ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 918/2012 НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение във връзка с определенията, изчисляването на нетните къси позиции, покритите суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, прагове за уведомяване, прагове на ликвидност за отмяна на ограниченията, значителен спад в стойността на финансови инструменти и неблагоприятните събития
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (1), и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 7, член 4, параграф 2, член 7, параграф 3, член 13, параграф 4, член 23, параграф 7 и член 30 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат някои мерки във връзка с късите продажби и суапите за кредитно неизпълнение. Съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 236/2012 Комисията има правомощие да приема делегирани актове, допълващи разпоредбите на посочения регламент в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящият делегиран акт допълва и изменя определени несъществени елементи.
(2)
Разпоредбите на настоящия регламент са тясно свързани, тъй като праговете за уведомяване и публикуване и определянето на непокритите суапи за кредитно неизпълнение зависят от определенията и методите за изчисляване на къси позиции, докато разпоредбите за значителния спад в стойността на финансовите инструменти, за спада в ликвидността на пазарите на държавни дългови инструменти и определянето на неблагоприятните събития са неразривно свързани. С цел да се гарантира съгласуваност между различните разпоредби относно късите продажби, които следва да влязат в сила едновременно, е подходящо всички изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 разпоредби да се включат в един регламент.
(3)
В Регламент (ЕС) № 236/2012 се съдържат някои определения. За по-голяма яснота и правна сигурност е целесъобразно да се предвидят допълнителни разпоредби във връзка с определенията по член 2, параграф 1, и по-специално в случаите, когато се приема, че дадено физическо или юридическо лице притежава финансов инструмент за целите на определението за „къса продажба“, както и по-подробно уточняване кога дадено физическо или юридическо лице „притежава“ акция или дългов инструмент за целите на Регламент (ЕС) № 236/2012. Целта на подробните указания е да се гарантира, че Регламент (ЕС) № 236/2012 постига заложените в него резултати по последователен начин въпреки различните подходи, застъпени в законодателствата на държавите членки. Понастоящем понятията за собственост и притежание по отношение на ценните книжа в държавите членки не са хармонизирани, но се предвижда разпоредбите на Регламент (ЕС) № 236/2012 да се прилагат само за късите продажби и да не засягат бъдещите правни тенденции, като например хармонизирането на законодателството.
(4)
Регламент (ЕС) № 236/2012 налага ограничения и задължения (като например изисквания за уведомяване и публикуване) за физически или юридически лица, които притежават или откриват нетни къси позиции в акции и държавни дългови инструменти. Дългите и късите позиции в акции и държавни дългови инструменти могат да бъдат притежавани и остойностявани по различни начини. За да се гарантира последователен подход и желаното действие на мерките относно късите позиции в акции и държавни дългови инструменти, е необходимо допълнително да се уточни начинът на изчисляване на нетните къси позиции. Късите продажби могат да се извършват чрез единични инструменти или чрез портфейли от държавни дългови инструменти, поради което е необходимо да се определи как късите продажби чрез портфейл са включени в тези изчисления. С цел да се осигури солиден подход спрямо изчисляването на нетните къси позиции, е необходимо дългите позиции в акции да бъдат определени по по-ограничителен начин, отколкото късите позиции. Тъй като стойността на някои финансови инструменти зависи от колебанието в цените на базовите инструменти, е необходимо да се определи начин за отчитането на този фактор. Определя се моделът, коригиран с коефициента делта, тъй като той е широко приет в практиката.
(5)
Нетните къси позиции се изчисляват въз основа на дългите и късите позиции, притежавани от физическо или юридическо лице. Дългите и късите позиции обаче могат да бъдат притежание на различни субекти в група или в различни фондове, начело на които стои управител. Големите нетни къси позиции могат да се прикрият чрез разпределянето им сред субекти в група или между различни фондове. С цел да се ограничи неизпълнението на изискванията за уведомяване и докладване на къси позиции и да се гарантира, че по този начин се предоставят реални и представителни данни, са необходими по-подробни разпоредби, в които се посочва как да се извършва изчисляването на нетните къси позиции за субекти в група и за управители на фондове. С оглед прилагането на тези разпоредби е необходимо да се определи значението на понятието „инвестиционна стратегия“, за да се поясни късите позиции на кои субекти в група и на кои фондове следва да се сумират. Налага се също така да се определи понятието „управленски дейности“, за да се поясни късите позиции на кои фондове следва да се сумират. С цел да се гарантира извършването на уведомленията е необходимо да се определи за кои субекти в група или в различни фондове се изисква да извършват изчисленията и уведомленията.
(6)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат ограничения върху сключването на сделки с непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но се допускат сделки с покрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, сключени за целите на законното хеджиране. Могат да бъдат хеджирани множество активи и пасиви, като се използват суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но в редица случаи разграничението между законно хеджиране и спекулации може да се окаже трудно. Вследствие на това е необходимо подробно и допълнително уточнение относно случаите, в които може да бъде прието, че даден суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент е покрит. Когато е необходимо да се определи последователно количествен показател на корелация, следва да се използва прост, широко приет и разбираем показател, какъвто е корелационният коефициент на Пирсън (Pearson), изчислен като ковариация на две променливи, разделена на продукта на техните стандартни отклонения. Съчетанието на активи и пасиви с цел постигане на оптимално хеджиране на практика е трудно поради нееднаквите характеристики на различните активи и пасиви и честите колебания в техните стойности. Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква пропорционален подход към мерките и при определянето на непокрит суап за кредитно неизпълнение, поради което е необходимо да се определи как да се прилага пропорционален подход към активи и пасиви, хеджирани с покрит суап за кредитно неизпълнение. Макар че в Регламент (ЕС) № 236/2012 не се предписва конкретна степен на корелационна зависимост, необходима за покрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, следва да се уточни, че тази зависимост следва да бъде значителна.
(7)
Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква физическите или юридическите лица, притежаващи нетна къса позиция в държавен дългов инструмент, чийто размер надвишава определен праг, да уведомят съответния компетентен орган за тази позиция. Поради това е необходимо този праг да бъде съответно уточнен. За минималните стойности, които не биха оказали значително въздействие върху съответния пазар на държавни дългови инструменти, не следва да се изисква уведомяване, като наред с останалите елементи прагът следва да отчита ликвидността на всеки отделен пазар на облигации и размера на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти, както и целите на тази мярка.
(8)
Данните, необходими за изчисляването на прагове за уведомяване за нетните къси позиции, свързани с емитираните държавни дългови инструменти, няма да бъдат налични към датата на влизане в сила на настоящия регламент. Следователно двата критерия, използвани при определянето на първоначалните прагове за уведомяване към датата на публикуване, следва да бъдат на първо място общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавен дълг, и на второ - съществуването на ликвиден фючърсен пазар за тези инструменти. Преразгледаните прагови стойности следва да бъдат приети, когато са налице съответните данни по всички критерии.
(9)
Когато ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти падне под определен праг, ограниченията за инвеститорите, извършващи непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти, могат да бъдат временно отменени с цел да се насърчи ликвидността на този пазар. При наличието на значителен спад в стойността на даден финансов инструмент на място за търговия компетентните органи могат да забранят или ограничат късите продажби, или по друг начин да намалят сделките със съответния инструмент. Поради наличието на множество разнообразни инструменти е необходимо да се определи прагът за всеки отделен клас финансови инструменти, като се отчетат различията, като например тези между инструментите и колебанията в стойността им на съответните пазари.
(10)
В настоящия регламент не е посочен праг за значителен спад в стойността на цената на дял в ПКИПЦК, допуснат за търговия на организиран пазар, с изключение на търгувани на организиран пазар фондове, които са ПКИПЦК, тъй като, макар да е възможно цената да варира свободно на мястото за търговия, към нея се прилага правило, установено в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (2), което поддържа цените близо до стойността на нетните активи на ПКИПЦК. Не се посочва праг за значителен спад в стойността на деривати, различни от тези, които са определени в настоящия регламент.
(11)
В настоящия регламент са разяснени правомощията за намеса на съответните компетентни органи и Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), който е учреден и изпълнява своите правомощия в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3), по отношение на неблагоприятни събития или тенденции. Необходимо е съставянето на списък на тези събития, за да се осигури прилагането на последователен подход, като същевременно се позволи предприемането на подходящи действия при възникването на неблагоприятни събития или тенденции.
(12)
Поради съображения, свързани с правната сигурност, е необходимо настоящият регламент да влезе в сила в същия ден като Делегиран регламент (ЕС) № 919/2012 на Комисията (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят подробни правила, допълващи следните членове от Регламент (ЕС) № 236/2012:
-
член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за собственост и къса продажба,
-
член 3, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробно случаите, в които се изчисляват нетните къси позиции и методите на изчисляването им, както и определението за притежание,
-
член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и методите за изчисляване за групи и дейности по управление на фондове,
-
член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага за уведомяване за значителни къси позиции в държавни дългови инструменти,
-
член 13, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага на ликвидност за отмяна на ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти,
-
член 23, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на понятието за значителен спад на стойността на финансовите инструменти, различни от ликвидни акции,
-
член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробни критерии и фактори, вземани предвид при определянето на случаи, в които възникват неблагоприятните събития или тенденции по членове 18-21 и член 27, и заплахите, посочени в член 28, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„група“ означава правните субекти, които са контролирани предприятия по смисъла на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), и отделното физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие;
б)
„наднационален емитент“ означава емитент по смисъла на член 2, параграф 1, буква г), подточки i), iv), v) и vi) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА II
ДОПЪЛНИТЕЛНИ УКАЗАНИЯ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЕНИЯТА ПО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 2 И ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА а)
Член 3
Указания относно понятието „собственост“ и определяне на къса продажба
1. За целите на определянето на къса продажба при необходимост се преценява дали за дадено физическо или юридическо лице се смята, че притежава финансов инструмент при наличието на законно право на собственост или действително притежаване, като за целта се прилага действащото законодателство за късата продажба на съответната акция или дългов инструмент. Когато физически или юридически лица са действителните собственици на дадена акция или дългов инструмент, се смята, че съответните акция или дългов инструмент са собственост на крайния действителен собственик, включително когато акцията или дълговият инструмент се държат от представител. За целите на настоящия член действителният собственик е инвеститорът, който поема икономическия риск, свързан с придобиването на финансов инструмент.
2. За целите на член 2, параграф 1, буква б), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) № 236/2012 понятието „къса продажба“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от същия регламент не включва:
а)
продажба на финансови инструменти, които са били прехвърлени съгласно споразумение за предоставяне на ценни книжа на заем или за репо сделка, при условие че ценните книжа или ще бъдат върнати, или прехвърлителят ще ги изземе обратно, така че сетълментът да може да се извърши на дължимата дата;
б)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е закупило финансовия инструмент преди продажбата, но към момента на нейното извършване не е получило финансовия инструмент, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент;
в)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е упражнило опция или подобен иск върху него, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент.
Член 4
Притежание
Смята се, че физическо или юридическо лице притежава акция или дългов инструмент за целите на член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012 при следните обстоятелства:
а)
физическото или юридическото лице притежава акция или дългов инструмент в съответствие с член 3, параграф 1;
б)
налице е иск за принудително изпълнение за прехвърляне на собствеността върху акцията или дълговия инструмент на физическото или юридическото лице в съответствие с приложимия закон към съответната продажба.
ГЛАВА III
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ПО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА б)
Член 5
Нетни къси позиции в акции - дълги позиции
1. Притежанието на акция чрез дълга позиция в портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. Всяка експозиция чрез финансов инструмент, различен от акция, която предоставя финансово предимство в случай на нарастване на цената на акцията, както е посочено в член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, означава всяка експозиция към акционерен капитал чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 1.
Експозицията, посочена в първа алинея, зависи от стойността на акцията, по отношение на която трябва да бъде изчислена дадена нетна къса позиция и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на акцията.
Член 6
Нетни къси позиции в акции - къси позиции
1. Късата продажба на акция чрез къса продажба на портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в приложение I, част 1, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на акцията, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
Член 7
Нетни къси позиции в акции - общи положения
За целите на нетните къси позиции, посочени в членове 5 и 6, се вземат предвид следните критерии:
а)
без значение е дали е бил договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи;
б)
късите позиции във финансови инструменти, даващи основание за иск за неемитирани акции, както и правата на записване, конвертируемите облигации и другите сравними инструменти, не се смятат за къси позиции при изчисляването на нетна къса позиция.
Член 8
Нетни къси позиции в държавен дългов инструмент - дълги позиции
1. За целите на настоящия член и на приложение II ценообразуване означава доходността или - когато няма печалба за някой от съответните активи или пасиви, или когато печалбата е неподходяща система за съпоставка между съответните активи или пасиви - цената. Притежаването на държавен дългов инструмент чрез дълга позиция в портфейл от държавни дългови инструменти на различни емитенти на държавен дълг се взема предвид във връзка с този държавен дългов инструмент до степента, в която посоченият инструмент е представен в този портфейл.
2. За целите на член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 всяка експозиция чрез инструмент, различен от държавен дългов инструмент, която дава финансово предимство в случай на повишаване на цената на държавния дългов инструмент, означава всяка експозиция чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 2, при условие че тяхната стойност зависи от стойността на държавния дългов инструмент, по отношение на които трябва да се изчисли дадена нетна къса позиция, и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на държавния дългов инструмент.
3. При условие че има висока корелация в съответствие с член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и с параграфи 4 и 5, всички нетни притежания на държавен дългов инструмент на даден емитент на държавен дълг, който е във висока корелация с ценообразуването на държавния дългов инструмент във всяка къса позиция, се включват в изчисляването на дългата позиция. Не се включват държавните дългови инструменти от емитенти, намиращи се извън Съюза.
4. За активи с ликвидна пазарна цена високата корелация между цената на дългов инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на задължението на съответния емитент на държавни дългови инструменти се измерва посредством данните за минали периоди, като се използват ежедневно претеглени данни, събрани за 12-месечния период, предхождащ позицията в държавния дългов инструмент. За активи, за които няма ликвиден пазар, или когато ценовите данни обхващат период, по-малък от 12 месеца, се използва подходящ начин на измерване с подобна продължителност.
5. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се приема, че дългов инструмент и емитиран държавен дългов инструмент имат висока корелация, когато корелационният коефициент на Пирсън (Pearson) е най-малко 80 % между цената на дълговия инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на дадения държавен дългов инструмент за съответния период.
6. Ако впоследствие позицията изгуби високата си корелация въз основа на непрекъснат 12-месечен срок, тогава държавният дългов инструмент на емитент, чиито държавни дългови инструменти преди са имали висока корелация, вече не може да бъде отчитан при изчисляването на дълга позиция. Независимо от това не се счита, че позициите губят високата си корелация, когато е налице временен спад в нивото на корелация на държавните дългови инструменти за не повече от 3 месеца под нивото, посочено в параграф 4, при условие че през този 3-месечен период коефициентът на корелация е най-малко 60 %.
7. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 9
Нетни къси позиции в държавни дългови инструменти - къси позиции
1. Късата продажба на държавен дългов инструмент чрез продажба на портфейл от държавни дългови инструменти също се взема предвид във връзка с посочения инструмент до степента, в която този инструмент е представен в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в член 8, параграф 2, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на държавния дългов инструмент, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
3. Всички суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, свързани с емитент на такива инструменти, се включват в изчислението на нетните къси позиции в посочените държавни дългови инструменти. Продажбите на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се смятат за дълги позиции, а покупките на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти - за къси позиции.
4. Ако позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент се използва за хеджирането на риск, различен от свързания с държавния дългов инструмент риск, стойността на хеджирания риск не може да се разглежда като дълга позиция, когато се изчислява дали физическо или юридическо лице има нетна къса позиция в емитираните държавни дългови инструменти на емитент на такива инструменти.
5. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 10
Метод за изчисляване на нетните къси позиции във връзка с акции
1. За целите на изчисляването на нетните къси позиции в акции съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се използва моделът, коригиран с коефициента делта, за акциите, посочен в приложение II.
2. При всички извършени от физическо или юридическо лице изчисления на дълга и къса позиция по отношение на едни и същи акции се използват едни и същи методи.
3. При изчисляването на нетните къси позиции се отчитат сделките с всички финансови инструменти - без значение дали са извършени на мястото за търговия или извън него - които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или стойността на акцията.
Член 11
Изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти
1. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетните къси позиции в държавни дългови инструменти се изчисляват, като се вземат предвид сделките с всички финансови инструменти, които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или доходността на държавния дългов инструмент. Използва се коригираният с коефициента делта модел за държавни дългови инструменти, установен в приложение II.
2. В съответствие с член 3, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012 позициите се изчисляват за всеки отделен емитент на държавни дългови инструменти, по отношение на който дадено физическо или юридическо лице притежава къса позиция.
ГЛАВА IV
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ВЪВ ФОНДОВЕ ИЛИ ГРУПИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА в)
Член 12
Метод за изчисляване на позициите при дейности, свързани с управлението на няколко фонда или портфейла
1. Съгласно член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 изчисляването на нетните къси позиции по отношение на даден емитент се извършва поотделно за всеки фонд, без оглед на правната му форма, и за всеки управляван портфейл.
2. За целите на членове 12 и 13 се прилагат следните определения:
а)
„инвестиционна стратегия“ означава стратегия, която управляващият субект следва по отношение на даден емитент и с която цели откриването на нетна къса позиция или нетна дълга позиция чрез сделки с различни финансови инструменти, емитирани от съответния емитент или свързани с него;
б)
„дейности по управление“ означава управление на фондове без оглед на тяхната правна форма и управление на портфейли в съответствие с мандата, предоставен от клиенти, въз основа на преценка за всеки отделен клиент, когато тези портфейли включват един или повече финансови инструменти;
в)
„управляващ субект“ означава юридическо лице или субект, включително подразделение, звено или отдел, който управлява по своя преценка фондове или портфейли съгласно предоставения му мандат.
3. Управляващият субект сумира нетните къси позиции в управляваните от него фондове и портфейли, за които се следва една и съща инвестиционна стратегия по отношение на даден емитент.
4. При прилагането на горепосочения метод управляващият субект:
а)
отчита позициите във фондове и портфейли, чието управление му е възложено от трета страна;
б)
изключва позициите във фондове и портфейли, чието управление е възложено на трета страна.
Управляващият субект докладва и, когато това се изисква, оповестява нетната къса позиция, получена в резултат от прилагането на параграфи 3 и 4, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
5. Когато един и същ правен субект извършва дейности по управление наред с дейности, несвързани с управление, той прилага описания в параграфи 1-3 метод само към дейностите по управление, като докладва и оповестява нетните къси позиции, получени в резултат от прилагането на този метод.
6. За несвързаните с управление дейности, в резултат на които правен субект придобива нетни къси позиции за своя сметка, той извършва изчислението на нетната къса позиция по отношение на даден емитент в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, докладва и оповестява получените нетни къси позиции.
Член 13
Метод за изчисляване на позиции за правни субекти в състава на група, които имат дълги или къси позиции по отношение на даден емитент
1. За всеки правен субект, влизащ в състава на група, изчислението на нетната къса позиция се извършва в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012. Конкретният правен субект или, от негово име - групата, в чийто състав влиза, докладва и оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли прага за уведомяване или оповестяване. Когато един или повече правни субекти, влизащи в състава на група, се явяват управляващи субекти, те прилагат метода, описан в член 12, параграфи 1-4, във връзка с дейностите по управление на фондове и портфейли.
2. Нетните къси и дълги позиции на всички правни субекти, влизащи в състава на група, се сумират и прихващат, с изключение на позициите на управляващите субекти, които извършват дейности по управление. Групата докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване.
3. Когато нетна къса позиция достигне или премине прага за уведомяване по член 5 или прага за оповестяване по член 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012, правният субект, влизащ в състава на група, докладва и оповестява в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетната къса позиция по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 1, при условие че на равнището на групата нито една нетна къса позиция, изчислена съгласно параграф 2, не достига или не преминава прага за уведомяване или оповестяване. Определеният за тази цел правен субект докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция на равнището на групата по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 2, когато:
i)
нито един правен субект, влизащ в състава на групата, не е достигнал или преминал прага за уведомяване или оповестяване;
ii)
прагът за уведомяване или оповестяване е достигнат или преминат едновременно от самата група и от някой от влизащите в състава ѝ правни субекти.
ГЛАВА V
ПОКРИТИ ПОЗИЦИИ В СУАПИ ЗА КРЕДИТНО НЕИЗПЪЛНЕНИЕ ПО ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4, ПАРАГРАФ 2
Член 14
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи:
а)
по отношение на хеджирането за целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и служи за хеджиране срещу риска от спад в стойността на активите или пасивите, който е в корелация с риска от спад в стойността на държавните дългови инструменти, към които се отнася суапът за кредитно неизпълнение, и когато тези активи или пасиви се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в същата държава членка;
б)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в държавата членка, с чиито дългови инструменти е свързан суапът за кредитно неизпълнение, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка, включително нейно министерство, агенция или дружество със специално предназначение, или когато държавата членка е федерална държава - един от членовете, съставящи федерацията;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18;
в)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до емитент на държавни дългови инструменти, когато емитентът на държавните дългови инструменти, свързани със суапа за кредитно неизпълнение, е гарант или акционер, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18.
2. За целите на параграф 1, буква а) трябва да е налице корелация между стойността на хеджирания актив или пасив и стойността на държавните дългови инструменти, с които е свързан, както е посочено в член 18.
Член 15
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, когато длъжникът е установен в повече от една държава членка или активите или пасивите се намират в повече от една държава членка
1. Когато длъжникът или контрагентът по даден актив или пасив е установен в повече от една държава членка, позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
дружеството майка е установено в една държава членка, дъщерното дружество е установено в друга държава членка и заемът е отпуснат на дъщерното дружество. Когато е налице експлицитна или имплицитна подкрепа от страна на дружеството майка за кредитирането на дъщерното дружество, се допуска суапите за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти да се купуват в държавата членка, където е установено дружеството майка, а не в държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
б)
холдинг майка притежава или контролира оперативно дъщерно дружество в друга държава членка. Ако емитент на облигацията е дружеството майка, а хеджираните активи и приходи са собственост на дъщерното дружество, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
в)
за хеджиране на експозиция към дружество в една държава членка, което е инвестирало в държавни дългови инструменти на втора държава членка до такава степен, че би било сериозно засегнато при значителен спад в стойността на държавните дългови инструменти на втората държава членка, при условие че това дружество е установено в двете държави членки. Когато корелацията между риска и дълговите инструменти на втората държава членка е по-голяма от корелацията между риска и дълговите инструменти на държавата членка, в която е установено дружеството, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към втората държава членка.
2. Позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
когато длъжникът или контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е дружество с дейност на цялата територия на Съюза, или експозицията, която се хеджира, се отнася до Съюза или до държавите членки, чиято валута е еврото, се допуска тази експозиция да се хеджира с подходящ европейски индекс или индекс на еврозоната, който отразява суапите за кредитно неизпълнение по държавни облигации;
б)
когато контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е наднационален емитент, се допуска рискът от контрагента да се хеджира с подходящо избрано портфолио от суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се до гарантите или акционерите на този субект.
Член 16
Обосновка на непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
По искане на компетентния орган всяко физическо или юридическо лице, което открива позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти:
а)
обосновава пред компетентния орган кои от изброените в член 15 случаи са били изпълнени към момента на откриване на позицията;
б)
доказва пред компетентния орган, че през целия период, в който държи суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, критерият за корелация по член 18 и изискванията за пропорционалност по член 19 са изпълнени по отношение на съответната позиция в този суап.
Член 17
Хеджирани активи и пасиви
Ако са изпълнени условията, посочени в членове 15 и 18 от Регламент (ЕС) № 236/2012, активите и пасивите могат да се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти в следните случаи:
а)
дълга позиция в държавни дългови инструменти на съответния емитент;
б)
всяка позиция или всеки портфейл, които се използват във връзка с хеджиране на експозиции към емитент на държавни дългови инструменти, отнасящи се до суапи за кредитно неизпълнение;
в)
всички активи и пасиви, които се отнасят до субекти от обществения сектор в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Това обхваща експозиции към централната, регионалната и местната администрация, към субектите от обществения сектор или всяка експозиция, гарантирана от съответния субект, и може да включва финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
г)
експозиции към субекти от частния сектор, установени в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Въпросните експозиции включват, но не се ограничават до заеми, кредитен риск от контрагента (включително потенциална експозиция, когато за нея се изисква регулаторен капитал), вземания и гаранции. Активите и пасивите включват, но не се ограничават до финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
д)
всички непреки експозиции към някой от горепосочените субекти, които се дължат на експозиция към индекси, фондове или дружества със специално предназначение.
Член 18
Критерии за корелация
1. Посоченият в настоящата глава критерий за корелация се счита за изпълнен в един от следните случаи:
а)
критерият за количествена корелация е изпълнен, когато корелационният коефициент на Пирсън за цената на активите и пасивите и цената на държавните дългови инструменти, изчислен въз основа на изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, непосредствено предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, достигне стойност от 70 %;
б)
критерият за качествена корелация е изпълнен, когато се достигне значима корелация, която се основава на подходящи данни за изминал период и показва зависимост, която не е от временен характер. Корелацията се изчислява въз основа на данните за изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, и се сравняват с текущия период. Ако се установи, че преобладаващите през съответния период условия са сходни с условията към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, или с условията, които биха могли да настъпят през периода на хеджиране на експозицията, се използва различен период. При активите, за които няма ликвидна пазарна цена или достатъчно данни за сравнение с изминали периоди, се използва подходящо приближение.
2. Критерият за корелация по параграф 1 се счита за изпълнен, ако може да се докаже, че:
а)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чийто собственик е емитентът на държавни дългови инструменти, до предприятие, в което емитентът притежава мнозинство от акциите с право на глас, или до предприятие, чиито дългове се гарантират от емитента на държавни дългови инструменти;
б)
експозицията, която се хеджира, се отнася до регионална, местна или общинска администрация на държава членка;
в)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чиито парични потоци в значителна степен зависят от поръчки от страна на емитент на държавни дългови инструменти или от проект, който е изцяло или в значителна степен финансиран или поет от емитент на държавни дългови инструменти, като например инфраструктурен проект.
3. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава факта, че критерият за корелация е бил изпълнен към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
Член 19
Пропорционалност
1. Когато при определяне на това, дали размерът на позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти отговаря на размера на хеджираните експозиции, не е възможно пълно хеджиране, не се изисква точно съответствие и се допуска ограничено завишаване съгласно параграф 2. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава защо не е възможно да се постигне точно съответствие.
2. Когато това е оправдано от естеството на активите и пасивите, които се хеджират, и тяхното отношение към размера на задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, които задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение, за хеджиране на дадения размер на експозициите се задържа по-голям размер от суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти. Това обаче се позволява, само когато се установи, че за компенсиране на степента на риска, свързан със съответния портфейл, е необходим по-голям размер на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, като се отчетат следните фактори:
а)
размер на номиналната позиция;
б)
коефициент на чувствителност на експозициите към задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, когато тези задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение;
в)
динамичен или статичен характер на избраната стратегия за хеджиране.
3. Лицето, което държи съответната позиция, е длъжно да гарантира, че неговата позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти винаги е пропорционална и че нейното времетраене, доколкото това е възможно предвид преобладаващите пазарни правила и ликвидността, максимално съответства на времетраенето на експозициите, които се хеджират, или на периода, за който лицето възнамерява да държи експозицията. Ако експозициите, които се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение, са ликвидирани или откупени, те трябва да се заменят с еквивалентни експозиции или позицията в суапа за кредитно неизпълнение трябва да се намали или да се отстрани по друг начин.
4. Ако позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е била покрита в момента на откриването ѝ, тя впоследствие не се разглежда като непокрита, ако преобразуването ѝ в непокрита позиция се дължи единствено на движение в пазарната стойност на хеджираните експозиции или на стойността на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
5. При всички случаи, когато страните приемат, че дадена позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е резултат от техните задължения като членове на централен контрагент, който извършва клиринг на сделки със суапове за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и от действието на правилата на този централен контрагент, такава позиция се разглежда като недоброволно открита от съответната страна позиция, поради което не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 20
Метод за изчисляване на непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позицията на физическо или юридическо лице в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти представлява неговата нетна позиция.
2. При изчисляване на размера на допустимите рискове, които са хеджирани или предстои да бъдат хеджирани чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, се прави разграничение между статични и динамични стратегии за хеджиране. При статично хеджиране, като преки експозиции към държава или към органи от нейния обществен сектор, като мярка се използва размерът на загубата в случай на внезапно неизпълнение от страна на субекта, към който има експозиции лицето, държащо съответната позиция. Получената стойност се сравнява с нетната условна стойност на позицията в суапа за кредитно неизпълнение.
3. При изчисляване на размера на рисковете, коригирани според пазарната стойност, за които се изисква динамична стратегия за хеджиране, изчисленията трябва да се правят с отчитане на риска, а не въз основа на условни стойности, като се взема предвид степента, до която дадена експозиция може да нарасне или да спадне през своето времетраене, както и относителната променливост на активите и пасивите, които се хеджират, както и на съответните държавни дългови инструменти. Ако активът или пасивът, хеджиран чрез позицията в суап за кредитно неизпълнение, е различен от референтния актив на суапа за кредитно неизпълнение, се прилага корекция с коефициент бета.
4. Непреките експозиции към рискове, например посредством индекси, фондове, дружества със специално предназначение, както и към позиции в суапи за кредитно неизпълнение, се отчитат пропорционално на степента, в която референтният актив, пасив или суап за кредитно неизпълнение е представен в индекса, фонда или в друг механизъм.
5. Стойността на допустимия портфейл от активите или пасивите, които трябва да бъдат хеджирани, се изважда от стойността на държаната нетна позиция в суапи за кредитно неизпълнение. Ако получената стойност е положителна, позицията се счита за непокрита позиция в суапи за кредитно неизпълнение по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА VI
ПРАГОВЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ОТНОСНО НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ В ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 7, ПАРАГРАФ 3
Член 21
Прагове за уведомяване относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти
1. Стойността на прага, при който се изисква уведомяване на съответния компетентен орган относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти, представлява процент от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
2. Прагът за докладване се изразява в парична стойност. Тази парична стойност се определя, като към емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавни дългови инструменти се прилага процентен праг и получената стойност се закръглява на най-близкото цяло число в милиони евро.
3. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, се преразглежда и актуализира на всяко тримесечие, за да се отразят промените в общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
4. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, и общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти се изчисляват в съответствие с метода за изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти.
5. Първоначалният размер и последователните нарастващи равнища за всеки емитент на държавни дългови инструменти се определят въз основа на следните фактори:
а)
праговете не налагат уведомяване относно нетни къси позиции с минимална стойност по отношение на който и да било емитент на държавни дългови инструменти;
б)
общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти и средния размер на държаните от участници на пазара позиции в емитирани държавни дългови инструменти на този емитент на държавни дългови инструменти;
в)
ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти за всеки емитент на държавни дългови инструменти, включително, когато е необходимо, ликвидността на фючърсния пазар за конкретните държавни дългови инструменти.
6. Като се отчетат изложените в параграф 5 фактори, съответните прагове за уведомяване относно началния размер, които трябва да се отчитат за всеки емитент на държавни дългови инструменти, представляват процент, който се равнява на 0,1 % или 0,5 % от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти. Процентът, който следва да се прилага за всеки емитент на държавни дългови инструменти, се определя чрез описаните в параграф 5 критерии, така че за всеки емитент на държавни дългови инструменти се установява един от двата процентни прага, използвани за изчисляването на паричните стойности, които са от значение за уведомлението.
7. В деня на влизане в сила на настоящия регламент важат следните две категории начални прагове:
а)
начален праг от 0,1 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е от 0 до 500 милиарда евро;
б)
праг от 0,5 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е над 500 милиарда евро или когато за конкретните държавни дългови инструменти съществува ликвиден фючърсен пазар.
8. Последователните нарастващи равнища се определят на 50 % от началните прагове и са:
а)
всеки 0,05 % над началния праг за уведомяване от 0,1 %, като се започва от равнище 0,15 %;
б)
всеки 0,25 % над началния праг за уведомяване от 0,5 %, като се започва от равнище 0,75 %.
9. Емитентът на държавни дългови инструменти преминава в подходящата прагова група, когато това е обосновано от промяна в пазара на държавни дългови инструменти на емитентa на държавни дългови инструменти и промяната е наблюдавана най-малко в продължение на една календарна година, като се прилагат посочените в параграф 5 фактори.
ГЛАВА VII
ПАРАМЕТРИ И МЕТОДИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПРАГА НА ЛИКВИДНОСТ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА ОГРАНИЧЕНИЯТА ВЪРХУ КЪСИ ПРОДАЖБИ НА ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 13, ПАРАГРАФ 4
Член 22
Методи за изчисляване и определяне на прага на ликвидност за преустановяване на ограниченията върху къси продажби на държавни дългови инструменти
1. Стойността за ликвидността на емитираните държавни дългови инструменти, която следва да се използва от всеки компетентен орган, е отношението между оборота, който се определя като обща номинална стойност на търгуваните държавни дългови инструменти, и кошница от базови показатели с различен матуритет.
2. Временно преустановяване на ограниченията върху непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти може да последва тогава, когато оборотът за даден месец спадне под петия процентил на месечния обем на сделките за предходните дванадесет месеца.
3. За извършване на тези изчисления всеки компетентен орган използва налични представителни данни от едно или повече места за търговия, от извънборсова търговия или от двата посочени източника и информира ЕОЦКП за използваните данни.
4. Преди компетентните органи да упражнят правомощието си да преустановят ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти, те гарантират, че значителният спад в ликвидността не е следствие от сезонни въздействия.
ГЛАВА VIII
ЗНАЧИТЕЛЕН СПАД В СТОЙНОСТТА НА ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ЛИКВИДНИ АКЦИИ, СЪГЛАСНО ЧЛЕН 23
Член 23
Значителен спад в стойността на финансови инструменти, различни от ликвидни акции
1. При акция, различна от ликвидна акция, значителен спад в стойността в рамките на един ден за търговия в сравнение с цената на затваряне в предходния ден за търговия означава:
а)
намаление на цената на акцията с 10 % или повече, когато акцията е включена в основния национален индекс на дяловите ценни книжа и е базов финансов инструмент за дериватен договор, допуснат до търговия на място за търговия;
б)
намаление на цената на акцията с 20 % или повече, когато цената на акцията е равна на или по-висока от 0,50 EUR или еквивалента в местна валута;
в)
намаление на цената на акцията с 40 % или повече във всички останали случаи.
2. За значителен спад в стойността на държавна облигация се счита увеличение на доходността със 7 % или повече по цялата крива на доходност в рамките на един ден за търговия по отношение на съответния емитент на държавни дългови инструменти.
3. За значителен спад в стойността на корпоративна облигация се счита увеличение на доходността на тази корпоративна облигация с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия.
4. За значителен спад в стойността на инструмент на паричния пазар се счита намаление на цената на този инструмент с 1,5 % или повече в рамките на един ден за търговия.
5. За значителен спад в стойността на фонд, търгуван на организиран пазар, включително фондове, търгувани на организиран пазар, представляващи предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), се счита намаление на цената на този фонд, търгуван на организиран пазар, с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия. Фонд, търгуван на организиран пазар, който използва заети средства, се коригира със съответния коефициент на задлъжнялост, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства. Фонд, търгуван на организиран пазар, който е обратен на борсовия индекс, се коригира с коефициент от -1, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства.
6. Когато дериват, включително финансови договори за разлики, се търгува на място за търговия и има за базов финансов инструмент единствено финансов инструмент, за който в настоящия член и в член 23, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 е посочен значителен спад в цената, се счита, че значителният спад в цената на този дериватен инструмент е настъпил тогава, когато значително е спаднала цената на базовия финансов инструмент.
ГЛАВА IX
НЕБЛАГОПРИЯТНИ СЪБИТИЯ ИЛИ ТЕНДЕНЦИИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 30
Член 24
Критерии и фактори, които следва да се отчитат, когато се определя в кои случаи са налице неблагоприятни събития или тенденции и възникват заплахи
1. За целите на членове 18-21 от Регламент (ЕС) № 236/2012 неблагоприятни събития или тенденции, които могат да представляват сериозна заплаха за финансовата стабилност или доверието на пазара в засегнатата държава членка или в една или повече други държави членки по смисъла на член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, включват всяко действие, резултат, факт или събитие, за което с основание се очаква или може да се очаква, че ще доведе до следното:
а)
сериозни финансови, парични или бюджетни проблеми, които могат да предизвикат финансова нестабилност, засягаща държава членка или банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, когато това може да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза;
б)
действие във връзка с кредитен рейтинг или неизпълнение на задължения от страна на държава членка или банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, което причинява или с основание може да се очаква да причини съществена несигурност по отношение на тяхната платежоспособност;
в)
значителен натиск върху продажбите или необичайна променливост, които предизвикват низходящи тенденции при всеки финансов инструмент, свързан с банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, както и емитенти на държавни дългови инструменти, според конкретния случай;
г)
значима повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да окаже неблагоприятно въздействие върху пазарите, и в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение;
д)
значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения в банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, или в държава членка.
2. За целите на член 27, когато преценява критериите по параграф 1, ЕОЦКП отчита възможността от разпространение или пренасяне на неблагоприятни явления към други системи или емитенти и, по-специално, наличието на самореализиращи се прогнози.
3. За целите на член 28, параграф 2, буква а) заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея означава:
а)
всяка заплаха от сериозна финансова, парична или бюджетна нестабилност по отношение на държава членка или на финансовата система в рамките на държава членка, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
б)
вероятността държава членка или наднационален емитент да не изпълни финансовите си задължения;
в)
всяка сериозна повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да засегне сериозно трансграничните пазари, в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
г)
всяко значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения във финансовата система в Съюза като цяло или в част от нея.
Член 25
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2012 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 918/2012
z dne 5. julija 2012
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav v zvezi z opredelitvami pojmov, izračunom neto kratkih pozicij, kritimi posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pragovi za priglasitev, pragovi likvidnosti za odložitev omejitev, znatnimi padci vrednosti finančnih instrumentov in neugodnimi dogodki
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. marca 2012 o prodaji na kratko in določenih vidikih poslov kreditnih zamenjav (1) ter zlasti členov 2(2), 3(7), 4(2), 7(3), 13(4), 23(7) in 30 Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa nekatere ukrepe v zvezi s prodajo na kratko in posli kreditnih zamenjav. V skladu s členom 42 Uredbe (EU) št. 236/2012 je Komisija pooblaščena, da sprejema delegirane akte za dopolnitev določb navedene uredbe v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Ta delegirani akt dopolnjuje in spreminja nekatere nebistvene elemente.
(2)
Določbe iz te uredbe so med seboj tesno povezane, ker so prag za priglasitev in prag za objavo ter določanje nekritih poslov kreditnih zamenjav odvisni od opredelitve pojmov in metod za izračun kratkih pozicij, medtem ko so določbe o znatnih padcih vrednosti finančnih instrumentov in padcih likvidnosti trgov državnih vrednostnih papirjev ter določanje neugodnih dogodkov med seboj neločljivo povezani. Za zagotavljanje skladnosti med temi določbami o prodaji na kratko, ki bi morale začeti veljati hkrati, bi bilo primerno vse določbe, potrebne za uskladitev z Uredbo (EU) št. 236/2012, vključiti v eno samo uredbo.
(3)
Uredba (EU) št. 236/2012 vsebuje nekatere opredelitve pojmov. Za dodatno pojasnitev in pravno gotovost bi bilo treba sprejeti dodatne določbe v zvezi z opredelitvijo pojmov iz člena 2(1), zlasti kadar se šteje, da fizična ali pravna oseba poseduje finančni instrument za namene opredelitve prodaje na kratko, in dodatno določiti, kdaj se šteje, da fizična ali pravna oseba „poseduje“ delnico ali dolžniški instrument za namene Uredbe (EU) št. 236/2012. Opredelitve so izbrane, da Uredba (EU) št. 236/2012 kljub različnemu pristopu zakonodaj držav članic na dosleden način zagotovi nameravan učinek. Koncepta lastništva in posedovanja vrednostnih papirjev trenutno nista usklajena v državah članicah, vendar se bodo določbe Uredbe (EU) št. 236/2012 uporabljale samo za prodajo na kratko in ne bodo posegale v prihodnji pravni razvoj, kot je usklajevanje zakonodaje.
(4)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa omejitve in obveznosti, kot so zahteve glede priglasitve in objave, in sicer za fizične ali pravne osebe, ki posedujejo neto kratke pozicije v delnicah in državnih vrednostnih papirjih ali sklenejo takšne pozicije. Način posedovanja dolgih in kratkih pozicij v delnicah in državnih vrednostnih papirjih je lahko zelo različen, prav tako pa se lahko tudi vrednost teh pozicij določi na različne načine. Za zagotovitev skladnega pristopa in izpolnitev cilja ukrepov v zvezi s kratkimi pozicijami v delnicah in državnih vrednostnih papirjih bi bilo zato treba dodatno določiti metodo za izračun neto kratkih pozicij. Do prodaj na kratko lahko pride prek enotnih instrumentov ali prek košaric državnih vrednostnih papirjev, zato je treba določiti način, kako so prodaje na kratko prek košaric vključene v te izračune. Da se zagotovi zanesljiv pristop za izračun neto kratkih pozicij, je treba uporabiti bolj restriktiven pristop pri določanju dolgih pozicij kot pri določanju kratkih pozicij v delnicah. Ker je vrednost nekaterih finančnih instrumentov odvisna od nihanja cene osnovnih instrumentov, je treba določiti, kako se to upošteva. Splošno sprejeta praksa je uporaba z delto prilagojene metodologije.
(5)
Neto kratke pozicije se izračunajo glede na dolge in kratke pozicije, ki jih ima fizična ali pravna oseba. Vendar ima lahko dolge in kratke pozicije več različnih subjektov v skupini ali pa so te lahko v različnih skladih, ki jih upravlja upravitelj sklada. Velike neto kratke pozicije je mogoče prikriti, če se porazdelijo med subjekte v skupini ali med različne sklade. Da bi se omejilo izogibanje ter se s priglasitvami kratkih pozicij in poročanjem o njih zagotovila točna in reprezentativna slika stanja, bi bilo treba sprejeti podrobnejše določbe o metodi za izračun neto kratkih pozicij za subjekte v skupini in za upravitelje sklada. Za izvajanje teh določb je treba opredeliti pomen naložbene strategije za pojasnitev, katere kratke pozicije subjekta v skupini in katere kratke pozicije v skladih bi bilo treba združiti. Treba bi bilo tudi opredeliti tudi dejavnosti upravljanja, da se pojasni, katere kratke pozicije v skladih bi bilo treba združiti. Da se zagotovijo priglasitve je treba določiti, katera podjetja v skupini ali v različnih skladih morajo izvesti izračune in priglasitve.
(6)
Uredba (EU) št. 236/2012 določa omejitve glede sklepanja nekritih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, dovoljuje pa sklepanje kritih poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev za namene zakonitega zavarovanja. S kreditnimi zamenjavami državnih vrednostnih papirjev je mogoče zagotoviti zavarovanje za zelo različna sredstva in obveznosti, vendar pa je v veliko primerih morda težko razlikovati med zakonitim zavarovanjem in špekulacijami. Zato je treba podrobno in dodatno opredeliti, kdaj se lahko šteje, da so kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev krite. Ko je treba dosledno določiti kvantitativno mero korelacije, bi bilo treba uporabiti preprost, splošno sprejet in razumljiv ukrep, kot je Pearsonov koeficient korelacije, ki se izračuna kot kovarianca dveh spremenljivk, ki se deli z zmnožkom njunega standardnega odmika. Usklajevanje sredstev in obveznosti, da bi ustvarili najboljše zavarovanje pred tveganjem, je v praksi težavno zaradi različnih značilnosti različnih sredstev in obveznosti, kot tudi nihanja njihovih vrednosti. Uredba (EU) št. 236/2012 zahteva sorazmeren pristop za ukrepe in pri opredelitvi nekritih poslov kreditnih zamenjav, zato bi bilo treba določiti, kako bi bilo treba sorazmeren pristop uporabiti za sredstva in obveznosti, ki so zavarovana s kritimi posli kreditnih zamenjav. Ker Uredba (EU) št. 236/2012 ne predpisuje določene stopnje potrebne korelacije za krito pozicijo v poslu kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev, bi bilo treba določiti, da mora biti korelacija znatna.
(7)
V skladu z Uredbo (EU) št. 236/2012 bi morala fizična ali pravna oseba, ki ima v državnih vrednostnih papirjih neto kratko pozicijo, ki presega prag, te pozicije priglasiti ustreznemu pristojnemu organu. Zato je treba ta prag ustrezno določiti. Minimalnih vrednosti, ki nimajo znatnega učinka na ustrezen trg državnih vrednostnih papirjev, naj ne bi bilo treba priglasiti, pri določitvi praga pa bi bilo treba med drugim upoštevati likvidnost vsakega posameznega trga državnih obveznic in vrednost neporavnanih državnih vrednostnih papirjev ter cilje tega ukrepa.
(8)
Podatki, potrebni za izračun pragov za priglasitev neto kratkih pozicij v zvezi z izdanimi državnimi vrednostnimi papirji, na datum začetka veljavnosti te uredbe ne bodo na voljo. Zato bi bilo treba pri določitvi začetnih pragov za priglasitev na datum objave Uredbe najprej uporabiti merilo skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, nato pa še merilo obstoja likvidnega terminskega trga za te državne vrednostne papirje. Popravljeni pragovi naj bi se določili, ko bodo na voljo ustrezni podatki za vsa merila.
(9)
Če likvidnost na trgu državnih vrednostnih papirjev pade pod določen prag, se lahko začasno odpravijo omejitve v zvezi z vlagatelji, ki sklepajo nekrite posle prodaje na kratko državnih vrednostnih papirjev, da se spodbudi likvidnost na tem trgu. Pristojni organi lahko v primeru znatnega padca vrednosti finančnega instrumenta na mestu trgovanja prepovedo ali omejijo prodajo na kratko tega finančnega instrumenta ali kako drugače omejijo transakcije z njim. Instrumenti so zelo različni, zato je treba določiti prag za vsako od različnih kategorij finančnih instrumentov, pri čemer je treba upoštevati njihove razlike, kot so razlike med instrumenti in v nestanovitnosti njihovih trgov.
(10)
Ta uredba ne določa praga za znaten padec vrednosti cene na enoto KNPVP, ki kotirajo na borzi, razen za indeksne investicijske sklade, ki so KNPVP, ker ne glede na to, da se lahko cena na mestu trgovanja prosto spreminja, zanjo velja pravilo iz Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (2), v skladu s katerim cene ostajajo primerljive s čisto vrednostjo sredstev KNPVP. Za znaten padec vrednosti izvedenih finančnih instrumentov ni določen noben drug prag, razen pragov iz te uredbe.
(11)
Ta uredba pojasnjuje pooblastila za posredovanje ustreznih pristojnih organov ter Evropskega organa za vrednostne papirje in trge (ESMA), ki je bil ustanovljen in izvaja svoja pooblastila v skladu z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (3), in sicer v primeru neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja. Seznam teh dogodkov je potreben, da se zagotovi skladen pristop, medtem ko se hkrati omogoči ustrezno ukrepanje v primeru nepredvidenih neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja.
(12)
Zaradi pravne varnosti mora ta uredba začeti veljati na isti dan kot Delegirana uredba Komisije (EU) št. 919/2012 (4) -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNO
Člen 1
Vsebina
Ta uredba določa podrobna pravila, ki dopolnjujejo naslednje člene Uredbe (EU) št. 236/2012:
-
člen 2(2) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatnimi opredelitvami lastništva in prodaje na kratko;
-
člen 3(7) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo primerov in metod za izračun neto kratke pozicije in za opredelitev posedovanja;
-
člen 4(2) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo nekritih pozicij v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev in metode izračuna za skupine in dejavnosti upravljanja sklada;
-
člen 7(3) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo praga za priglasitev za znatne kratke pozicije v državnih vrednostnim papirjih;
-
člen 13(4) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo praga likvidnosti za odložitev omejitev pri prodaji na kratko državnih vrednostnih papirjev;
-
člen 23(7) Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo pomena znatnega padca vrednosti finančnih instrumentov, razen likvidnih delnic;
-
člen 30 Uredbe (EU) št. 236/2012 v zvezi z dodatno opredelitvijo meril in dejavnikov, ki jih je treba upoštevati pri določanju, v katerih primerih pride do neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja iz členov 18 do 21 ter člena 27 in ogroženosti iz točke (a) člena 28(2) Uredbe (EU) št. 236/2012.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov:
(a)
„skupina“ pomeni pravne subjekte, ki so odvisna podjetja v smislu člena 2(1)(f) Direktive 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5), in eno samo fizično ali pravno osebo, ki nadzira tako podjetje;
(b)
„nadnacionalni izdajatelj“ pomeni izdajatelja v smislu člena 2(1)(d)(i), (iv), (v) in (vi) Uredbe (EU) št. 236/2012.
POGLAVJE II
DODATNA OPREDELITEV POJMOV V SKLADU S ČLENOM 2(2) IN ČLENOM 3(7)(a)
Člen 3
Dodatna opredelitev izraza „lastništvo“ in opredelitev prodaje na kratko
1. Za namene opredelitve prodaje na kratko se šteje, da fizična ali pravna oseba poseduje finančni instrument, kadar je pravno ali dejansko lastništvo nad tem instrumentom skladno z zakonodajo, ki se uporablja za zadevno prodajo na kratko te delnice ali dolžniškega instrumenta. Če so fizične ali pravne osebe upravičeni lastniki delnice ali dolžniškega instrumenta, se šteje, da so v lasti končnega dejanskega lastnika, tudi kadar ima delnico ali dolžniški instrument zastopnik. Za namene tega člena je dejanski lastnik vlagatelj, ki prevzame ekonomsko tveganje za finančni instrument.
2. Za namene točk (i), (ii) in (iii) člena 2(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 „prodaja na kratko“ v smislu člena 2(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 ne vključuje:
(a)
prodaje finančnih instrumentov, ki so bili preneseni na podlagi dogovora o posojanju vrednostnih papirjev ali pogodbe o začasnem nakupu in prodaji, pod pogojem, da bodo vrednostni papirji vrnjeni ali pa jih bo prenosnik pravočasno zahteval nazaj, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka;
(b)
prodaje finančnega instrumenta s strani fizične ali pravne osebe, ki je kupila finančni instrument pred prodajo, vendar tega finančnega instrumenta ob prodaji ni prevzela, pod pogojem, da bo izročitev zadevnega finančnega instrumenta izvedena pravočasno, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka;
(c)
prodaje finančnega instrumenta s strani fizične ali pravne osebe, ki je uveljavljala opcijo ali je vložila podoben zahtevek v zvezi s tem finančnim instrumentom, pod pogojem, da bo izročitev zadevnega finančnega instrumenta izvedena pravočasno, da bo mogoče poravnavo izvesti do roka.
Člen 4
Posedovanje
Za namene člena 3(2)(a) Uredbe (EU) št. 236/2012 se šteje, da fizična ali pravna oseba „poseduje“ delnico ali dolžniški instrument, v naslednjih primerih:
(a)
fizična ali pravna oseba je lastnik delnice ali dolžniškega instrumenta v skladu s členom 3(1);
(b)
obstaja izvršljiv zahtevek za prenos lastništva nad delnico ali dolžniškim instrumentom na fizično ali pravno osebo v skladu z zakonodajo, ki se uporablja za ustrezno prodajo.
POGLAVJE III
NETO KRATKE POZICIJE V SKLADU S ČLENOM 3(7)(b)
Člen 5
Neto kratke pozicije v delnicah - dolge pozicije
1. Posedovanje delnice na podlagi dolge pozicije v košarici delnic se v zvezi s to delnico prav tako upošteva, če je zadevna delnica zastopana v tej košarici.
2. Vsaka izpostavljenost prek finančnega instrumenta, ki ni delnica in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene delnice, kakor je opredeljeno v členu 3(2)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012, pomeni vsako izpostavljenost delniškemu kapitalu prek katerega koli instrumenta ali več instrumentov iz dela 1 Priloge I.
Izpostavljenost iz prvega pododstavka je odvisna od vrednosti delnice, za katero je treba izračunati neto kratko pozicijo in na podlagi katere se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene ali vrednosti delnice.
Člen 6
Neto kratke pozicije v delnicah - kratke pozicije
1. Prodaja na kratko delnice prek prodaje na kratko košarice delnic se v zvezi s to delnico prav tako upošteva, če je zadevna delnica zastopana v tej košarici.
2. Kadar se na podlagi pozicije v finančnem instrumentu, vključno z instrumenti iz dela 1 Priloge I, doseže finančna korist v primeru znižanja cene ali vrednosti delnice, se za namene člena 3(1)(a) in (3) Uredbe (EU) št. 236/2012 ta pozicija upošteva pri izračunu kratke pozicije.
Člen 7
Neto kratke pozicije v delnicah - splošno
Pri neto kratkih pozicijah iz členov 5 in 6 se upoštevata naslednji merili: (a) ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev;
(a)
ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev;
(b)
kratke pozicije v finančnih instrumentih, na podlagi katerih je mogoče vložiti zahtevek za neizdane delnice in ki zagotavljajo pravico do vpisa, zamenljive obveznice in drugi primerljivi instrumenti se pri izračunu neto kratke pozicije ne štejejo kot kratke pozicije.
Člen 8
Neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih - dolge pozicije
1. Za namene tega člena in Priloge II določena cena pomeni donos, kadar pa eno od ustreznih sredstev ali obveznosti nima donosa ali pa donos ni primeren za primerjavo med ustreznimi sredstvi ali obveznostmi, potem ta pomeni ceno. Posedovanje instrumenta državnega vrednostnega papirja na podlagi dolge pozicije v košarici državnih dolžniških instrumentov različnih izdajateljev državnih vrednostnih papirjev se v zvezi s tem državnim vrednostnim papirjem prav tako upošteva, če je zadevni državni vrednostni papir zastopan v tej košarici.
2. Za namene člena 3(2)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 vsaka izpostavljenost prek instrumenta, ki ni državni vrednosti papir in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene državnega vrednostnega papirja, pomeni vsako izpostavljenost prek katerega koli instrumenta ali več instrumentov iz dela 2 Priloge I, pod pogojem, da je njihova vrednost odvisna od vrednosti državnega vrednostnega papirja, v zvezi s katerim je treba izračunati neto kratko pozicijo in na podlagi katerega se doseže finančna korist v primeru zvišanja cene ali vrednosti državnega vrednostnega papirja.
3. V primeru visoke korelacije v skladu s členom 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 ter odstavkoma 4 in 5 je vsako neto posedovanje državnega vrednostnega papirja izdajatelja vrednostnega papirja, ki je v visoki korelaciji s ceno državnega vrednostnega papirja v kakršni koli kratki poziciji, vključeno v izračun dolge pozicije. To ne vključuje instrumentov državnih vrednostnih papirjev, ki jih izdajo izdajatelji zunaj Unije.
4. Pri sredstvih z likvidno tržno ceno se visoka korelacija med ceno dolžniškega instrumenta drugega izdajatelja državnega vrednostnega papirja in ceno dolga določenega izdajatelja državnega vrednostnega papirja izračuna na podlagi preteklih podatkov, pri čemer se uporabijo dnevni združeni ponderirani podatki za 12-mesečno obdobje pred pozicijo v državnem vrednostnem papirju. Pri sredstvih, za katera likvidni trg ne obstaja, ali kadar so podatki o gibanju cen na voljo za obdobje, krajše od 12 mesecev, se uporabi ustrezen približek za podobno dolgo obdobje.
5. Za namene člena 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 se šteje, da ima dolžniški instrument visoko korelacijo z izdanim državnim vrednostnim papirjem, kadar je Pearsonov koeficient korelacije med ceno dolžniškega instrumenta drugega izdajatelja državnega vrednostnega papirja in ceno določenega državnega vrednostnega papirja v zadevnem obdobju vsaj 80 %.
6. Če nato pozicija v tekočem 12-mesečnem časovnem obdobju ni več v visoki korelaciji, se državni vrednostni papirji izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, ki je bil nekdaj v visoki korelaciji, ne upoštevajo več pri izračunu dolge pozicije. Vendar se ne šteje, da pozicije niso več v visoki korelaciji, če raven korelacije državnega vrednostnega papirja v obdobju, ki ni daljše od 3 mesecev, začasno pade pod raven iz odstavka 4, pod pogojem, da je ta koeficient korelacije v tem trimesečnem obdobju vsaj 60 %.
7. Pri izračunu neto kratkih pozicij ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev.
Člen 9
Neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih - kratke pozicije
1. Prodaja na kratko državnega vrednostnega papirja prek prodaje košarice državnih vrednostnih papirjev se v zvezi s tem državnim vrednostnim papirjem prav tako upošteva, če je zadevni državni vrednostni papir zastopan v tej košarici.
2. Kadar se na podlagi pozicije v instrumentu, vključno z instrumenti iz člena 8(2), doseže finančna korist v primeru znižanja cene ali vrednosti državnega vrednostnega papirja, se za namene člena 3(1)(a) in (3) Uredbe (EU) št. 236/2012 ta pozicija upošteva pri izračunu kratke pozicije.
3. Vse kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na izdajatelja državnega vrednostnega papirja, se upoštevajo pri izračunu neto kratkih pozicij v tem državnem vrednostnem papirju. Prodaje kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev se štejejo kot dolge pozicije, nakupi kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev pa se štejejo kot kratke pozicije.
4. Če se s pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev varuje pred tveganjem, ki ni referenčni državni vrednostni papir, vrednosti zavarovanega tveganja ni mogoče šteti kot dolgo pozicijo za namene izračuna, ali ima fizična ali pravna oseba neto kratko pozicijo v izdanem državnem vrednostnem papirju izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
5. Pri izračunu neto kratkih pozicij ni pomembno, ali je bila dogovorjena denarna poravnava ali fizična izročitev osnovnih sredstev.
Člen 10
Metoda za izračun neto kratkih pozicij v delnicah
1. Za namene izračuna neto kratke pozicije v delnicah v skladu s členom 3(4) Uredbe (EU) št. 236/2012 se uporablja model, prilagojen z delto, za delnice iz Priloge II.
2. Pri vseh izračunih dolgih in kratkih pozicij v istih delnicah, ki jih opravi fizična ali pravna oseba, se uporabijo iste metode.
3. Pri izračunu neto kratkih pozicij se upoštevajo transakcije z vsemi finančnimi instrumenti, s katerimi se doseže finančna korist v primeru spremembe cene ali vrednosti delnice, ne glede na to, ali se z njimi trguje na mestu trgovanja ali zunaj njega.
Člen 11
Izračun neto kratkih pozicij v državnih vrednostnih papirjih
1. Za namene člena 3(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 se pri izračunu neto kratkih pozicij v državnih vrednostnih papirjih upoštevajo transakcije z vsemi finančnimi instrumenti, s katerimi se doseže finančna korist v primeru spremembe cene ali donosa državnega vrednostnega papirja. Za državne vrednostne papirje se uporabi model, prilagojen z delto, iz Priloge II.
2. V skladu s členom 3(6) Uredbe (EU) št. 236/2012 se pozicije izračunajo za vsakega posameznega izdajatelja državnega vrednostnega papirja, v katerem ima fizična ali pravna oseba kratko pozicijo.
POGLAVJE IV
NETO KRATKE POZICIJE V SKLADIH ALI SKUPINAH V SKLADU S ČLENOM 3(7)(c)
Člen 12
Metoda za izračun pozicij v zvezi z dejavnostmi upravljanja, povezanimi z več skladi ali upravljanimi portfelji
1. Izračun neto kratke pozicije v zvezi s posameznim izdajateljem se opravi v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012 za vsak posamezen sklad, ne glede na njegovo pravno obliko, in za vsak upravljani portfelj.
2. Za namene členov 12 in 13 se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„naložbena strategija“ pomeni strategijo upravljalnega organa v zvezi s posameznim izdajateljem, ki želi pridobiti neto kratko ali neto dolgo pozicijo prek transakcij z različnimi finančnimi instrumenti, ki jih izda zadevni izdajatelj ali ki so povezane z njim;
(b)
„dejavnosti upravljanja“ pomenijo upravljanje skladov ne glede na njihovo pravno obliko in upravljanje portfeljev v skladu s pooblastili strank po lastni presoji za vsako stranko posebej, pri čemer taki portfelji zajemajo enega ali več finančnih instrumentov;
(c)
„upravljalni organ“ pomeni pravno osebo ali subjekt, vključno s sektorjem, enoto ali oddelkom, ki po lastni presoji upravlja sklade ali portfelje v skladu s pooblastili.
3. Upravljalni organ združi neto kratke pozicije upravljanih skladov in portfeljev, za katere uporablja enako naložbeno strategijo v zvezi s posameznim izdajateljem.
4. Upravljalni organ pri uporabi metode, opisane zgoraj:
(a)
upošteva pozicije skladov in portfeljev, upravljanje katerih so nanj prenesle tretje strani;
(b)
izključi pozicije skladov in portfeljev, upravljanje katerih je prenesel na tretje strani.
Upravljalni organ poroča o neto kratkih pozicijah, ki izhajajo iz odstavkov 3 in 4, ter jih po potrebi razkrije, ko je dosežen ali presežen ustrezen prag za priglasitev ali razkritje v skladu s členi 5 do 11 Uredbe (EU) št. 236/2012.
5. Kadar en sam pravni subjekt opravlja dejavnosti upravljanja skupaj z drugimi dejavnostmi, ki niso povezane z upravljanjem, metodo iz odstavkov 1 do 3 uporabi le za svoje dejavnosti upravljanja, pri čemer poroča o posledičnih neto kratkih pozicijah in jih razkrije.
6. Za svoje dejavnosti, ki niso povezane z upravljanjem in na podlagi katerih subjekt poseduje kratke pozicije za svoj račun, zadevni pravni subjekt izračuna neto kratko pozicijo v zvezi s posameznim izdajateljem v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012, pri čemer poroča o posledičnih neto kratkih pozicijah in jih razkrije.
Člen 13
Metoda za izračun pozicij v zvezi s pravnimi subjekti v skupini, ki imajo dolge ali kratke pozicije v zvezi s posameznim izdajateljem
1. Izračun neto kratke pozicije se v skladu s členom 3(7)(a) in (b) Uredbe (EU) št. 236/2012 opravi za vsak pravni subjekt iz skupine. Ustrezen pravni subjekt ali skupina, del katere je ta subjekt in ki deluje v njegovem imenu, poroča o neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo razkrije, ko je dosežen ali presežen prag za priglasitev ali razkritje. Kadar je en ali več pravnih subjektov iz skupine upravljalni organ, ti subjekti uporabijo metodo iz člena 12(1) do (4) za dejavnosti upravljanja sklada ali portfelja.
2. Neto kratke in dolge pozicije vseh pravnih subjektov iz skupine se združijo in pobotajo, razen pozicij upravljalnih organov, ki izvajajo dejavnosti upravljanja. Skupina poroča o neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo po potrebi razkrije, ko doseže ali preseže ustrezen prag za priglasitev ali razkritje.
3. Kadar neto kratka pozicija doseže ali preseže prag za priglasitev v skladu s členom 5 ali prag za razkritje v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 236/2012, pravni subjekt v skupini v skladu s členi 5 do 11 Uredbe (EU) št. 236/2012 poroča o svoji neto kratki poziciji v zvezi s posameznim izdajateljem in jo razkrije, pri čemer to pozicijo izračuna v skladu z odstavkom 1, če nobena neto kratka pozicija na ravni skupine, izračunana v skladu z odstavkom 2, ne doseže ali preseže praga za priglasitev ali razkritje. Pravni subjekt, določen za ta namen, poroča o neto kratki poziciji na ravni skupine v zvezi s posameznim izdajateljem in jo po potrebi razkrije, pri čemer jo izračuna v skladu z odstavkom 2, če:
(i)
noben pravni subjekt iz skupine ni dosegel ali presegel praga za priglasitev ali razkritje;
(ii)
sta prag za priglasitev ali razkritje hkrati dosegla ali presegla skupina in kateri koli pravni subjekt iz te skupine.
POGLAVJE V
KRITI POSLI KREDITNIH ZAMENJAV DRŽAVNIH VREDNOSTNIH PAPIRJEV V SKLADU S ČLENOM 4(2)
Člen 14
Primeri, ki ne spadajo med nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
1. V naslednjih primerih se pozicija v poslu kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012:
(a)
v zvezi z zavarovanji pred tveganji za namen člena 4(1)(b) Uredbe (EU) št. 236/2012 se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in je namenjen zavarovanju pred tveganjem zmanjšanja vrednosti sredstev ali obveznosti, ki je v korelaciji s tveganjem zmanjšanja vrednosti državnega vrednostnega papirja, na katerega se posel kreditne zamenjave sklicuje, in kadar se ta sredstva ali obveznosti nanašajo na subjekte javnega ali zasebnega sektorja v isti državi članici.
(b)
pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, v kateri se sredstva ali obveznosti nanašajo na subjekte javnega ali zasebnega sektorja v isti državi članici kot referenčni državni vrednostni papir za posel kreditne zamenjave, se ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012, kadar:
(i)
se nanaša na državo članico, vključno s katerim koli ministrstvom, agencijo ali pravno osebo s posebnim namenom listinjenja države članice, v primeru zvezne države članice pa na eno od zveznih enot;
(ii)
se uporablja za zavarovanje katerih koli sredstev ali obveznosti, ki opravijo korelacijski preskus iz člena 18.
(c)
pozicija v poslu kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pri kateri se sredstva ali obveznosti nanašajo na izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, pri čemer je referenčni državni vrednostni papir za posel kreditne zamenjave porok ali delničar, se ne šteje za nekrito pozicijo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012, kadar:
(i)
se nanaša na državo članico;
(ii)
se uporablja za zavarovanje katerih koli sredstev ali obveznosti, ki opravijo korelacijski preskus iz člena 18.
2. Za namene odstavka 1(a) med vrednostjo zavarovanega sredstva ali obveznosti in vrednostjo referenčnega državnega vrednostnega papirja obstaja korelacija, kakor je opredeljeno v členu 18.
Člen 15
Primeri, ki ne spadajo med nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, kadar ima dolžnik podružnice v več državah članicah ali kadar se sredstva ali obveznosti nahajajo v več državah članicah
1. Kadar ima dolžnik ali nasprotna stranka sredstev ali obveznosti podružnice v več državah članicah, se pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in pod pogojem, da je korelacijski preskus iz člena 18 te uredbe v vsakem primeru opravljen, ne šteje za nekrito pozicijo v naslednjih primerih:
(a)
kadar se matična družba nahaja v eni državi članici, odvisna družba pa v drugi državi članici, pri čemer je odvisna družba prejela posojilo. Kadar matična družba eksplicitno ali implicitno kreditno podpira odvisno družbo, je posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev dovoljeno kupiti v državi članici matične družbe in ne odvisne družbe;
(b)
kadar obstaja matična družba, ki ima v lasti ali nadzoruje odvisno delujočo družbo v različnih državah članicah. Če je matična družba izdajateljica obveznice, zavarovana sredstva in prihodki pa so v lasti odvisne družbe, je dovoljen nakup poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se nanašajo na državo članico odvisne družbe;
(c)
za zavarovanje izpostavljenosti do družbe v eni državi članici, ki je vlagala v državne vrednostne papirje druge države članice v takšnem obsegu, da bi to na zadevno družbo v primeru znatnega padca vrednosti državnega vrednostnega papirja druge države članice zelo vplivalo, pod pogojem, da ima družba podružnice v obeh državah članicah. Kadar je korelacija med tem tveganjem in vrednostnimi papirji druge države članice večja od korelacije med tem tveganjem in vrednostnimi papirji države članice, v kateri ima družba sedež oz. podružnico, je dovoljeno kupiti posle kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na drugo državo članico.
2. Pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev se v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012 in pod pogojem, da je vedno izpolnjen korelacijski test iz člena 18 te uredbe, ne šteje za nekrito pozicijo v naslednjih primerih:
(a)
kadar je dolžnik ali nasprotna stranka zavarovanega sredstva ali obveznosti družba, ki posluje po vsej Uniji, ali kadar se zavarovana izpostavljenost nanaša na Unijo ali države članice euroobmočja, je dovoljeno zavarovanje na podlagi ustreznega evropskega indeksa ali indeksa euroobmočja za posle kreditnih zamenjav državnih obveznic;
(b)
kadar je nasprotna stranka zavarovanega sredstva ali obveznosti nadnacionalni izdajatelj, je dovoljeno zavarovanje tveganja nasprotne stranke z ustrezno izbrano košarico poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ki se sklicujejo na poroke ali delničarje tega subjekta.
Člen 16
Utemeljitev nekritih pozicij v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
Vsaka fizična ali pravna oseba, ki sklene pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, pristojnemu organu na njegovo zahtevo:
(a)
utemelji, kateri primeri iz člena 15 so bili izpolnjeni v času sklenitve pozicije;
(b)
dokaže skladnost s korelacijskim preskusom iz člena 18 in zahtevami glede sorazmernosti iz člena 19 v zvezi z navedeno pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev vedno, ko poseduje to kreditno zamenjavo državnih vrednostnih papirjev.
Člen 17
Zavarovana sredstva in obveznosti
Sredstva in obveznosti je mogoče zavarovati prek pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, če so izpolnjeni pogoji iz členov 15 in 18 ter Uredbe (EU) št. 236/2012, v naslednjih primerih:
(a)
dolga pozicija v državnem vrednostnem papirju zadevnega izdajatelja;
(b)
vse pozicije ali portfelji, uporabljeni v okviru zavarovanja pred izpostavljenostjo v zvezi z izdajateljem državnih vrednostnih papirjev, na katere se sklicujejo posli kreditnih zamenjav;
(c)
vsa sredstva ali obveznosti, ki se nanašajo na subjekte javnega sektorja v državi članici, na katero se državni vrednostni papir v poslu kreditne zamenjave sklicuje. Sem spadajo izpostavljenosti centralni, regionalni in lokalni upravi, subjektom javnega sektorja ali vse izpostavljenosti, za katere jamči referenčni subjekt, pri čemer lahko vključujejo finančne pogodbe, portfelj sredstev ali finančnih obveznosti, transakcije z obrestno ali valutno zamenjavo, za katere se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev uporabi kot orodje upravljanja tveganja nasprotne stranke za zavarovanje pred izpostavljenostjo pri finančnih in zunanjetrgovinskih pogodbah;
(d)
izpostavljenosti subjektom zasebnega sektorja, ustanovljenim v državi članici, na katero se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev sklicuje. Zadevne izpostavljenosti vključujejo posojila, kreditna tveganja nasprotne stranke (vključno z morebitno izpostavljenostjo, za katero je potreben regulatorni kapital), terjatve in jamstva, pri čemer niso omejena nanje. Sredstva in obveznosti vključujejo finančne pogodbe, portfelj sredstev ali finančnih obveznosti, transakcije z obrestno ali valutno zamenjavo, za katere se posel kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev uporabi kot orodje upravljanja tveganja nasprotne stranke za zavarovanje pred izpostavljenostjo pri finančnih in zunanjetrgovinskih pogodbah, pri čemer niso omejeni nanje;
(e)
vse posredne izpostavljenosti kateremu koli navedenemu subjektu, ki nastanejo zaradi izpostavljenosti indeksom, skladom ali pravnim osebam s posebnim namenom listinjenja.
Člen 18
Korelacijski preskusi
1. Korelacijski preskus iz tega poglavja se šteje za opravljenega v enem od naslednjih primerov:
(a)
kvantitativni korelacijski preskus se šteje za opravljenega, kadar je Pearsonov koeficient korelacije med ceno sredstev ali obveznosti in ceno državnega vrednostnega papirja, izračunan na podlagi preteklih podatkov za obdobje vsaj 12 mesecev trgovalnih dni tik pred datumom začetka pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, vsaj 70 %;
(b)
kvalitativni korelacijski preskus se šteje za opravljenega, kadar obstaja znatna korelacija, ki pomeni korelacijo, ki temelji na ustreznih podatkih in ni dokaz za zgolj začasno odvisnost. Korelacija se izračuna na podlagi preteklih podatkov za 12 mesecev trgovalnih dni pred začetkom pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ponderiranih glede na zadnje obdobje. Drugo časovno obdobje se uporabi, če se dokaže, da so bili prevladujoči pogoji v tem obdobju podobni pogojem v času začetka pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ali pogojem, ki bi veljali v času zavarovanja izpostavljenosti. Pri sredstvih, ki nimajo likvidne tržne cene, ali kadar podatki o gibanju cen niso na voljo za dovolj dolgo obdobje, se uporabi ustrezen približek.
2. Korelacijski preskus iz odstavka 1 se šteje za opravljenega, če se lahko dokaže, da:
(a)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na družbo, ki je v lasti izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, v kateri ima izdajatelj državnih vrednostnih papirjev večino delniškega kapitala z glasovalno pravico ali za katere dolgove jamči izdajatelj državnih vrednostnih papirjev;
(b)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na regionalno, lokalno ali občinsko upravo države članice;
(c)
se zavarovana izpostavljenost nanaša na družbo, katere denarni tokovi so zelo odvisni od pogodb izdajatelja državnih vrednostnih papirjev ali projekta, ki ga v celoti ali znatno financira ali zavaruje izdajatelj državnih vrednostnih papirjev, na primer infrastrukturnega projekta.
3. Zadevna stranka na zahtevo zadevnega pristojnega organa dokaže, da je bil korelacijski preskus v času sklenitve pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev opravljen.
Člen 19
Sorazmernost
1. Kadar pri določanju, ali je velikost pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev sorazmerna z velikostjo zavarovanih izpostavljenosti, popolno zavarovanje ni mogoče, se popolno ujemanje ne zahteva, pri čemer se v skladu z odstavkom 2 dovoli omejeno prekomerno dodeljevanje. Zadevna stranka na zahtevo pristojnega organa utemelji, zakaj popolno ujemanje ni bilo mogoče.
2. Kadar to opravičuje narava zavarovanih sredstev in obveznosti ter njihov odnos do vrednosti obveznosti državnih vrednostnih papirjev, ki spadajo v okvir posla kreditne zamenjave, se z večjo vrednostjo posla kreditne zamenjave državnih vrednostnih papirjev zavaruje določena vrednost izpostavljenosti. Vendar je to dovoljeno le, kadar se dokaže, da je večja vrednost posla kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev potrebna za uskladitev z merilom tveganja, povezanega z referenčnim portfeljem, in sicer ob upoštevanju naslednjih dejavnikov:
(a)
velikosti nominalne pozicije;
(b)
razmerja občutljivosti izpostavljenosti obveznostim državnih vrednostnih papirjev, ki spadajo v posel kreditne zamenjave;
(c)
dinamičnosti ali statičnosti zadevne strategije zavarovanja.
3. Imetnik pozicije mora zagotoviti, da je njegova pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev vedno sorazmerna in da je trajanje pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev ob upoštevanju prevladujočih tržnih običajev in likvidnosti čim bolj usklajeno s trajanjem zavarovane izpostavljenosti ali obdobjem, v katerem subjekt namerava imeti v lasti izpostavljenost. Če so izpostavljenosti, zavarovane s pozicijo v poslu kreditne zamenjave, likvidirane ali odkupljene, jih je treba nadomestiti z enakovrednimi izpostavljenostmi oziroma je treba zmanjšati ali drugače odpraviti pozicijo v poslu kreditne zamenjave.
4. Če je bila pozicija v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev v času sklenitve krita, se ne šteje, da je postala nekrita, če je edini razlog za to, da je postala nekrita, nihanje tržne vrednosti zavarovanih izpostavljenosti ali vrednosti poslov kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev.
5. V vseh okoliščinah, v katerih stranka sprejme pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev kot posledico svoje obveznosti kot članica centralne nasprotne stranke, ki obračunava transakcije s posli kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, in kot posledico delovanja pravil te centralne nasprotne stranke, se taka pozicija šteje za neprostovoljno in ne za pozicijo, ki jo je stranka sklenila, zato se ne šteje za nekrito v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012.
Člen 20
Metoda za izračun nekrite pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev
1. Izračun pozicije v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev za fizične ali pravne osebe je njena neto pozicija.
2. Pri izračunu vrednosti upravičenih tveganj, ki so zavarovana ali bodo zavarovana s pozicijo v poslih kreditnih zamenjav državnih vrednostnih papirjev, ločujemo med statičnimi in dinamičnimi strategijami zavarovanja. Pri statičnem zavarovanju, kot so neposredne izpostavljenosti državnim organom ali organom javnega sektorja v državnih vrednostnih papirjih, se uporabi skok na privzeto merjenje izgube, če subjekt, ki ji je imetnik pozicije izpostavljen, ne izpolnjuje obveznosti. Dobljena vrednost se nato primerja z neto teoretično vrednostjo pozicije v poslih kreditnih zamenjav.
3. Pri izračunu vrednosti tveganj, prilagojenih glede na tržno vrednost, za katere je potrebna dinamična strategija zavarovanja, je treba izračune opraviti na podlagi prilagojenosti glede na tveganje in ne na teoretični podlagi, pri čemer se upoštevajo obseg, do katerega se lahko izpostavljenost poveča ali zmanjša med trajanjem, ter relativna nestanovitnost zavarovanih sredstev in obveznosti ter referenčnih državnih vrednostnih papirjev. Prilagoditev z beto se uporabi, če je sredstvo ali obveznost, za katero se pozicija v poslih kreditnih zamenjav uporablja kot zavarovanje, drugačna od referenčnega sredstva posla kreditne zamenjave.
4. Posredne izpostavljenosti tveganjem, na primer prek indeksov, skladov in pravnih oseb s posebnim namenom listinjenja, ter pozicijam v poslih kreditnih zamenjav se sorazmerno upoštevajo glede na obseg, v katerem je referenčno sredstvo, obveznost ali posel kreditne zamenjave zastopan v indeksu, skladu ali drugem mehanizmu.
5. Vrednost upravičenega portfelja sredstev ali obveznosti, ki bodo zavarovane, se odšteje od vrednosti neto pozicije v poslih kreditnih zamenjav v lasti. Če je dobljena vrednost pozitivna, se pozicija šteje za nekrito pozicijo v poslu kreditnih zamenjav v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 236/2012.
POGLAVJE VI
PRAGOVI ZA PRIGLASITEV NETO KRATKIH POZICIJ V DRŽAVNIH VREDNOSTNIH PAPIRJIH V SKLADU S ČLENOM 7(3)
Člen 21
Pragovi za priglasitev neto kratkih pozicij, povezanih z izdanimi državnimi vrednostnimi papirji
1. Ustrezno merilo za prag, nad katerim je potrebna priglasitev neto kratkih pozicij v izdanih državnih vrednostnih papirjih izdajatelja državnih vrednostnih papirjev ustreznemu pristojnemu organu, je odstotek skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev za vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
2. Prag za poročanje je denarni znesek. Ta denarni znesek se določi z uporabo odstotkovnega praga, ki se uporablja za neporavnane državne vrednostne papirje izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, pri čemer se znesek zaokroži na najbližji milijon eurov.
3. Denarni znesek, ki se določi glede na odstotkovni prag, se vsako četrtletje pregleda in posodobi, da izraža spremembe skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev.
4. Denarni znesek, ki se določi glede na odstotkovni prag, in skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev se izračunata v skladu z metodo za izračun neto kratke pozicije v državnih vrednostnih papirjih.
5. Začetni zneski in dodatne stopnje za izdajatelje državnih vrednostnih papirjev se določijo na podlagi naslednjih dejavnikov:
(a)
pragovi se določijo na ravni, ki ne zahteva priglasitve neto kratkih pozicij z minimalno vrednostjo pri katerem koli izdajatelju državnih vrednostnih papirjev;
(b)
skupni znesek neporavnanih državnih vrednostnih papirjev izdajateljev državnih vrednostnih papirjev in povprečna velikost pozicij, ki jih imajo udeleženci na trgu, v zvezi z državnimi vrednostnimi papirji tega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev;
(c)
likvidnost trga državnih vrednostnih papirjev vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev, po potrebi vključno z likvidnostjo terminskega trga za te državne vrednostne papirje.
6. Ob upoštevanju dejavnikov iz odstavka 5 so ustrezni pragovi za priglasitev za začetni znesek za vsakega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev odstotek, ki je enak 0,1 % ali 0,5 % skupnega zneska neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev. Ustrezen odstotek, ki se uporabi za vsakega izdajatelja, se določi na podlagi meril iz odstavka 5, tako da se vsakemu izdajatelju državnih vrednostnih papirjev dodeli eden od dveh odstotkovnih pragov, ki se uporabljata za izračun denarnih zneskov, ustreznih za priglasitev.
7. Začetni kategoriji pragov na dan začetka veljavnosti te uredbe sta:
(a)
začetni prag 0,1 %, ki se uporablja, kadar je skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev med 0 in 500 milijardami EUR;
(b)
prag 0,5 %, ki se uporablja, kadar je skupni znesek neporavnanih izdanih državnih vrednostnih papirjev višji od 500 milijard EUR ali kadar obstaja likvidni terminski trg za zadevni državni vrednostni papir.
8. Dodatne ravni se določijo na 50 % začetnih pragov, pri čemer:
(a)
je vsaka raven za 0,05 % višja od začetnega praga za priglasitev 0,1 % in se začne pri 0,15 %;
(b)
je vsaka raven za 0,25 % višja od začetnega praga 0,5 % in se začne pri 0,75 %.
9. Izdajatelj državnih vrednostnih papirjev se premakne v ustrezno skupino praga, kadar je prišlo do sprememb na trgu državnih vrednostnih papirjev izdajatelja državnih vrednostnih papirjev in je pri uporabi dejavnikov iz odstavka 5 ta sprememba trajala vsaj eno koledarsko leto.
POGLAVJE VII
PARAMETRI IN METODE ZA IZRAČUN PRAGA LIKVIDNOSTI ZA ODLOŽITEV OMEJITEV PRI PRODAJI NA KRATKO DRŽAVNEGA VREDNOSTNEGA PAPIRJA V SKLADU S ČLENOM 13(4)
Člen 22
Metode za izračun in določanje praga likvidnosti za odložitev omejitev pri prodaji na kratko državnega vrednostnega papirja
1. Merilo za likvidnost izdanega državnega vrednostnega papirja, ki ga uporabi vsak pristojni organ, je promet, opredeljen kot skupna nominalna vrednost dolžniških instrumentov, s katerimi se trguje, v povezavi s košarico referenčnih meril z različnimi dospelostmi.
2. Začasna odložitev omejitev nekritih poslov prodaje na kratko državnih vrednostnih papirjev se lahko uveljavi, kadar mesečni promet pade pod peti percentil mesečnega obsega trgovanja v prejšnjih 12 mesecih.
3. Vsak pristojni organ za te izračune uporabi reprezentativne podatke z enega ali več mest trgovanja, ki so vedno na voljo in izhajajo iz trgovanja na prostem trgu (OTC) ali običajnega trgovanja, ter o uporabljenih podatkih nato obvesti ESMA.
4. Preden pristojni organi uporabijo pooblastilo za odpravo omejitev prodaje na kratko v zvezi z državnimi vrednostnimi papirji, se prepričajo, da znaten padec likvidnosti ni posledica sezonskih učinkov na likvidnost.
POGLAVJE VIII
ZNATEN PADEC VREDNOSTI ZA FINANČNE INSTRUMENTE, KI NISO LIKVIDNE DELNICE, V SKLADU S ČLENOM 23
Člen 23
Znaten padec vrednosti za finančne instrumente, ki niso likvidne delnice
1. Pri delnicah, ki niso likvidne delnice, znaten padec vrednosti v enem trgovalnem dnevu glede na končno ceno prejšnjega trgovalnega dne pomeni:
(a)
zmanjšanje cene delnice za 10 % ali več, kadar je delnica vključena v glavni nacionalni borzni indeks lastniških vrednostnih papirjev in je osnovni finančni instrument za pogodbo o izvedenem finančnem instrumentu uvrščen v trgovanje na mestu trgovanja;
(b)
zmanjšanje cene delnice za 20 % ali več, kadar je cena delnice 0,50 EUR ali več oziroma enakovreden znesek v lokalni valuti;
(c)
zmanjšanje cene delnice za 40 % ali več v vseh drugih primerih.
2. Povečanje donosa za 7 % ali več na krivulji donosa v enem trgovalnem dnevu za zadevnega izdajatelja državnih vrednostnih papirjev se šteje za znaten padec vrednosti za državno obveznico.
3. Povečanje donosa podjetniške obveznice za 10 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za podjetniško obveznico.
4. Zmanjšanje cene instrumenta denarnega trga za 1,5 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za instrument denarnega trga.
5. Zmanjšanje cene indeksnega investicijskega sklada za 10 % ali več v enem trgovalnem dnevu se šteje za znaten padec vrednosti za indeksni investicijski sklad, vključno z indeksnimi investicijskimi skladi, ki so KNPVP. Indeksni investicijski sklad z vzvodom se prilagodi za ustrezno razmerje finančnega vzvoda, da se izrazi 10-odstotni padec cene enakovrednega neposrednega indeksnega investicijskega sklada brez vzvoda. Obratni indeksni investicijski sklad se prilagodi za faktor -1, da se izrazi 10-odstotni padec cene enakovrednega neposrednega indeksnega investicijskega sklada brez vzvoda.
6. Kadar se na mestu trgovanja trguje z izvedenim finančnim instrumentom, vključno s finančnimi pogodbami na razlike, pri čemer je njegov edini osnovni finančni instrument tisti, za katerega je v tem členu in členu 23(5) Uredbe (EU) št. 236/2012 opredeljen znaten padec vrednosti, se šteje, da je vrednost tega izvedenega finančnega instrumenta znatno padla, če je znatno padla vrednost njegovega osnovnega finančnega instrumenta.
POGLAVJE IX
NEUGODNI DOGODKI ALI NEUGODEN RAZVOJ V SKLADU S ČLENOM 30
Člen 24
Merila in dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri odločanju, v katerih primerih obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj dogodkov in ogroženosti
1. Za namene členov 18 do 21 Uredbe (EU) št. 236/2012 med neugodne dogodke ali neugoden razvoj, ki lahko predstavljajo resno grožnjo finančni stabilnosti ali zaupanju v trg v zadevni državi članici ali v eni ali več drugih državah članicah v skladu s členom 30 Uredbe (EU) št. 236/2012 med drugim spadajo vsa dejanja, posledice, dejstva ali dogodki, ki bodo ali bi lahko predvidoma povzročili naslednje:
(a)
resne finančne, monetarne ali proračunske težave, ki lahko privedejo do finančne nestabilnosti v zvezi z državo članico ali banko in drugimi finančnimi institucijami, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, kadar to lahko ogroža pravilno delovanje in celovitost finančnih trgov ali stabilnost finančnega sistema v Uniji;
(b)
bonitetno ocenjevanje ali možnost neizpolnjevanja obveznosti s strani katere koli države članice ali bank in drugih finančnih institucij, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, pri čemer to povzroči ali bi lahko povzročilo veliko negotovost v zvezi z njihovo solventnostjo;
(c)
bistvene pritiske na prodajo ali neobičajno nestanovitnost, ki bi povzročila znatno poslabšanje položaja vseh finančnih instrumentov, povezanih z bankami in drugimi finančnimi institucijami, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ki delujejo v Uniji, ter tudi izdajatelji državnih vrednostnih papirjev;
(d)
vsakršne bistvene poškodbe fizičnih struktur pomembnih finančnih izdajateljev, tržnih infrastruktur, sistemov kliringov in poravnave ter nadzornikov, ki lahko negativno vplivajo na trge, zlasti kadar škoda nastane zaradi naravne nesreče ali terorističnega napada;
(e)
vsakršne bistvene motnje plačilnih sistemov ali postopkov poravnave, zlasti v zvezi z medbančnim poslovanjem, ki povzročajo ali bi lahko povzročile znatne izpade ali zamude pri plačilih ali poravnavah v plačilnih sistemih Unije, zlasti kadar lahko povzročijo širjenje finančnega ali gospodarskega stresa v bankah in drugih finančnih institucijah, ki veljajo za pomembne za svetovni finančni sistem, kot so zavarovalnice, ponudniki tržne infrastrukture in družbe za upravljanje s premoženjem, ali v državi članici.
2. Za namene člena 27 ESMA pri obravnavanju meril iz odstavka 1 upošteva možnost prelivanja ali razširitve na druge sisteme ali izdajatelje ter zlasti možnost kakršnih koli samouresničujočih se pojavov.
3. Za namene člena 28(2)(a) grožnja pravilnemu delovanju in integriteti finančnih trgov ali stabilnosti celotnega finančnega sistema ali njegovega dela v Uniji pomeni:
(a)
nevarnost resne finančne, monetarne ali proračunske nestabilnosti, ki se nanaša na državo članico ali na finančni sistem v državi članici, če lahko to resno ogrozi pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela;
(b)
možnost neizpolnjevanja obveznosti države članice ali nadnacionalnega izdajatelja;
(c)
vsakršno bistveno poškodbo fizičnih struktur pomembnih finančnih izdajateljev, tržnih infrastruktur, sistemov kliringov in poravnave ter nadzornikov, ki lahko negativno vpliva na čezmejne trge, zlasti kadar takšna škoda nastane zaradi naravne nesreče ali terorističnega napada, kadar bi to lahko resno ogrozilo pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela;
(d)
vsakršne bistvene motnje plačilnih sistemov ali postopkov poravnave, zlasti v zvezi z medbančnim poslovanjem, ki povzročajo ali bi lahko povzročile znatne izpade ali zamude pri plačilih ali poravnavah v čezmejnih plačilnih sistemih Unije, še posebej takrat, kadar lahko povzročijo širjenje finančnih ali ekonomskih težav v celotnem finančnem sistemu Unije ali v njegovem delu.
Člen 25
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. novembra 2012.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 5. julija 2012