричан по-долу „2-NPT“) е инхибитор на уреаза, предназначен за торове, съдържащи карбамид, с цел увеличаване на наличния за растенията азот при същевременно намаляване на емисиите на амоняк в атмосферата.
(9)
От много години DCD/TZ, TZ/MP и 2-NPT се използват в Германия, а DCD/TZ и TZ/MP- в Чешката република, при което са доказали ефективността си и безопасността си за околната среда. Поради това следва DCD/TZ, TZ/MP и 2-NPT да бъдат добавени в списъка на разрешените за използване инхибитори на нитрификация и уреаза в приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003, за да могат те да бъдат по-широкодостъпни за земеделските производители на територията на целия Съюз.
(10)
В Регламент (ЕО) № 2003/2003 се изисква контролът на „ЕО торовете“ да се извършва в съответствие с методите за вземане на проби и анализ, описани в приложение IV към него. Някои от тези методи обаче не са признати на международно равнище и следва да бъдат заменени с наскоро разработените от Европейския комитет по стандартизация ЕN стандарти.
(11)
Обикновено EN стандартите се валидират чрез междулабораторно сравнение, при което се цели количествена проверка на възпроизводимостта и повторяемостта на методите за анализ. Поради това следва да се направи разграничаване между EN стандартите и неутвърдените методи, за да се откроят EN стандартите с доказана статистическа надеждност.
(12)
С оглед опростяване на законодателството и за да се улесни бъдещо преразглеждане, е целесъобразно пълният текст на методите за анализ в приложение IV към Регламент (ЕО) № 2003/2003 да се замени с препратки към EN стандартите, публикувани от Европейския комитет по стандартизация.
(13)
Поради това Регламент (ЕО) № 2003/2003 следва да бъде съответно изменен.
(14)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден по силата на член 32 от Регламент (ЕО) № 2003/2003,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
1. Приложение I към Регламент (ЕО) № 2003/2003 се изменя в съответствие с приложение I към настоящия регламент.
2. Приложение IV към Регламент (ЕО) № 2003/2003 се изменя в съответствие с приложение II към настоящия регламент.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Точка 1, буква a), буква б), подточка i), буква в), подточки i) и ii), буква г), подточка i), буква д), подточка i), буква е), подточка i) и точка 2 от приложение I се прилагат, считано от 4 април 2013 г.
Приложение I, точка 3, вписване 11 се прилага, считано от 4 юли 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 14 март 2012 година.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 223/2012
z dne 14. marca 2012
o spremembi Uredbe (ES) št. 2003/2003 Evropskega parlamenta in Sveta o gnojilih zaradi prilagoditve prilog I in IV k Uredbi tehničnemu napredku
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 2003/2003 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o gnojilih (1) ter zlasti člena 31(1) in (3) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 3 Uredbe (ES) št. 2003/2003 določa, da se lahko gnojilo, ki ustreza vrsti gnojila s seznama v Prilogi I k Uredbi in izpolnjuje pogoje iz navedene uredbe, označi kot „gnojilo ES“.
(2)
Seznam vrst gnojil iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 2003/2003 vključuje nekatere vrste, ki se lahko prodajajo samo v obliki drobnega praška, ter druge vrste, ki se lahko prodajajo tudi v obliki suspenzij. Gnojila v obliki suspenzij so manj tvegana za zdravje kmetov, če se uporabljajo v pogojih, pri katerih bi uporaba drobnih praškov povzročila vdihovanje prahu. Za zmanjšanje izpostavljenosti kmetov prahu je treba razširiti možnost uporabe suspenzij, da se vključijo vrste manganovega mikrohranilnega gnojila, razširiti pa je treba tudi vrsto sestavin, dovoljenih v obstoječih borovih in bakrovih gnojilih v suspenzijah.
(3)
Uredba (ES) št. 2003/2003 določa uporabo kompleksirajočih reagentov kot sestavin mikrohranilnih gnojil. Vendar nobeno tako gnojilo ni bilo označeno kot „gnojilo ES“, ker v Prilogi I k navedeni uredbi ni nobenega seznama dovoljenih kompleksirajočih reagentov in ker ni nobenih tipskih oznak za gnojilo, ki vsebuje kompleksirajoče reagente. Ker so kompleksirajoči reagenti (soli lignosulfonske kisline) zdaj na voljo, jih je treba prav tako dodati na seznam dovoljenih kompleksirajočih reagentov in določiti ustrezne tipske oznake. Obstoječe tipske oznake za gnojila v raztopinah je tudi treba prilagoditi, da se omogoči uporaba kompleksirajočih reagentov, vendar zaradi lažjega uradnega nadzora vsaka raztopina ne sme vsebovati več kot enega kompleksirajočega reagenta.
(4)
Nova pravila za mikrohranilne raztopine in suspenzije zahtevajo nove oznake navedenih vrst gnojil. Vendar bodo gnojila, označena po starih pravilih, še nekaj časa na zalogi. Proizvajalcem je zato treba omogočiti dovolj časa, da pripravijo nove oznake in prodajo vse obstoječe zaloge.
(5)
Uredba (ES) št. 2003/2003 določa niz pravil za označevanje mešanih mikrohranilnih gnojil, v Prilogi I pa za njih ne določa ustreznih tipskih oznak. Z Uredbo (EU) št. 137/2011 je bila v oddelku E.2 Priloge I k Uredbi (ES) št. 2003/2003 uvedena preglednica E.2.4, ki vsebuje ustrezne tipske oznake in jasnejša pravila za mešanice mikrohranilnih gnojil. Vendar je v preglednici E.2.4 potrebnih nekaj informacij o označevanju, ki v nekaterih primerih ne bi bile v skladu z zahtevami iz člena 6(6) in člena 23(2) Uredbe (ES) št. 2003/2003. Preglednico E.2.4 je zato treba ustrezno spremeniti. Zagotoviti je treba prehodno obdobje, da se gospodarskim subjektom omogoči prilagoditev novim pravilom in prodajo obstoječih zalog mikrohranilnih gnojil.
(6)
N,N'-di(2-hidroksibenzil)etilendiamin-N,N'-diocetna kislina (v nadaljnjem besedilu: HBED) je organski kelatni reagent za mikrohranila. Zlasti železo, kelatirano s HBED, se uporablja pri odpravljanju pomanjkanja železa in odpravi železove kloroze pri številnih sadnih drevesih. Odstranitev železove kloroze in njenih simptomov zagotavlja zeleno listje, dobro rast in zorenje sadežev. Železo, kelatirano s HBED, je bilo dovoljeno na Poljskem brez kakršne koli škode za okolje. HBED je zato treba vključiti na seznam dovoljenih organskih kelatnih reagentov za mikrohranila v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 2003/2003. Vendar je primerno zagotoviti prehodno obdobje, da se HBED odobri po objavi ustreznega standarda EN.
(7)
Diciandiamid/1,2,4 triazol (v nadaljnjem besedilu: DCD/TZ) in 1,2,4 triazol/3-metilpirazol (v nadaljnjem besedilu: TZ/MP) sta inhibitorja nitrifikacije, ki se uporabljata v kombinaciji z gnojili, ki vsebujejo hranljivi dušik v obliki sečnine in/ali amonijevih soli. Navedeni inhibitorji podaljšujejo dostopnost dušika posevkom, zmanjšujejo spiranje nitratov in zmanjšujejo emisije dušikovega oksida v ozračje.
(8)
N-(2-nitrofenil)fosforjev triamid (v nadaljnjem besedilu: 2-NPT) je inhibitor ureaze, namenjen za dušikova gnojila z vsebnostjo sečnine, da zvišuje dostopnost dušika rastlinam, hkrati pa zmanjšuje emisije amonijaka v ozračje.
(9)
DCD/TZ, TZ/MP in 2-NPT se že nekaj let uporabljajo v Nemčiji ter DCD/TZ in TZ/MP na Češkem, pokazalo pa se je, da so učinkoviti in da niso tvegani za okolje. DCD/TZ, TZ/MP in 2-NPT je zato treba dodati na seznam dovoljenih inhibitorjev nitrifikacije in ureaze v Prilogi I k Uredbi (ES) št. 2003/2003, da bodo dostopnejši kmetom po celi Uniji.
(10)
Uredba (ES) št. 2003/2003 zahteva, da se nadzor gnojil ES izvaja v skladu z metodami vzorčenja in analize, ki so opisane v Prilogi IV k Uredbi. Vendar nekaj navedenih metod ni mednarodno priznanih in jih je treba nadomestiti s standardi EN, ki jih je nedavno razvil Evropski odbor za standardizacijo.
(11)
Standardi EN se običajno potrdijo z medlaboratorijsko primerjavo, da se količinsko določi ponovljivost analitskih metod. Treba je razlikovati med potrjenimi standardi EN in nepotrjenimi metodami, da se določi tiste standarde EN, ki so statistično zanesljivi.
(12)
Za poenostavitev zakonodaje in lažji prihodnji pregled je primerno nadomestiti celotno besedilo analitskih metod iz Priloge IV k Uredbi (ES) št. 2003/2003 s sklicevanjem na standarde EN, ki jih je objavil Evropski odbor za standardizacijo.
(13)
Uredbo (ES) št. 2003/2003 je treba zato ustrezno spremeniti.
(14)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega na podlagi člena 32 Uredbe (ES) št. 2003/2003 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Spremembe
1. Priloga I k Uredbi (ES) št. 2003/2003 se spremeni v skladu s Prilogo I k tej uredbi.
2. Priloga IV k Uredbi (ES) št. 2003/2003 se spremeni v skladu s Prilogo II k tej uredbi.
Člen 2
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati na dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Točka (1)(a), (b)(i), (c)(i), (c)(ii), (d)(i), (e)(i), (f)(i) in točka (2) v Prilogi I se začneta uporabljati do 4. aprila 2013.
Vnos 11 pod točko (3) Priloge I se uporablja od 4. julija 2012.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 14. marca 2012