РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 13 юли 2010 година
в съответствие с член 140, параграф 2 от Договора относно приемането на еврото от Естония от 1 януари 2011 г.
(2010/416/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“), и по-специално член 140, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската централна банка,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид обсъжданията в Европейския съвет,
като взе предвид препоръката на членовете на Съвета, представляващи приелите еврото държави-членки,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап от икономическия и паричен съюз („ИПС“) започна на 1 януари 1999 г. С Решение 98/317/ЕО (1) Съветът на заседание в Брюксел на 3 май 1998 г. в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 1999 г.
(2)
С Решение 2000/427/ЕО (2) Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2001 г. С Решение 2006/495/ЕО (3) Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2007 г. С решения 2007/503/ЕО (4) и 2007/504/ЕО (5) Съветът реши, че Кипър и Малта са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2008 г. С Решение 2008/608/ЕО (6) Съветът реши, че Словакия е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2009 г.
(3)
Съгласно параграф 1 от Протокола за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство нотифицира Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС на 1 януари 1999 г. Тази нотификация не е променяна оттогава. В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби относно Дания, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и в съответствие с решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания е уведомила Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е поискала започване на процедурата по член 140, параграф 2 от Договора.
(4)
В съответствие с Решение 98/317/ЕО на Швеция e предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора. Съгласно член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. на Чешката република, Естония, Латвия, Литва, Унгария и Полша е предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора. Съгласно член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. на България и Румъния е предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора.
(5)
Европейската централна банка („ЕЦБ“) бе основана на 1 юли 1998 г. Европейската парична система беше заменена с механизъм на обменните курсове, чието създаване бе одобрено с резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяването на механизъм на обменните курсове на третия етап на икономическия и паричен съюз (7). Процедурите за механизма на обменните курсове на третия етап на икономическия и паричен съюз (МОК II) бяха определени в Споразумението от 16 март 2006 г. между Европейската централна банка и националните централни банки на държавите-членки извън еврозоната за определяне на процедурите за работа на механизма на обменните курсове в третия етап на Икономическия и паричен съюз (8).
(6)
В член 140, параграф 2 от Договора се предвиждат процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави-членки. Най-малко веднъж на всеки две години или по искане на държава-членка с дерогация Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 140, параграф 1 от Договора. Последните редовни доклади на Комисията и ЕЦБ за конвергенцията бяха приети през май 2010 г.
(7)
При необходимост националните законодателства на държавите-членки, включително устройствените закони на националните централни банки, се адаптират с цел да се гарантира съвместимост с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на Европейската система от централни банки и на Европейската централна банка („Уставът на ЕСЦБ и на ЕЦБ“). В докладите на Комисията и ЕЦБ се дава подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Естония с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ.
(8)
Съгласно член 1 от Протокол № 13 относно критериите за конвергенция („Протоколът“), критерият за ценова стабилност по член 140, параграф 1, първо тире от Договора означава, че в съответната държава-членка е налице устойчивост на цените и средният темп на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта темпа на инфлация, която съществува най-много в трите държави-членки с най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени (ХИПЦ), определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета от 23 октомври 1995 г. относно хармонизираните индекси на потребителските цени (9). За да се оцени изпълнението на критерия за ценова стабилност, инфлацията в дадена държава-членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на темповете на инфлация на трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта.
За едногодишния период до края на март 2010 г. изчислената референтна стойност за инфлацията е 1,0 %, като трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност са Португалия, Естония и Белгия с темп на инфлация съответно - 0,8 %, - 0,7 % и - 0,1 %. При сегашните икономически условия на голям общ спад, при които в голям брой държави се наблюдават отрицателни темпове на инфлация, изглежда целесъобразно от списъка на държавите с най-добри резултати да се изключат държавите, чиято средна инфлация се различава много от средната инфлация в еврозоната (0,3 % през март 2010 г.) - в съответствие с практиката, наложена с доклада за конвергенцията за 2004 г., - тъй като резултатите им са нетипични и отчитането им би се отразило значително върху референтната стойност и следователно върху справедливостта на критерия. За март 2010 г. това означава изключване на Ирландия от списъка - единствената държава, чийто среден темп на инфлация за 12 месеца (- 2,3 % през март 2010 г.) се отклонява много от средния темп в еврозоната и другите държави-членки, главно поради тежкия икономически спад.
(9)
Съгласно член 2 от Протокола, критерият за състоянието на държавния бюджет съгласно член 140, параграф 1, второ тире от Договора означава, че към момента на прегледа на резултатите по отношение на държавата-членка няма действащо решение на Съвета по член 126, параграф 6 от Договора за наличие на прекомерен бюджетен дефицит.
(10)
Съгласно член 3 от Протокола, критерият за участие в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, посочен в член 140, параграф 1, трето тире от Договора, означава, че държавата-членка е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, без голямо напрежение най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите. По-конкретно, държавата-членка не трябва да е извършвала девалвация на двустранния централен курс на своята валута към еврото по своя инициатива за същия период. От 1 януари 1999 г. МОК II установява рамката за оценяване на изпълнението на критерия за обменния курс. При оценяването на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 23 април 2010 г.
(11)
Съгласно член 4 от Протокола, критерият за конвергенция на лихвените проценти съгласно член 140, параграф 1, четвърто тире от Договора означава, че за период от една година преди прегледа на резултатите дадена държава-членка трябва да има среден номинален дългосрочен лихвен процент, който не надвишава с повече от два процентни пункта лихвения процент най-много на трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни референтни държавни облигации. Естония, която е една от трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност през март 2010 г., няма референтна дългосрочна държавна облигация, нито сходна ценна книга, която може да бъде използвана за изчисляване на референтната стойност. Следователно за да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти съгласно текста на Протокола (в който се говори за „най-много три държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност“), в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на номиналните дългосрочни лихвени проценти на двете държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс два процентни пункта. Така референтната стойност за едногодишния период до края на март 2010 г. бе 6,0 %, изчислена въз основа на средноаритметичната стойност на лихвените проценти в Португалия (4,2 %) и Белгия (3,8 %) плюс два процентни пункта.
(12)
Съгласно член 5 от Протокола, използваните при сегашната оценка на изпълнението на критериите за конвергенция данни се осигуряват от Комисията. Комисията осигури данните, необходими за изготвянето на настоящото решение. Бюджетните данни бяха осигурени от Комисията въз основа на данните от докладите на държавите-членки, представени до 1 април 2010 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. за прилагане на Протокола за процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (10).
(13)
Въз основа на докладите на Комисията и ЕЦБ относно напредъка на Естония при изпълнението на нейните задължения за постигането на ИПС, Комисията направи следните заключения:
а)
законодателството на Естония, включително устройственият закон за националната централна банка, е съвместимо с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ;
б)
по отношение на изпълнението от страна на Естония на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 140, параграф 1 от Договора:
-
средният темп на инфлация в Естония през годината до края на март 2010 г. е бил - 0,7 %, което е много под референтната стойност и вероятно ще остане под тази стойност през следващите месеци;
-
по отношение на Естония няма действащо решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит, като бюджетният дефицит за 2009 г. е 1,7 % от БВП;
-
Естония участва в МОК II от 28 юни 2004 г.; през двегодишния период до 23 април 2010 г. естонската крона не е изпитвала силен натиск и не се е отклонявала от централния курс по МОК II, откакто участва в механизма;
-
поради много ниското равнище на брутния държавен дълг на Естония няма референтни дългосрочни държавни облигации или подходящи сходни ценни книжа, с чиято помощ да се оцени трайността на конвергенцията при дългосрочните лихвени проценти; макар че във върховия момент на кризата участниците на финансовите пазари повишиха усещането си за риск по отношение на Естония, благодарение на промяната му през разглеждания период и при една по-обща оценка на трайността на конвергенцията, включително доклада за фискалната политика на Естония и сравнително гъвкавата икономика, оценката за изпълнението на критерия за дългосрочния лихвен процент от страна на Естония би била положителна;
в)
предвид на оценката на съвместимостта на законодателството и изпълнението на критериите за конвергенция и с оглед на допълнителните фактори Естония изпълнява необходимите условия за приемане на еврото,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Естония изпълнява необходимите условия за приемане на еврото. Дерогацията за Естония, посочена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г., се отменя от 1 януари 2011 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2010 година.
SKLEP SVETA
z dne 13. julija 2010
v skladu s členom 140(2) Pogodbe o uvedbi eura v Estoniji 1. januarja 2011
(2010/416/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba) in zlasti člena 140(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju poročila Evropske komisije,
ob upoštevanju poročila Evropske centralne banke,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju razprave Evropskega sveta,
ob upoštevanju priporočila članov Sveta, ki predstavljajo države članice, katerih valuta je euro,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Tretja faza ekonomske in monetarne unije (v nadaljnjem besedilu: EMU) se je začela 1. januarja 1999. Svet je v sestavi voditeljev držav ali vlad 3. maja 1998 v Bruslju z Odločbo 98/713/ES (1) sprejel odločitev, da Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Avstrija, Portugalska in Finska izpolnjujejo potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 1999.
(2)
Z Odločbo 2000/427/ES (2) je Svet sprejel odločitev, da Grčija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 2001. Z Odločbo 2006/495/ES (3) je Svet sprejel odločitev, da Slovenija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 2007. Z odločbama 2007/503/ES (4) in 2007/504/ES (5) je Svet sprejel odločitev, da Ciper in Malta izpolnjujeta potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 2008. Z Odločbo 2008/608/ES (6) je Svet sprejel odločitev, da Slovaška izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo enotne valute 1. januarja 2009.
(3)
V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah, ki se nanašajo na Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska, ki je priložen k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, je Združeno kraljestvo uradno obvestilo Svet, da 1. januarja 1999 ne namerava preiti v tretjo fazo EMU. To uradno obvestilo ostaja nespremenjeno. V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah, ki se nanašajo na Dansko, ki je priložen k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti, in s sklepom, ki so ga decembra 1992 voditelji držav ali vlad sprejeli v Edinburghu, je Danska uradno obvestila Svet, da ne bo sodelovala v tretji fazi EMU. Danska ni zahtevala začetka postopka iz člena 140(2) Pogodbe.
(4)
V skladu z Odločbo 98/317/ES velja za Švedsko odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) Pogodbe. V skladu s členom 4 Akta o pristopu iz leta 2003 velja za Češko, Estonijo, Latvijo, Litvo, Madžarsko in Poljsko odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) Pogodbe. V skladu s členom 5 Akta o pristopu iz leta 2005 velja za Bolgarijo in Romunijo odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) Pogodbe.
(5)
Evropska centralna banka (v nadaljnjem besedilu: ECB) je bila ustanovljena 1. julija 1998. Evropski monetarni sistem je zamenjal mehanizem deviznega tečaja, katerega vzpostavitev je bila sprejeta z resolucijo Evropskega sveta z dne 16. junija 1997 o ustanovitvi mehanizma deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (7). Postopke, predvidene za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (MDT II), določa Sporazum z dne 16. marca 2006 med ECB in nacionalnimi centralnimi bankami držav članic izven območja eura, ki določa postopke delovanja za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (8).
(6)
Člen 140(2) Pogodbe določa postopke za odpravo odstopanj zadevnih držav članic. Najmanj enkrat vsaki dve leti ali na zahtevo države članice z odstopanjem Komisija in ECB poročata Svetu v skladu s postopkom, določenim v členu 140(1) Pogodbe. Zadnji redni konvergenčni poročili Komisije in ECB sta bili sprejeti v maju 2010.
(7)
Nacionalna zakonodaja držav članic, vključno s statuti nacionalnih centralnih bank, se po potrebi prilagodi, da se zagotovi združljivost s členoma 130 in 131 Pogodbe in Statutom Evropskega sistema centralnih bank ter Statutom Evropske centralne banke (v nadaljnjem besedilu: statut ESCB in ECB). Poročila Komisije in ECB podajajo podrobno oceno združljivosti zakonodaje Estonije s členoma 130 in 131 Pogodbe ter statutom ESCB in ECB.
(8)
V skladu s členom 1 Protokola št. 13 o konvergenčnih merilih (v nadaljnjem besedilu: Protokol) merilo stabilnosti cen iz prve alinee člena 140(1) Pogodbe pomeni, da ima država članica trajno stabilne cene in povprečno stopnjo inflacije, zabeleženo v enem letu pred pregledom, ki ne presega za več kakor eno in pol odstotne točke stopnje inflacije največ treh držav članic z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen. Pri merilu stabilnosti cen se bo stopnja inflacije merila z usklajenimi indeksi cen življenjskih potrebščin (HICP), določenimi v Uredbi Sveta (ES) št. 2494/95 z dne 23. oktobra 1995 o harmoniziranih indeksih cen življenjskih potrebščin (9). Za oceno merila stabilnosti cen se inflacija v državah članicah meri z odstotno razliko med aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov in aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov iz prejšnjega obdobja. Komisija in ECB sta v svojih poročilih upoštevali referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini stopenj inflacije treh po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic prišteje 1,5 odstotne točke.
V enoletnem obdobju do konca marca 2010 je bila referenčna vrednost inflacije izračunana na 1,0 odstotka, pri čemer so bile Portugalska, Estonija in Belgija tri države članice z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen, njihove stopnje inflacije pa so znašale - 0,8 %, - 0,7 % in - 0,1 %. V trenutnih gospodarskih razmerah, ki jih je dodobra zaznamoval splošen negativni pretres in v katerih se številne države soočajo z obdobji negativne stopnje inflacije, se zdi upravičeno države, katerih povprečna stopnja inflacije se zelo razlikuje od povprečne inflacije euroobmočja (ta je marca 2010 znašala 0,3 %), izključiti iz po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic - skladno s precedensom iz konvergenčnega poročila iz leta 2004 - kajti države s takimi odstopanji se ne morejo upravičeno upoštevati kot najuspešnejše po stabilnosti cen in njihova vključitev bi občutno vplivala na referenčno vrednost in s tem na pravičnost merila. Marca 2010 je bila zato izključena Irska, edina država, katere povprečna stopnja inflacije v obdobju 12 mesecev (marca 2010 je znašala - 2,3 %) se je zelo razlikovala od povprečja v euroobmočju in drugih državah članicah, kar je bila zlasti posledica znatnega upada gospodarske rasti.
(9)
V skladu s členom 2 Protokola merilo proračunskega stanja iz druge alinee člena 140(1) Pogodbe pomeni, da v času pregleda država članica ni predmet sklepa Sveta o obstoju čezmernega primanjkljaja, sprejetega po členu 126(6) Pogodbe.
(10)
V skladu s členom 3 Protokola merilo o sodelovanju v mehanizmu deviznega tečaja Evropskega monetarnega sistema iz tretje alinee člena 140(1) Pogodbe pomeni, da je država članica upoštevala normalne meje nihanja, predvidene z mehanizmom deviznega tečaja evropskega monetarnega sistema brez hujših napetosti vsaj zadnji dve leti pred pregledom. Država članica v tem času zlasti ni na lastno pobudo devalvirala dvostranskega osrednjega tečaja svoje valute glede na euro. Od 1. januarja 1999 MDT II zagotavlja okvir za ocenjevanje izpolnjevanja merila deviznega tečaja. Pri ocenjevanju izpolnjevanja tega merila sta Komisija in ECB v svojih poročilih preverili ustreznost za dveletno obdobje do 23. aprila 2010.
(11)
V skladu s členom 4 Protokola merilo konvergence obrestnih mer iz četrte alinee člena 140(1) Pogodbe pomeni, da ima država članica v enem letu pred pregledom tako povprečno dolgoročno nominalno obrestno mero, ki ne presega za več kakor dve odstotni točki dolgoročne obrestne mere v največ treh državah članicah z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen. Za namen merila konvergence obrestnih mer so bile uporabljene primerljive obrestne mere za primerljive 10-letne državne obveznice. Estonija, ki je bila ena izmed najuspešnejših držav članic glede na stabilnost cen marca 2010, nima enotnega merila dolgoročnih državnih obveznic ali primerljivih vrednostnih papirjev, ki bi se lahko uporabili za izračun referenčne vrednosti. Zato sta v skladu z besedilom Protokola (ki omenja „največ tri države članice z najboljšimi doseženimi rezultati glede stabilnosti cen“) Komisija in ECB pri ocenjevanju izpolnjevanja merila o obrestnih merah v svojih poročilih upoštevali referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini dolgoročnih nominalnih obrestnih mer dveh po stabilnosti cen najuspešnejših držav članic prištejeta dve odstotni točki. Po takem izračunu je referenčna vrednost v enoletnem obdobju do marca 2010 znašala 6,0 odstotka, kar predstavlja povprečje obrestnih mer na Portugalskem (4,2 %) in v Belgiji (3,8 %), h kateremu sta prišteti dve odstotni točki.
(12)
V skladu s členom 5 Protokola mora podatke, uporabljene za trenutno ocenjevanje izpolnjevanja konvergenčnih meril, zagotoviti Komisija. Za pripravo tega sklepa je podatke zagotovila Komisija. Proračunske podatke je Komisija zagotovila na podlagi poročil, ki so jih države članice predložile do 1. aprila 2010 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 479/2009 z dne 25. maja 2009 o uporabi Protokola o postopku v zvezi s čezmernim primanjkljajem, ki je priloga k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti (10).
(13)
Na podlagi poročil, ki sta jih predstavili Komisija in ECB o napredku, ki ga je Estonija dosegla pri izpolnjevanju svojih obveznosti glede uresničevanja EMU, Komisija ugotavlja:
(a)
Estonska nacionalna zakonodaja, skupaj s statutom nacionalne centralne banke, je združljiva s členoma 130 in 131 Pogodbe ter statutom ESCB in ECB.
(b)
Glede estonskega izpolnjevanja konvergenčnih meril, ki so navedena v štirih alineah člena 140(1) Pogodbe:
-
povprečna stopnja inflacije je v Estoniji v enoletnem obdobju pred marcem 2010 znašala 0,7 odstotka, kar je občutno pod referenčno vrednostjo in verjetno bo tako tudi ostalo v prihodnjih mesecih,
-
za Estonijo Svet ni sprejel sklepa o čezmernem javnofinančnem primanjkljaju, saj je njen proračunski primanjkljaj leta 2009 znašal 1,7 %BDP,
-
Estonija je od 28. junija 2004 članica MDT II; v dveletnem obdobju do 23. aprila 2010 estonska krona ni bila izpostavljena hujšim pretresom, prav tako ni bilo nikakršnih odstopanj od osrednjega tečaja MDT II odkar je estonska krona vključena vanj,
-
zaradi zelo nizke stopnje bruto javnega dolga Estonije niso na voljo nikakršna merila dolgoročnih državnih obveznic ali drugih primerljivih vrednostnih papirjev za oceno trajnosti dosežene konvergence, ki se kaže v ravni dolgoročnih obrestnih mer. Kljub temu, da se je po ocenah na vrhuncu krize tveganje za finančni trg v zvezi z Estonijo zvišalo, tej državi v prid govorita njen razvoj v referenčnem obdobju in širša ocena trajnosti dosežene konvergence, vključno s poročili o finančni politiki in relativno fleksibilnim gospodarstvom, ter tako opravičita pozitivno oceno estonskega izpolnjevanja merila o dolgoročnih obrestnih merah.
(c)
Glede na oceno pravne združljivosti in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter dodatnih dejavnikov, Estonija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Estonija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura. Odstopanje v korist Estonije v skladu s členom 4 Akta o pristopu iz leta 2003 se razveljavi s 1. januarjem 2011.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na države članice.
Člen 3
Ta sklep začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 13. julija 2010