РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 387/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 април 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета за Европейския фонд за рибарство по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната световна финансова криза и безпрецедентният икономически спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите условия в редица държави-членки. По-специално някои държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, особено във връзка с проблеми, които се отнасят до техния икономически растеж и финансова стабилност и до влошаването на техния дефицит и дългови позиции, което се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие на кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието на финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва да бъдат предприети допълнителни мерки, за да се облекчи този натиск чрез максимално и оптимално използване на финансирането от Европейския фонд за рибарство.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с който се предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски механизъм за финансово стабилизиране с оглед запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да поражда правно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение се предоставя на Гърция, е различен за всяка държава членка, участваща в тези инструменти.
(11)
Вследствие решението на Европейския съвет от 25 март 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност на 11 юли 2011 г. След решенията на държавните и правителствени ръкъводители на държавите от еврозоната от 21 юли и 9 декември 2011 г. Договорът беше изменен с цел подобряване ефективността на механизма и подписан на 2 февруари 2012 г. По силата на този договор Европейският механизъм за стабилност ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за финансово стабилизиране. Следователно този бъдещ механизъм следва вече да бъде взет под внимание в настоящия регламент.
(12)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и средствата на Съюза и подкрепи усилията за увеличаване на капацитета на Гърция за усвояване на средства от Съюза с цел да се стимулират растежът и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаването на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката, от страна на Комисията, заедно с държавите членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящият регламент допринася за тези усилия към увеличаване на взаимодействието.
(13)
С цел да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се увеличи въздействието на финансрането върху икономиката е необходимо да се позволи, в обосновани случаи, временно и без това да засяга програмния период 2014-2020 г., увеличаване на междинните плащания от Европейския фонд за рибарство за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност и които са поискали да се възползват от тази мярка, водеща до съответно намаляване на националното участие, с размер, съответстващ на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране, приложима за всяка приоритетна ос. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативните програми. Въпреки това, следва да бъде възможно оперативните програми да се актуализират с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държава членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва да предостави цялата информация, необходима на Комисията за установяване въз основа на данните относно макроикономическото и фискалното положение на въпросната държава членка, че не са налични средства за националното участие. Искането следва също да показва, че е необходимо увеличаване на плащанията в резултат на предоставянето на дерогацията с цел гарантиране на трайното изпълнение на оперативните програми, и че проблемите с капацитета за усвояване продължават да съществуват, въпреки че се използват максималните тавани, които се прилагат за процентните ставки на съфинансиране, определени в член 53, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета (10).
(15)
Държавата членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва също така да се позове на съответното решение на Съвета или на друг правен акт, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Необходимо е Комисията да разполага с подходящ период от време, започващ от подаването на искането на държавата членка, през който да провери точността на подадената информация и да повдигне възражение. С цел дерогацията да бъде ефективна и оперативна, следва да съществува презумпцията, че подобно искане е основателно, ако Комисията не повдигне никакво възражение. В случай че Комисията повдигне възражение във връзка с искането на държавата членка, Комисията следва посредством акт за изпълнение да приеме решение за това, като посочи основанията.
(16)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за плащането на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ от Съюза за преодоляване на сериозни затруднения относно финансовата им стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(17)
Необходимо е да се гарантира, че държавите членки, които ползват временно увеличение на междинните плащания в съответствие с настоящия регламент, докладват надлежно относно използването на увеличените суми, които са им предоставени.
(18)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1198/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Тези оценки могат да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(19)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и безпрецедентният икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Предвид извънредните обстоятелства в съответните държави членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на държава членка, подала искането, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодоляват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(20)
Когато е предвидено временно увеличение на междинните плащания, то следва също така да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави членки, и тези бюджетни ограничения следва да намерят подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. В допълнение, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и следва да действа за ограничен срок до 31 декември 2013 г.
(21)
Поради това Регламент (ЕО) № 1198/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1198/2006 се изменя, както следва:
1)
Членове 76 и 77 се заменят със следното:
„Член 76
Правила за изчисляване на междинни плащания
1. Междинните плащания се изчисляват, като към публичното финансиране, декларирано в отчета за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по приоритетни оси и цели „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се приложи процентът на съфинансиране, определен в текущия план за финансиране за всяка приоритетна ос и всяка цел.
2. Чрез дерогация от параграф 1, в отговор на конкретно и добре обосновано искане от държавата-членка, дадено междинно плащане е сумата на платената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на приоритетната ос и на целта. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в отчета за разходите.
3. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на дадена държава-членка междинните плащания се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите публични разходи, новодекларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, който се подава през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (11) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (12);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност, подписан на 2 февруари 2012 г.
4. За изчисляване на междинните плащания, подадени след като държавата-членка вече не се възползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
5. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 3, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, свързани с изпълнението на оперативната програма.
6. В контекста на годишните доклади в съответствие с член 67, параграф 1, държавите членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и работните места в съответната държава членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на годишния доклад, предвиден в член 68, параграф 1.
Член 77
Правила за изчисляване на плащането на окончателното салдо
1. Плащането на окончателното салдо се ограничава до една от следните две суми, в зависимост от това коя е по-малка:
а)
сумата, изчислена, като към публичното финансиране, декларирано в окончателния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по всяка приоритетна ос и всяка цел „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се прилага процентната ставка на съфинансиране, определена в текущия план за финансиране за тази приоритетна ос и тази цел;
б)
сумата на изплатената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на всяка приоритетна ос и на всяка цел. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в последния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращ орган по отношения на всяка приоритетна ос и за всяка цел.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на държава-членка плащането на окончателното салдо се увеличава с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно декларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на еднo от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. За целите на изчисляване на плащането на окончателното салдо след като държавата-членка престане да се ползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в член 76, параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
2)
Вмъква се следният член:
„Член 77а
Ограничаване на участието на Съюза в рамките на междинни плащания и плащането на окончателното салдо
1. Без да се засягат разпоредбите на член 76, параграф 3 и член 77, параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от ЕФР за всяка приоритетна ос и всяка цел, както са определени в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
2. Дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, се предоставя от Комисията при писмено искане от държава членка, която отговаря на едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в). Искането се представя до 17 юли 2012 г. или в рамките на два месеца, считано от датата, на която въпросната държава членка изпълни едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. В искането си до Комисията държавата членка обосновава необходимостта от дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, като предоставя информацията, необходима, за да се установи, че:
а)
не са налични средства за националното участие, чрез данни относно нейното макроикономическо и фискално положение;
б)
увеличаването на плащанията, посочени в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, е необходимо, за да се продължи изпълнението на оперативните програми;
в)
проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране по член 53, параграф 3;
г)
отговаря на едно от условията, посочени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата членка.
Комисията проверява дали подадената информация обосновава предоставянето на дерогация. Комисията може да повдигне възражение във връзка с тази информация в рамките на 30 дни, считано от деня на подаване на искането. Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата членка, искането се счита за основателно.
4. В искането си държавата членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
5. Дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, подадени след 31 декември 2013 г.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
За следните държави-членки обаче той се прилага с обратно действие:
а)
за Ирландия, Гърция и Португалия, считано от деня, в който финансовата помощ е предоставена на тези държави членки в съответствие с член 76, параграф 3;
б)
за Унгария, Латвия и Румъния - считано от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 19 април 2012 година.
UREDBA (EU) št. 387/2012 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 19. aprila 2012
o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1198/2006 o Evropskem skladu za ribištvo v zvezi z nekaterimi določbami, povezanimi s finančnim poslovodenjem za nekatere države članice, ki so jih prizadele ali jim grozijo resne težave v zvezi s finančno stabilnostjo
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 43(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Globalna finančna kriza in gospodarski upad, kakršnih ne pomnimo, sta resno omajala gospodarsko rast in finančno stabilnost ter povzročila občutno poslabšanje finančnih in gospodarskih pogojev v številnih državah članicah. Zlasti nekatere države članice so prizadele ali pa jim grozijo resne težave, še posebej glede gospodarske rasti in finančne stabilnosti, ter težave zaradi povečanja javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga, čemur so med drugim botrovale gospodarske in finančne okoliščine na mednarodni ravni.
(2)
Čeprav so bili že sprejeti pomembni ukrepi za uravnavanje negativnih učinkov krize, vključno s spremembami zakonodajnega okvira, je vpliv finančne krize na realno gospodarstvo, trg dela in državljane velik. Pritisk na nacionalne finančne vire je vedno večji, zaradi česar bi bilo treba sprejeti dodatne ukrepe za zmanjšanje tega pritiska s čim večjo in čim boljšo uporabo finančnih sredstev iz Evropskega sklada za ribištvo.
(3)
Na podlagi člena 122(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije, ki določa, da se lahko državi članici, ki je v težavah ali ji med drugim zaradi izjemnih okoliščin, nad katerimi nima nikakršnega nadzora, resno grozijo hude težave, odobri finančna pomoč Unije, je Uredba Sveta (EU) št. 407/2010 (3) vzpostavila Evropski mehanizem za finančno stabilizacijo z namenom ohranitve finančne stabilnosti Unije.
(4)
Z izvedbenima sklepoma Sveta 2011/77/EU (4) oziroma 2011/344/EU (5) je bila tovrstna finančna pomoč Unije odobrena Irski in Portugalski.
(5)
Grčijo so hude težave s finančno stabilnostjo prizadele že pred začetkom veljavnosti Uredbe (EU) št. 407/2010. Zato navedena uredba ni mogla biti podlaga za finančno pomoč Grčiji.
(6)
Sporazum med upnicami in Sporazum o posojilih, ki sta bila za Grčijo podpisana 8. maja 2010, sta začela veljati 11. maja 2010. Sporazum med upnicami ostaja v celoti veljaven in bo učinkoval v triletnem programskem obdobju, dokler bodo obstajali kakršni koli neporavnani zneski po Sporazumu o posojilih.
(7)
Uredba Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (6) zagotavlja, da Svet odobri medsebojno pomoč, kadar ima država članica, ki ni sprejela eura, težave s plačilno bilanco ali obstaja resna nevarnost, da bi v tovrstne težave zašla.
(8)
S sklepi Sveta 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) oziroma 2009/459/ES (9) je bila tovrstna finančna pomoč Unije odobrena Madžarski, Latviji in Romuniji.
(9)
Obdobje, v katerem je finančna pomoč na voljo Irski, Madžarski, Latviji, Portugalski in Romuniji, je navedeno v ustreznih sklepih Sveta. Obdobje, v katerem je bila finančna pomoč dana na voljo Madžarski, se je izteklo 4. novembra 2010.
(10)
Obdobje, med katerim je bila v skladu s Sporazumom med upnicami in Sporazumom o posojilu Grčiji dana na voljo finančna pomoč, je različno za vsako državo članico, ki sodeluje pri teh instrumentih.
(11)
Ministri za finance 17 držav članic euroobmočja so po sklepu Evropskega sveta z dne 25. marca 2011, dne 11. julija 2011 podpisali Pogodbo o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost. Po sklepih voditeljev držav in vlad držav članic euroobmočja z dne 21. julija in 9. decembra 2011 je bila pogodba spremenjena, da bi se izboljšala učinkovitost mehanizma, in podpisana 2. februarja 2012. V skladu s to pogodbo bo evropski mehanizem za stabilnost do leta 2013 prevzel naloge, ki jih trenutno opravljata evropski instrument za finančno stabilnost in evropski mehanizem za finančno stabilizacijo. Zato bi morala ta uredba že upoštevati ta prihodnji mehanizem.
(12)
Evropski svet je v sklepih z dne 23. in 24. junija 2011 pozdravil namero Komisije za povečanje sinergij med programom posojil za Grčijo in skladi Unije ter podprl prizadevanja za povečanje grške sposobnosti črpanja iz skladov Unije, katerih cilj je spodbuditi rast in zaposlovanje s preusmeritvijo na izboljšanje konkurenčnosti in ustvarjanje delovnih mest. Pozdravil in podprl je tudi celovit program tehnične pomoči Grčiji, ki ga Komisija pripravlja skupaj z državami članicami. Ta uredba prispeva k tem prizadevanjem za povečanje sinergij.
(13)
Da bi se olajšalo upravljanje sredstev Unije in pospešilo naložbe v državah članicah in regijah ter povečalo vpliv financiranja na gospodarstvo, je potrebno v upravičenih primerih ter začasno in brez poseganja v programsko obdobje 2014-2020 omogočiti povečanje vmesnih plačil iz Evropskega sklada za ribištvo, in sicer za znesek, ki za deset odstotnih točk presega stopnjo sofinanciranja, ki se uporablja za vsako prednostno os za države članice, ki se soočajo s hudimi težavami, kar zadeva njihovo finančno stabilnost in ki so zaprosile za koriščenje tega ukrepa, zaradi česar se je ustrezno zmanjšala nacionalna protipostavka. Ker je povečanje začasno, začasno povečane zneske pa bi bilo treba še naprej izračunavati na podlagi prvotnih stopenj sofinanciranja, se spremembe zaradi uporabe mehanizma ne bi smele odražati v finančnem načrtu, vključenem v operativne programe. Vendar bi bilo treba omogočiti posodabljanje operativnih programov, da bi sredstva usmerili v konkurenčnost, rast in zaposlovanje ter da bi njihove cilje prilagodili zmanjšanju celotnih sredstev na voljo.
(14)
Država članica, ki prosi Komisijo za odstopanje na podlagi te uredbe, bi morala predložiti vse potrebne informacije, s pomočjo katerih bo lahko Komisija prek podatkov o makroekonomskem in fiskalnem položaju države članice ugotovila, da sredstva za nacionalno protipostavko niso na voljo. Ravno tako bi morala prikazati, da je povečanje plačil na podlagi odstopanja potrebno, da se zagotovi nadaljnje izvajanje operativnih programov, ter da se bodo težave z absorpcijsko sposobnostjo nadaljevale kljub uporabi najvišjih stopenj sofinanciranja iz člena 53(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1198/2006 (10).
(15)
Država članica, ki prosi Komisijo za odstopanje na podlagi te uredbe, bi morala navesti tudi ustrezen sklep Sveta ali drug pravni akt, na podlagi katerega je upravičena do odstopanja. Komisija bi morala imeti ustrezen rok, ki bi začel teči z vložitvijo prošnje države članice, da preveri pravilnost predloženih informacij in predloži pripombe. Da bi bilo odstopanje učinkovito in bi se začelo uporabljati, bi bilo treba vključiti predpostavko, da se taka prošnja šteje za utemeljeno, če Komisija ne predloži pripomb. Če Komisija nasprotuje prošnji države članice, bi morala o tem z izvedbenimi akti sprejeti sklep in navesti razloge.
(16)
Pravila za izračun vmesnih in končnih plačil za operativne programe v obdobju, v katerem države članice prejemajo finančno pomoč Unije za odpravljanje hudih težav s finančno stabilnostjo, je treba ustrezno proučiti.
(17)
Treba je zagotoviti ustrezno poročanje o uporabi povečanih zneskov, ki se dajo na voljo državam članicam, upravičenim do začasnega povečanja vmesnih plačil na podlagi te uredbe.
(18)
Po koncu obdobja, v katerem je bila dana na razpolago finančna pomoč, bi bilo morda treba v ocenah, opravljenih v skladu s členom 18(2) Uredbe (ES) št. 1198/2006, med drugim oceniti, ali znižanje nacionalnega sofinanciranja ne povzroča znatne oddaljitve od prvotno zastavljenih ciljev. Take ocene lahko privedejo do ponovne preučitve operativnega programa.
(19)
Glede na to, da kriza, kakršne v zgodovini ne pomnimo in ki je prizadela mednarodne finančne trge ter povzročila upad gospodarstva, kar je resno omajalo finančno stabilnost številnih držav članic, zahteva nagel odziv, ki bo ublažil njen vpliv na celotno gospodarstvo, bi ta uredba morala začeti veljati takoj, ko bo to mogoče. Glede na izjemne okoliščine zadevnih držav članic bi se morala uporabljati retroaktivno, z začetkom od proračunskega leta 2010 ali od dne, ko je bila finančna pomoč dana na voljo, odvisno od statusa države članice prosilke, in sicer za vsa obdobja, v katerih so države članice prejemale finančno pomoč od Unije ali druge države članice euroobmočja, da se začnejo odpravljati hude težave držav s finančno stabilnostjo.
(20)
Če je predvideno začasno povečanje vmesnih plačil, bi ga bilo treba obravnavati tudi glede na proračunske omejitve, s katerimi se soočajo vse države članice, te proračunske omejitve pa bi se morale ustrezno odražati v splošnem proračunu Evropske unije. Poleg tega bi bilo treba uporabo mehanizma časovno omejiti, saj je njegov glavni namen odpraviti trenutne specifične težave. Mehanizem bi se torej moral začeti uporabljati 1. januarja 2010 in bi moral delovati omejeno obdobje do 31. decembra 2013.
(21)
Uredbo (ES) št. 1198/2006 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Uredba (ES) št. 1198/2006 se spremeni:
1.
Člena 76 in 77 se nadomestita z naslednjim:
„Člen 76
Pravila za izračun vmesnih plačil
1. Vmesna plačila se izračunajo tako, da se za javni prispevek, prijavljen v izkazu o izdatkih in potrjen s strani organa za potrjevanje, v okviru vsake prednostne osi in vsakega cilja konvergenca ali cilja, ki ni cilj konvergenca, uporabi stopnja sofinanciranja, določena v okviru tekočega finančnega načrta za to prednostno os in ta cilj.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 je kot odziv na posebno in ustrezno utemeljeno zahtevo države članice vmesno plačilo izračunano kot znesek pomoči Unije, ki je bil plačan ali mora biti plačan upravičencem glede na prednostno os in cilj. Ta znesek mora natančno določiti država članica v izkazu o izdatkih.
3. Z odstopanjem od člena 53(3) se na zahtevo države članice vmesna plačila povišajo za znesek, ki je za deset odstotnih točk višji od stopnje sofinanciranja, ki se uporablja za vsako izmed prednostnih osi, do največ 100 %, in ki se prišteje k znesku javnih izdatkov, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev pomoči ter so na novo prijavljeni v vsakem izmed potrjenih izkazov, predloženih v obdobju, v katerem država članica izpolnjuje enega izmed naslednjih pogojev:
(a)
na voljo ji je finančna pomoč v okviru Uredbe Sveta (EU) št. 407/2010 z dne 11. maja 2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (11) ali pomoč s strani druge države članice euroobmočja pred začetkom veljavnosti navedene uredbe;
(b)
na voljo ji je srednjeročna finančna pomoč v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 332/2002 z dne 18. februarja 2002 o ustanovitvi aranžmaja za zagotavljanje srednjeročne finančne pomoči za plačilne bilance držav članic (12);
(c)
na voljo ji je finančna pomoč v skladu s Pogodbo o ustanovitvi evropskega mehanizma za stabilnost, ki je bila podpisana 2. februarja 2012.
4. Komisija pri izračunu vmesnih plačil, po tem, ko država članica ne prejema več finančne pomoči Unije iz odstavka 3, ne upošteva povišanih zneskov, izplačanih v skladu z navedenim odstavkom.
Vendar se navedeni zneski upoštevajo za namene člena 79(1).
5. Povečana vmesna plačila na podlagi uporabe odstavka 3 se dajo čim prej na voljo organu za upravljanje in se uporabijo le za plačila za izvajanje operativnega programa.
6. Pri letnih poročilih v skladu s členom 67(1) države članice Komisiji predložijo ustrezne informacije o uporabi odstopanja iz odstavka 3 tega člena, ki prikazujejo, kako višji zneski podpore prispevajo k spodbujanju konkurenčnosti, rasti in delovnih mest v zadevni državi članici. Komisija te informacije upošteva pri pripravi letnega poročila iz člena 68(1).
Člen 77
Pravila za izračun končnih plačil
1. Končno plačilo je omejeno na manjšega od naslednjih dveh zneskov:
(a)
znesek, ki se izračuna tako, da se za javni prispevek, prijavljen v končnem izkazu o izdatkih in potrjen s strani organa za potrjevanje, v okviru vsake prednostne osi in za vsak cilj konvergenca ali cilj, ki ni cilj konvergenca, uporabi stopnja sofinanciranja, določena v okviru tekočega finančnega načrta za to prednostno os in ta cilj;
(b)
znesek pomoči Unije, ki je bil plačan ali mora biti plačan upravičencem glede na vsako prednostno os in za vsak cilj. Ta znesek mora natančno določiti država članica v končnem izkazu o izdatkih, ki je potrjen s strani organa za potrjevanje glede na vsako prednostno os in za vsak cilj.
2. Z odstopanjem od člena 53(3) se na zahtevo države članice končna plačila povišajo za znesek, ki je za deset odstotnih točk višji od stopnje sofinanciranja, ki se uporablja za vsako izmed prednostnih osi za največ 100 %, in ki se prišteje k znesku javnih izdatkov, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev pomoči ter so na novo prijavljeni v vsakem izmed potrjenih izkazov, predloženih v obdobju, v katerem država članica izpolnjuje enega izmed pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3).
3. Komisija pri izračunu končnih plačil, izplačanih po tem, ko država članica ne prejema več finančne pomoči Unije iz člena 76(3), ne upošteva povišanih zneskov, izplačanih v skladu z navedenim odstavkom.
2.
Vstavi se naslednji člen:
„Člen 77a
Omejitve, ki veljajo za prispevek Unije v obliki vmesnih in končnih plačil
1. Ne glede na člen 76(3) in člen 77(2) prispevek Unije v obliki vmesnih in končnih plačil ni višji od javnega prispevka in najvišjega zneska pomoči iz ESR za vsako prednostno os ter za vsak cilj, kot je določeno v sklepu Komisije o potrditvi operativnega programa.
2. Komisija odobri odstopanje iz členov 76(3) in 77(2) na pisno prošnjo države članice, ki izpolnjuje enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3). Ta prošnja se vloži do 17. julija 2012 ali v dveh mesecih od dne, ko država članica izpolni enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3).
3. Država članica v svoji prošnji, ki jo predloži Komisiji, utemelji potrebo po odstopanju iz člena 76(3) in člena 77(2) ter zagotovi potrebne informacije, da se ugotovi, da:
(a)
glede na podatke o njenem makroekonomskem in fiskalnem položaju niso na voljo sredstva za nacionalno protipostavko;
(b)
je povečanje plačil iz člena 76(3) in člena 77(2) potrebno za zagotovitev nadaljnjega izvajanja operativnih programov;
(c)
težave ne bodo odpravljene kljub uporabi najvišjih stopenj sofinanciranja iz člena 53(3);
(d)
država članica izpolnjuje enega od pogojev iz točk (a), (b) in (c) člena 76(3), kot utemeljuje sklic na sklep Sveta ali drug pravni akt ter dejanski datum, ko je bila finančna pomoč dana na voljo državi članici.
Komisija preveri, ali predložene informacije upravičujejo odobritev odstopanja. Komisija predloži pripombe o predloženih informacijah v 30 dneh od datuma vložitve prošnje. Če Komisija sklene nasprotovati prošnji države članice, o tem sprejme odločitev z izvedbenimi akti in navede razloge.
Če Komisija ne nasprotuje prošnji države članice, prošnja velja za upravičeno.
4. Država članica v prošnji navede tudi podrobnosti o nameravani uporabi odstopanja iz člena 76(3) in člena 77(2) ter informacije o načrtovanih dodatnih ukrepih, da bi usmerila sredstva v konkurenčnost, rast in zaposlovanje, vključno s spremembo operativnih programov, kjer je to ustrezno.
5. Odstopanje iz člena 76(3) in člena 77(2) se ne uporablja za izkaze o izdatkih, predložene po 31. decembru 2013.“.
Člen 2
Ta uredba začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
Vendar se uporablja retroaktivno v naslednjih državah članicah:
(a)
za Irsko, Grčijo in Portugalsko z učinkom od datuma, ko jim je bila dana na voljo finančna pomoč na podlagi člena 76(3);
(b)
za Madžarsko, Latvijo in Romunijo z učinkom od 1. januarja 2010.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 19. aprila 2012