РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 февруари 2011 година
относно условията за предоговаряне на Паричното споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако
(2011/190/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 219, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът е компетентен в областта на паричните и валутните въпроси от датата на въвеждането на еврото.
(2)
Съветът определя условията за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутния режим.
(3)
На 26 декември 2001 г. бе сключено Парично споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако (1) (наричано по-долу „споразумението“).
(4)
Франция има дълготрайни парични връзки с Княжество Монако (наричано по-долу „Монако“) - факт, отразен в редица правни инструменти. Финансовите институции, разположени в Монако, имат право да се рефинансират от френската национална банка (Banque de France), като също така участват в някои френски системи за плащания при същите условия като френските банки.
(5)
В заключенията от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за монетни емисии.
(6)
В Съобщение относно действието на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана Комисията заключи, че е необходимо съществуващото споразумение да бъде изменено с оглед осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Съюза и държавите, с които има подписано парично споразумение.
(7)
Следователно споразумението следва да бъде предоговорено с оглед корекция на тавана за монетни емисии, избиране на компетентна юрисдикция при уреждане на евентуални спорове и корекция на формàта с цел по-голямо доближаване до новия общ образец на парични споразумения. Споразумението следва да остане в сила до сключването на предоговорено споразумение между страните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Франция уведомява Монако относно необходимостта от изменение на споразумението при първа възможност и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Съюзът си поставя за цел внасянето на следните изменения при предоговарянето на споразумението:
а)
предоговореното споразумение се сключва между Съюза, представляван от правителството на Френската република и Комисията, и правителството на Негова светлост принца на Монако;
б)
преразглежда се методът за определяне на тавана за изсичаните от Монако евромонети. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ непроменлива част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Монако, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислена, като средното емитиране на монети на човек от населението във Франция в годината n-1 се умножи по броя на жителите на Монако. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, предоговореното споразумение определя за евромонетите на Монако, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, минимален дял от 80 % от ежегодно изсечените евромонети;
в)
Съдът на Европейския съюз („Съдът“) се избира за орган, компетентен при уреждане на споровете, които могат да възникнат при прилагане на споразумението. Ако Съюзът или Монако считат, че другата страна не е изпълнила задължение по предоговореното споразумение, те могат да отнесат въпроса към Съда. Решението на Съда ще бъде задължително за страните, които ще вземат необходимите мерки, за да го изпълнят в определен от Съда срок. Ако Съюзът или Монако не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в срок, другата страна може незабавно да прекрати предоговореното споразумение;
г)
коригира се форматът на предоговореното споразумение.
Член 3
Преговорите с Монако се водят от Франция и Комисията, действащи от името на Съюза. Европейската централна банка (ЕЦБ) участва пълноценно в преговорите, като е необходимо съгласието ѝ в областите на нейната компетентност. Франция и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
Франция и Комисията имат право да сключат предоговореното споразумение от името на Европейския съюз, освен ако ИФК или ЕЦБ считат, че предоговреното споразумение следва да бъде отнесено до Съвета.
Член 5
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Член 6
Адресати на настоящото решение са Френската република, Комисията и Европейската централна банка.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 2011 година.
SKLEP SVETA
z dne 25. februarja 2011
o pogojih ponovnih pogajanj o Monetarnem sporazumu med vlado Francoske republike, v imenu Evropske skupnosti, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa
(2011/190/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 219(3) Pogodbe,
ob upoštevanju priporočila Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija je od uvedbe eura pristojna za monetarne zadeve in zadeve, povezane z menjalnim tečajem.
(2)
Svet določa pogoje za pogajanja in sklepanje sporazumov o monetarnih zadevah ali zadevah, povezanih z menjalnim tečajem.
(3)
Monetarni sporazum med vlado Francoske republike, v imenu Evropske skupnosti, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa (1) (v nadaljnjem besedilu: Sporazum) je bil sklenjen dne 26. decembra 2001.
(4)
Francija ima s Kneževino Monako (v nadaljnjem besedilu: Monako) dolgoletne monetarne vezi, ki se odražajo v različnih zakonodajnih instrumentih. Finančne institucije v Monaku lahko dostopajo do mehanizmov francoske centralne banke („Banque de France“) za refinanciranje, poleg tega sodelujejo v nekaterih francoskih plačilnih sistemih pod istimi pogoji kot francoske banke.
(5)
Svet je v svojih zaključkih z dne 10. februarja 2009 povabil Komisijo naj ponovno preuči, ali obstoječi monetarni sporazumi delujejo in ali bi bilo treba zvišati zgornje meje za izdajo kovancev.
(6)
Komisija je v „Poročilu o monetarnih sporazumih z Monakom, San Marinom in Vatikanom“ ugotovila, da je treba obstoječi Sporazum spremeniti, da bi bili odnosi med Unijo in državami, ki so podpisale monetarne sporazume bolj usklajeni.
(7)
Zato se je treba o Sporazumu ponovno pogajati, da bi se spremenile zgornje meje za izdajo kovancev in določila sodna pristojnost za reševanje morebitnih sporov, ter da bi se oblika Sporazuma prilagodila in tako približala novi skupni obliki monetarnih sporazumov. Sporazum bi moral veljati, dokler pogodbenici ne skleneta s ponovnimi pogajanji doseženega sporazuma -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Francija uradno obvesti Monako, da je treba Sporazum čim prej spremeniti ter ponudi ponovna pogajanja o njegovih zadevnih določbah.
Člen 2
Unija si pri ponovnih pogajanjih o Sporazumu prizadeva za naslednje spremembe:
(a)
sklene se s ponovnimi pogajanji dosežen Sporazum med Unijo, ki jo zastopata vlada Francoske republike in Komisija, ter vlado njegove presvetle visokosti monaškega princa;
(b)
metoda določitve zgornje meje za izdajanje monaških eurokovancev se spremeni. Nova zgornja meja se izračuna z metodo, ki bo vključevala fiksni del, namenjen preprečevanju čezmernih špekulacij na področju numizmatike z monaškimi kovanci z zadovoljitvijo povpraševanja na trgu zbirateljev kovancev, in spremenljivi del, ki se izračuna kot povprečna izdaja kovancev na prebivalca v Franciji v letu n-1, pomnoženo s številom prebivalcev Monaka. Brez poseganja v izdajanje zbirateljskih kovancev, Sporazum dosežen s ponovnimi pogajanji, določa 80-odstotni minimalni delež monaških eurokovancev, ki se izdajo v nominalni vrednosti vsako leto;
(c)
Sodišče Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče) se določi kot organ, pristojen za reševanje sporov, ki bi lahko nastali zaradi uporabe Sporazuma. Če Unija ali Monako meni, da druga pogodbenica ni izpolnila obveznosti iz Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji, lahko predloži zadevo Sodišču. Pogodbenici sprejmeta potrebne ukrepe za upoštevanje zavezujoče sodne odločbe Sodišča, ki je v njej določilo rok. Če Unija ali Monako v določenem roku ne sprejmeta potrebnih ukrepov za upoštevanje sodne odločbe, lahko druga pogodbenica nemudoma prekine Sporazum, dosežen s ponovnimi pogajanji;
(d)
oblika Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji, se prilagodi.
Člen 3
Pogajanja z Monakom vodita Francija in Komisija v imenu Unije. Evropska centralna banka (ECB) je v pogajanja v celoti vključena in na področjih, za katera je pristojna, je potrebno njeno soglasje. Francija in Komisija predložita v mnenje Ekonomsko-finančnemu odboru (EFO) osnutek Sporazuma, doseženega s ponovnimi pogajanji.
Člen 4
Francija in Komisija sta pristojni, da v imenu Unije skleneta Sporazum, dosežen s ponovnimi pogajanji, razen če EFO ali ECB meni, da je treba navedeni sporazum predložiti Svetu.
Člen 5
Ta sklep začne učinkovati na dan svojega uradnega obvestila.
Člen 6
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko, Komisijo in Evropsko centralno banko.
V Bruslju, 25. februarja 2011