РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 121/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 февруари 2012 година
за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 1234/2007 по отношение на разпределянето на хранителни продукти на най-нуждаещите се лица в Съюза
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42, първа алинея и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 г. относно определяне на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето ѝ сред най-нуждаещите се лица в Общността (4), който впоследствие беше отменен и включен в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (5), в продължение на повече от две десетилетия осигуряваше надеждна схема за разпределянето на хранителни продукти на най-нуждаещите се лица в Съюза („схема за разпределяне на храна“) и оказваше положително въздействие за социалното сближаване в Съюза чрез намаляване на икономическите и социалните различия.
(2)
Целите на Общата селскостопанска политика (ОСП), определени в член 39, параграф 1 от Договора, включват стабилизиране на пазарите и гарантиране, че доставяните продукти достигат до потребителите на разумни цени. През годините схемата за разпределяне на храна спомогна за постигане и на двете цели и като намали несигурността на прехраната за най-нуждаещите се лица в Съюза, се оказа основно средство, което допринесе за осигуряване на широк избор от храни в рамките на Съюза, като същевременно доведе до намаляване на интервенционните запаси.
(3)
В резолюцията си от 7 юли 2011 г. Европейският парламент призова Комисията и Съвета да разработят преходно решение за годините, които остават до края на текущата многогодишна финансова рамка, за да се избегне евентуално рязко намаляване на хранителните помощи в резултат от намаляване на финансирането от 500 милиона евро на 113 милиона евро, така че да не се допусне да страдат от недостиг на храна хората, които зависят от хранителните помощи.
(4)
Настоящата схема за разпределяне на храна разчита на разпределянето на продукти от интервенционните складове на Съюза, които временно биват допълвани посредством закупуване на храни на пазара. Последователните реформи на ОСП и благоприятното развитие на производствените цени обаче доведоха до постепенно намаляване на интервенционните запаси и на разнообразието от налични продукти. Настоящият текст на Регламент (ЕО) № 1234/2007 позволява единствено продукти да се закупуват на пазара в случай, когато временно не са налични. С оглед на решението на Общия съд по дело Т-576/08 (6), закупуването на храни на пазара на Съюза не може да замени трайно намалелите интервенционни запаси. При тези обстоятелства изглежда подходящо схемата за разпределяне на храна да бъде преустановена. За да се даде достатъчно време на благотворителните организации в държавите-членки, които ползват настоящата схема за разпределяне на храна, да се приспособят към новото положение, схемата за разпределяне на храна следва да бъде изменена, като се предвиди период за постепенно преустановяване, през който закупуването на пазара следва да стане редовен източник на доставки за схемата за разпределяне на храна с цел попълване на интервенционните складове, когато няма налице подходящи запаси в тях. Периодът на постепенно преустановяване следва да завърши с изпълнението на годишния план за 2013 г.
(5)
Схемата на Съюза за разпределяне на храна следва да се прилага, без да се засяга никоя от националните схеми за разпределяне на храна.
(6)
С цел осигуряване на добро управление на бюджета е необходимо да се определи фиксиран таван за помощта от Съюза. Схемата за разпределяне на храна следва да бъде добавена в списъка на разходи по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), които се финансират от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ).
(7)
Опитът показа, че са необходими някои подобрения в управлението на схемата за разпределяне на храна. Затова Комисията следва да изготви годишни планове за изпълнение на схемата за разпределяне на храна през 2012 г. и 2013 г., основаващи се на исканията на държавите-членки, които са изпратени до Комисията, както и на друга информация, която се счита за уместна. Държавите-членки следва да основат исканията си за хранителни продукти на базата на националните програми за разпределяне на храна, като определят своите цели и приоритети относно разпределянето на храна за най-нуждаещите се лица, които следва да включват в това и хранителни критерии. В този контекст е уместно държавите-членки да могат да отдават предпочитание на продукти с произход от Съюза. И накрая, за да се осигури съответното покриване на разходите, свързани с изпълнението на годишните планове, е необходимо на държавите-членки да бъде предоставена възможността в рамките на ресурсите, предоставени по годишните планове, да възстановяват определени разходи, извършени от посочените организации във връзка с администрацията, транспорта и съхранението.
(8)
Държавите-членки следва да предприемат подходящи административни и физически проверки и да предвидят санкции в случай на нередности, така че да се гарантира изпълнението на годишните планове в съответствие с приложимите правила.
(9)
За да се гарантира безпрепятственото функциониране на настоящата схема за разпределяне на храна, така че да се позволи постепенното ѝ преустановяване да бъде приложено ефикасно, настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.
(10)
Поради това регламенти (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 1234/2007 следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 се добавя следната буква:
„ж)
схемата за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза, предвидена в член 27 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.“
Член 2
Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изменя, както следва:
1)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Схема за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза
1. Създава се схема за 2012 г. и 2013 г., в чиито рамки може да се разпределя храна на най-нуждаещите се лица в Съюза чрез организации, определени от държавите-членки, които не могат да бъдат търговски предприятия. За целите на тази схема за разпределяне на храна се предоставят продукти от интервенционните складове или, ако не са налице интервенционни запаси, подходящи за схемата за разпределяне на храна, се закупуват хранителни продукти на пазара.
За целите на схемата за разпределяне на храна, посочена в първа алинея, „най-нуждаещи се лица“ означава физически лица, включително семейства или групи, съставени от такива лица, които са регистрирани или признати като социално и финансово зависими въз основа на критериите за допустимост, приети от националните компетентни органи, или за които е преценено, че са в такава зависимост, въз основа на критериите, използвани от определените организации и одобрени от посочените национални компетентни органи.
2. Държавите-членки, които желаят да участват в схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1, изпращат на Комисията програми за разпределяне на храна, които съдържат следното:
а)
подробни данни за главните характеристики и цели на тези програми;
б)
списък на определените организации;
в)
искания за количествата хранителни продукти за ежегодно разпределяне, както и друга подходяща информация.
Държавите-членки избират хранителните продукти въз основа на обективни критерии, включително хранителните стойности и годността им да бъдат разпределени. За тази цел държавите-членки могат да отдават предпочитание на хранителни продукти с произход от Съюза.
3. Комисията приема годишни планове въз основа на исканията и другата уместна информация, посочена в параграф 2, първа алинея, буква в), които са подадени от държавите-членки като част от техните програми за разпределяне на храна.
Всеки годишен план включва годишното финансово разпределяне от страна на Съюза по държави-членки.
Ако хранителни продукти, включени в годишния план, не са на разположение в интервенционните складове в държавите-членки, в които са необходими, Комисията предвижда в годишния план тези продукти да бъдат прехвърлени в такива държави-членки от държавите-членки, където са на разположение в интервенционните складове.
Комисията може да преразглежда годишния план с оглед на всички съответни промени, които се отразяват на изпълнението му.
4. Хранителните продукти се предоставят безплатно на определените организации.
Разпределянето на хранителните продукти на най-нуждаещите се лица е:
а)
безплатно, или
б)
на цена, която в никакъв случай не превишава цената, покриваща разходите, поети от определените организации при разпределянето на продуктите и които разходи не са допустими по параграф 7, втора алинея, букви а) и б).
5. Държавите-членки, които участват в схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1:
а)
изпращат до Комисията годишен доклад за изпълнението на програмите за разпределяне на храна;
б)
редовно и своевременно информират Комисията относно промени, които оказват въздействие върху изпълнението на програмите за разпределяне на храна.
6. Съюзът финансира допустимите разходи по схемата. Финансирането не надхвърля 500 милиона евро за бюджетна година.
7. Допустими разходи по схемата са:
а)
разходите за хранителните продукти, освободени от интервенционните складове;
б)
разходите за хранителните продукти, закупени на пазара; и
в)
разходите за транспорт на хранителните продукти от интервенционните складове между държавите-членки.
В рамките на финансовите средства, които са на разположение във всяка държава-членка за изпълнение на годишните планове, националните компетентни органи могат да считат за допустими следните разходи:
а)
разходите за транспорт на хранителни продукти до складовете за съхранение на определените организации;
б)
следните разходи, поети от определените организации, доколкото те са пряко свързани с изпълнението на годишните планове:
i)
административни разходи;
ii)
разходи за транспорт между складовете за съхранение на определените организации и крайните пунктове за разпределение; и
iii)
разходи по съхранението.
8. Държавите-членки извършват административни и физически проверки, за да гарантират изпълнението на годишните планове в съответствие с приложимите правила, и определят санкциите, приложими в случаи на нередности.
9. Върху опаковката на храните, разпределяни чрез годишните планове, както и в пунктовете за разпределение, ясно се посочва „Помощ от Европейския съюз“, заедно с емблемата на Европейския съюз.
10. Схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1, не засяга националните схеми, с които се разпределят хранителни продукти за най-нуждаещите се лица, и които са в съответствие с правото на Съюза.“
2)
В член 204 се добавя следният параграф:
„6. Член 27 се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.“
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 15 февруари 2012 година.
UREDBA (EU) št. 121/2012 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 15. februarja 2012
o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 1234/2007 glede razdeljevanja prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam v Uniji
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega odstavka člena 42 in člena 43(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenj Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba Sveta (EGS) št. 3730/87 z dne 10. decembra 1987 o splošnih pravilih za dobavo hrane iz intervencijskih zalog imenovanim organizacijam za razdeljevanje najbolj ogroženim osebam v Skupnosti (4), ki je bila pozneje razveljavljena in vključena v Uredbo Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (5), je več kot dve desetletji zagotavljala zanesljiv program za razdeljevanje prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam v Uniji (v nadaljnjem besedilu: program za razdeljevanje hrane) in je pozitivno prispevala k socialni koheziji Unije z zmanjšanjem gospodarskih in socialnih razlik.
(2)
Cilji skupne kmetijske politike (SKP), kakor so določeni v členu 39(1) Pogodbe, vključujejo stabilizacijo trgov in zagotavljanje preskrbe potrošnikom po primernih cenah. Vsa ta leta je program za razdeljevanje hrane pripomogel k doseganju obeh ciljev in se je, z zmanjšanjem negotove preskrbe najbolj ogroženih oseb v Uniji s hrano, izkazal za bistveno orodje, ki prispeva k zagotavljanju široke razpoložljivosti hrane v Uniji ter hkrati zmanjšuje intervencijske zaloge.
(3)
Evropski parlament je v resoluciji z dne 7. julija 2011 Komisijo in Svet pozval, naj pripravita prehodno rešitev za preostala leta tekočega večletnega finančnega okvira ter se tako izogneta izrazitemu zmanjšanju pomoči v hrani zaradi zmanjšanja sredstev s 500 milijonov EUR na 133 milijonov EUR in s tem zagotovita, da ljudje, ki so odvisni od pomoči v hrani, ne bodo utrpeli pomanjkanja hrane.
(4)
Sedanji program za razdeljevanje hrane temelji na razdeljevanju proizvodov iz intervencijskih zalog Unije, ki se začasno dopolnijo z nakupi na trgu. Vendar so zaporedne reforme SKP in ugoden razvoj proizvodnih cen povzročili, da so se intervencijske zaloge ter razpon razpoložljivih proizvodov postopno zmanjšali. Sedanja različica Uredbe (ES) št. 1234/2007 nakupe na trgu dopušča le, kadar proizvodi začasno niso na voljo. Glede na sodbo Splošnega sodišča v zadevi T-576/08 (6) nakupi hrane na trgu Unije ne morejo redno nadomeščati zmanjšanih intervencijskih zalog. V teh okoliščinah se zdi primerno, da se program za razdeljevanje hrane konča. Da bi imele dobrodelne organizacije v državah članicah, ki uporabljajo sedanji program za razdeljevanje hrane, dovolj časa za prilagoditev novemu stanju, bi bilo treba program za razdeljevanje hrane spremeniti tako, da bi se zagotovilo obdobje postopnega opuščanja, v katerem bi nakupi na trgu morali postati reden vir dobave v okviru programa za razdeljevanje hrane, z namenom dopolnjevanja intervencijskih zalog, če primerne intervencijske zaloge niso na voljo. Obdobje postopnega opuščanja bi bilo treba zaključiti z dokončanjem letnega načrta za leto 2013.
(5)
Program Unije za razdeljevanje hrane bi bilo treba uporabljati brez poseganja v katere koli nacionalne programe za razdeljevanje hrane.
(6)
Da se zagotovi dobro proračunsko upravljanje, je treba določiti zgornjo mejo za pomoč Unije. Program za razdeljevanje hrane bi bilo treba dodati na seznam odhodkov iz člena 3(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (7), ki se financirajo iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS).
(7)
Izkušnje so pokazale, da so pri upravljanju programa za razdeljevanje hrane potrebne nekatere izboljšave. Komisija bi zato morala na podlagi zahtevkov, ki so jih države članice sporočile Komisiji, in drugih informacij, ki jih šteje za pomembne, določiti letne načrte za izvajanje programa za razdeljevanje hrane v letih 2012 in 2013. Države članice bi morale svoje zahtevke za prehrambne proizvode osnovati na podlagi nacionalnih programov za razdeljevanje hrane ter pri tem določiti svoje cilje in prednostne naloge glede razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam, kar bi moralo vključevati prehranske vidike. V tem okviru je primerno, da imajo države članice možnost dajanja prednosti proizvodom s poreklom iz Unije. Za zagotovitev ustrezne kritosti stroškov, povezanih z izvajanjem letnih načrtov, je treba državam članicam dati možnost, da v okviru sredstev, ki so na voljo z letnimi načrti, povrnejo nekatere stroške, ki imenovanim organizacijam nastanejo v zvezi z upravljanjem, prevozom in skladiščenjem.
(8)
Države članice bi morale izvajati primeren upravni in fizični nadzor ter določiti kazni za nepravilnosti, da zagotovijo, da se letni načrti izvajajo v skladu s pravili, ki se uporabljajo.
(9)
Da se zagotovi nadaljnje delovanje sedanjega programa za razdeljevanje hrane, s čimer bi se na učinkovit način omogočilo njegovo postopno opuščanje, bi se morala ta uredba uporabljati od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.
(10)
Uredbi (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 1234/2007 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
V členu 3(1) Uredbe (ES) št. 1290/2005 se doda naslednja točka:
„(g)
program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam v Uniji iz člena 27 Uredbe (ES) št. 1234/2007.“
Člen 2
Uredba (ES) št. 1234/2007 se spremeni:
1.
Člen 27 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 27
Program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam v Uniji
1. Ustanovi se program za leti 2012 in 2013, s katerim lahko organizacije, ki niso trgovska podjetja in ki jih imenujejo države članice, najbolj ogroženim osebam v Uniji razdeljujejo prehrambne proizvode. Za namen tega programa za razdeljevanje hrane se proizvodi dajo na voljo iz intervencijskih zalog oziroma se, če ni intervencijskih zalog, primernih za program za razdeljevanje hrane, prehrambni proizvodi kupijo na trgu.
Za namene programa za razdeljevanje hrane iz prvega pododstavka ‚najbolj ogrožene osebe‘ pomeni fizične osebe, vključno z družinami ali skupinami, sestavljenimi iz takšnih oseb, ki so na podlagi meril upravičenosti, ki so jih sprejeli pristojni nacionalni organi, zabeležene ali priznane kot socialno in finančno odvisne ali so na podlagi meril, ki jih uporabljajo imenovane organizacije in ki jih potrdijo navedeni nacionalni pristojni organi, spoznane kot take.
2. Države članice, ki želijo sodelovati v programu za razdeljevanje hrane iz odstavka 1, Komisiji predložijo programe za razdeljevanje hrane, ki vsebujejo:
(a)
podrobnosti o glavnih značilnostih in ciljih takšnih programov;
(b)
imenovane organizacije;
(c)
zahtevke za količine prehrambnih proizvodov, ki naj bi se razdelile vsako leto, ter druge ustrezne informacije.
Države članice prehrambne proizvode izberejo na podlagi objektivnih meril, vključno s prehransko vrednostjo in primernostjo za razdeljevanje. V ta namen lahko države članice dajo prednost prehrambnim proizvodom s poreklom iz Unije.
3. Komisija sprejme letne načrte na podlagi zahtevkov in drugih pomembnih informacij iz točke (c) prvega pododstavka odstavka 2, ki jih predložijo države članice kot del njihovih programov za razdeljevanje hrane.
V vsakem letnem načrtu se določijo letne finančne odobritve Unije za vsako državo članico.
Ko prehrambni proizvodi, vključeni v letni načrt, v intervencijskih zalogah države članice, v kateri so takšni proizvodi potrebni, niso na voljo, Komisija v letnem načrtu določi, da se ti proizvodi v navedene države članice prenesejo iz držav članic, v katerih so v intervencijskih zalogah na voljo.
Komisija lahko v luči kakršnega koli pomembnega dogodka, ki vpliva na njegovo izvrševanje, letni načrt revidira.
4. Prehrambni proizvodi se imenovanim organizacijam izročijo brezplačno.
Prehrambni proizvodi se najbolj ogroženim osebam razdelijo:
(a)
brezplačno ali
(b)
po ceni, ki v nobenem primeru ni višja od tiste, ki temelji na stroških, ki imenovanim organizacijam nastanejo pri njihovem razdeljevanju in ki niso upravičeni stroški iz točk (a) in (b) drugega pododstavka odstavka 7.
5. Države članice, ki sodelujejo v programu za razdeljevanje hrane iz odstavka 1:
(a)
Komisiji predložijo letno poročilo o izvajanju programov za razdeljevanje hrane;
(b)
Komisijo pravočasno obveščajo o razvoju dogodkov, ki vplivajo na izvajanje programov za razdeljevanje hrane.
6. Unija financira upravičene stroške v okviru programa. Pomoč v posameznem proračunskem letu ne presega 500 milijonov EUR.
7. Upravičeni stroški v okviru programa so:
(a)
stroški prehrambnih proizvodov, izročenih iz intervencijskih zalog;
(b)
stroški prehrambnih proizvodov, kupljenih na trgu, in
(c)
stroški prevoza prehrambnih proizvodov v intervencijskih zalogah med državami članicami.
V okviru finančnih sredstev, ki so na voljo za izvajanje letnih načrtov v posamezni državi članici, lahko pristojni nacionalni organi za upravičene štejejo naslednje stroške:
(a)
stroške prevoza prehrambnih proizvodov v skladišča imenovanih organizacij;
(b)
naslednje stroške, ki nastanejo imenovanim organizacijam, če so neposredno povezani z izvajanjem letnih načrtov:
(i)
upravne stroške;
(ii)
stroške prevoza med skladišči imenovanih organizacij in mesti končnega razdeljevanja ter
(iii)
stroške skladiščenja.
8. Države članice izvajajo upravni in fizični nadzor, s katerim zagotovijo, da se letni načrti izvajajo v skladu s pravili, ki se uporabljajo, in uvedejo kazni za nepravilnosti.
9. Na embalaži prehrambnih proizvodov, razdeljenih v okviru letnih načrtov, ter na mestih razdeljevanja se skupaj z emblemom Evropske unije jasno označijo besede ‚Pomoč Evropske unije‘.
10. Program za razdeljevanje hrane iz odstavka 1 ne posega v nobene nacionalne programe za razdeljevanje prehrambnih proizvodov najbolj ogroženim osebam, ki se izvajajo v skladu z zakonodajo Unije.“
2.
V členu 204 se doda naslednji odstavek:
„6. Člen 27 se uporablja od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.“
Člen 3
Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba se uporablja od 1. januarja 2012 do dokončanja letnega načrta za leto 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 15. februarja 2012