РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно държавна помощ C 88/97, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel
(нотифицирано под номер C(2011) 3436)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/747/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 25 януари 1991 г. френската асоциация на банките (наричана по-долу „AFB“), синдикалната камара на популярните банки и Crédit Agricole подадоха жалба, в която твърдят, че Франция е предоставила държавна помощ на Crédit Mutuel.
(2)
Първото искане на информация относно т. нар. „синя книжка“ (Livret bleu) е формулирано от Комисията с писмо от 27 май 1991 г.
(3)
С писмо от 6 февруари 1998 г. Комисията информира френските органи за решението си да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС), във връзка с евентуалните мерки за предоставяне на държавна помощ, съдържащи се в механизма на спестяване по „синята книжка“ (2).
(4)
На 8 април 1998 г. френските органи отговориха на въпросите, повдигнати от Комисията в решението ѝ за откриване на процедурата.
(5)
На 18 юни 1998 г. Crédit Mutuel изпрати до Комисията писмо с аргументи, целящи да бъде отхвърлена квалификацията като държавна помощ на мерките, които са предмет на решението за откриване на процедурата, както и досие с аналитични счетоводни отчети относно продукта „синя книжка“. Голям брой заинтересовани страни също изпратиха мненията си до Комисията (вж. раздели 3 и 4, съображения 48-59), която ги предаде на френските органи на 3 септември 1998 г.
(6)
Жалбоподателите изпратиха на Комисията четири допълнителни финансови отчета с писма от 29 октомври 1999 г., 16 май 2000 г., 16 октомври 2000 г. и 19 януари 2001 г., които Комисията предаде на френските органи на 21 февруари 2000 г. и 3 ноември 2000 г.
(7)
На 5 февруари 2001 г. Комисията предаде на френските органи документите, получени от AFB.
(8)
От ноември 1998 г. до декември 1999 г. по искане на Комисията консултант (3) (наричан по-долу „консултантът на Комисията“) извърши одит на аналитичното счетоводство за продукта „синя книжка“. Докладът на консултанта беше предаден за разглеждане на френските органи и на Crédit Mutuel на 10 януари 2000 г. На 7 февруари 2000 г. беше организирана работна среща между службите на Комисията, придружавани от техния консултант, френските органи и Crédit Mutuel за съгласуване на мненията по доклада.
(9)
С писмо от 14 септември 1999 г. службите на Комисията поискаха от френските органи да уточнят задачите от общ интерес, с които е натоварена Crédit Mutuel. На 21 февруари 2000 г., 3 ноември 2000 г. и 5 февруари 2001 г. службите на Комисията предадоха на френските органи различни документи (4), предоставени по делото от жалбоподателите и отнасящи се до евентуалния „притегателен ефект“ на продукта „синя книжка“ (вж. подраздел 7.2.3, съображения 110-118). Френските органи представиха своите мнения на 1 февруари 2001 г.
(10)
На 11 април 2000 г. Комисията беше сезирана с жалба от страна на Европейската банкова федерация (FBE) относно помощите, предоставени от френската държава на Crédit Mutuel под формата на изключителни права за разпространение на продукта „синя книжка“.
(11)
През май 2000 г. Confédération nationale du Crédit Mutuel („Националната конфедерация на Crédit Mutuel“) упълномощи одиторското бюро Arthur Andersen да извърши преглед на методологията на аналитичното счетоводство на Crédit Mutuel и да изготви сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“. Задачата приключи през септември 2000 г. с представянето на подробен доклад относно сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“, в който резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ преди облагане с данъци се оценява като загуба в размер на 498 млн. FRF. Това заключение се основава на отчитането на „корективи“. На 2 февруари 2001 г. във връзка с доклада беше организирана среща между Комисията и Crédit Mutuel. Във връзка с изразените от страна на Комисията мнения Crédit Mutuel възложи на Arthur Andersen да изпрати обяснителна бележка на 8 февруари 2001 г., с която да обоснове използвания метод, наречен „корекция на свръхкомпенсирането на дейността IARD [дейност по застраховане на щети (5) на Crédit Mutuel]“, който именно беше обект на критика от страна на службите на Комисията.
(12)
През април 2001 г. Комисията възложи на своя консултант да открие различията между изготвения от него доклад и този на Arthur Andersen и да определи фактологичните или методологични промени, които могат евентуално да бъдат направени по отношение на предходния доклад на консултанта. На 23 юли 2001 г. консултантът на Комисията предаде нов окончателен доклад. В него резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ се оценява като натрупана некапитализирана печалба в размер на 1,074 млрд. FRF (1,637 млн. EUR). Този доклад е предаден още същия ден на френските органи. По време на среща, проведена на 26 юли 2001 г. между Комисията, френските органи, Crédit Mutuel и Arthur Andersen, Crédit Mutuel и Arthur Andersen изразиха несъгласието си с окончателните заключения на консултанта на Комисията. Arthur Andersen потвърди предишните си заключения в документ от 13 септември 2001 г., предаден като приложение към бележка, изпратена от френските органи на 15 септември 2001 г. Френските органи изпратиха на Комисията нова бележка от 26 октомври 2001 г., съдържаща правен анализ на продукта „синя книжка“ по отношение на общностното право в областта на конкуренцията, както и обяснителна бележка от 7 януари 2002 г. относно разходите, свързани със задачата за обществена услуга, като в обяснителната бележка се повтарят, без никакви нови елементи, цифровите данни, представени вече от Crédit Mutuel.
(13)
В обяснителната бележка, изпратена на 26 октомври 2001 г. от френските органи до Комисията, се разяснява защо според тях i) схемата на продукта „синя книжка“ не представлява държавна помощ, ii) ако Комисията счете мярката за държавна помощ, може да става въпрос само за съществуваща помощ и iii) във всички случаи помощта е съвместима.
(14)
С решение от 15 януари 2002 г. (6) (наричано по-долу „отмененото решение“) Комисията определи държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel, като несъвместима с вътрешния пазар.
(15)
Решението от 15 януари 2002 г. беше отменено с решение на Първоинстанционния съд от 18 януари 2005 г. (7).
(16)
Комисията не обжалва решението за отмяна на Първоинстанционния съд. Съгласно член 266, параграф 1 от ДФЕС Комисията е длъжна да предприеме мерките в изпълнение на това решение. При делата, свързани с държавна помощ, това означава, че в резултат от решението за отмяна процедурата следва да се върне в етапа на официалното разследване.
(17)
С решение от 7 юни 2006 г. (8) (наричано по-долу „решението за разширяване“) Комисията разшири обхвата на официалната процедура по разследване и разясни основанията си за оценката на мярката като предполагаема държавна помощ.
(18)
Франция изпрати на Комисията своите мнения относно решението за разширяване с писма от 1 септември 2006 г. и 7 септември 2006 г.
(19)
На 19 септември 2006 г. в Европейската комисия беше получена жалба от „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ („Association des Victimes du Crédit Mutuel“).
(20)
Комисията получи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 13 октомври 2006 г.
(21)
Комисията предаде на френските органи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 31 октомври 2006 г.
(22)
В отговор на две искания за допълнителна информация от страна на Комисията от 22 септември 2006 г. и 28 ноември 2006 г. Франция представи допълнителни мнения с писма от 8 ноември 2006 г. и 28 февруари 2007 г.
(23)
Комисията проведе среща с френските органи на 19 декември 2006 г., а с Crédit Mutuel - на 15 януари 2007 г.
(24)
На 10 май 2007 г. Комисията прие решение в съответствие с член 86, параграф 3, от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 3, от ДФЕС) във връзка с член 43 и член 49 от Договора за ЕО (понастоящем член 49 и член 56 от ДФЕС), по силата на което Франция трябваше да прекрати специалните права (9) на Crédit Mutuel, на Caisses d’Épargne и на Banque Populaire за разпространение на продукта „синя книжка“ (Crédit Mutuel) и на продукта „книжка A“ (Livret A) (Caisses d’Épargne и La Poste) (10).
(25)
Тъй като Франция не прекрати специалните права за разпространение на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ в срока от 9 месеца, определен в решението от 10 май 2007 г., Комисията откри процедура за нарушение съгласно член 226 от Договора за ЕО (понастоящем член 258 от ДФЕС), като на 5 юни 2008 г. изпрати на Франция предупредително писмо за неспазване на решението.
(26)
На 19 септември 2009 г. Комисията отправи до Франция ново искане за информация, на което получи отговор на 13 октомври 2009 г.
(27)
На 8 октомври 2009 г. Комисията прекрати процедурата за нарушение, тъй като с приемането на реформата от 1 януари 2009 г. за либерализиране на разпространението на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ (11) Франция изпълни задължението си да прекрати специалните права за разпространение на тези продукти (12).
(28)
През 2010 г. Комисията изпрати на Crédit Mutuel няколко въпроса по електронната поща, на които последната отговори също по електронната поща.
(29)
В съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (13) с настоящото решение се закрива процедурата във връзка с предполагаеми елементи на държавна помощ в механизма на продукта „синя книжка“.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕХАНИЗМА НА ПРОДУКТА „СИНЯ КНИЖКА“
2.1. Описание на Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel е децентрализирана банково-застрахователна група, състояща се от национална мрежа от банки със статут на кооперативни дружества с променлив капитал. Crédit Mutuel осъществява дейността си съгласно закон от 10 септември 1947 г., в който са определени принципите на кооперациите. Тя е структурирана на три нива: местно, регионално и национално.
(31)
Група Crédit Mutuel, с две наименования (Crédit Mutuel и Crédit Industriel et Commercial (наричана по-долу „CIC“), включва близо 6 000 пункта за продажба и повече от 72 000 служители. Местните каси на Crédit Mutuel са обединени в 18 регионални федерации, членуващи в Confédération nationale du Crédit Mutuel, централен орган на мрежата. CIC обединява 6 регионални банки и специализирани филиали, както във Франция, така и в чужбина.
(32)
От друга страна Crédit Mutuel е група с единно ръководство и обща политика. Групата поддържа вътрешна финансова солидарност на ниво конфедерация, осигуряваща ликвидността на регионалните федерации. Групата притежава характеристиките на единно предприятие с оглед правото в областта на конкуренция, тъй като притежава единен център за вземане на решения на централно ниво.
2.2. Описание на продукта „синя книжка“
(33)
„Синя книжка“ е спестовен продукт, регулиран от държавата, разпространяван изключително от Crédit Mutuel.
(34)
В съответствие със Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (14) по отношение на този продукт са били разрешени частични данъчни облекчения. От данък са били освободени две трети от лихвата, изплащана по депозираните от вложителите суми. Държавата е определяла брутния лихвен процент за вложителите по продукта „синя книжка“ така, че след облагане с данъци (15) нетният лихвен процент да бъде равен на този по продукта „книжка А“, който е изцяло освободен от данък.
(35)
Държавата е определяла брутния лихвен процент по продукта „синя книжка“ на ниво, надвишаващо процента на инфлация, индексиран на паричния пазар. Последният нетен лихвен процент по продукта „синя книжка“, преди той да бъде прекратен с реформата от 1 януари 2009 г. (вж. съображение 41), е бил 4 % (16). Максималната сума, която вложителите са можели да внесат по продукта „синя книжка“, е била 15 300 EUR. Привлечените средства по продукта са нараснали от 13 млрд. EUR (85 млрд. FRF) през 1991 г. до 22 млрд. EUR през 2008 г.
(36)
Характеристиките на продукта „синя книжка“ - незабавно разполагане със средствата, минимална разрешена вноска от 15 EUR, липса на разходи (по-специално при откриване на сметката), и т.н. - са предполагали висока ликвидност. Освен това продуктът е давал възможност за директни плащания към държавния бюджет или към държавни предприятия като EDF или France Télécom. Следователно продуктът „синя книжка“, спестовен продукт за физически лица, е бил до известна степен подобен на разплащателна сметка.
(37)
С течение на времето задълженията, свързани с използването на привлечените по инструмента „синя книжка“ средства, са се променили.
(38)
В началото Crédit Mutuel е била задължена да заделя 50 % от средствата (този дял е нараснал през 1983 г. (17) на 65 % от средствата и 80 % от новопостъпилите суми) „с предназначение от общ интерес“ (по-специално финансиране на местните общности и други публични органи), а остатъкът е бил на разположение на банката (наричан по-долу „средствата със свободно предназначение“).
(39)
Тази система е била реформирана значително с постановление от 27 септември 1991 г. (18) за уеднаквяване на продукта „синя книжка“ с продукта „книжка А“. Действително, след въпросното постановление всички новопривлечени средства (19) са били насочвани към Caisse des Dépôts et Consignation (наричана по-долу „CDC“), която от своя страна е изплащала на Crédit Mutuel комисиона за посредничество. Комисионата, определена първоначално в размер на 1,3 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ и внесени по сметката на CDC, е била променена на 1,2 % от 1 януари 2005 г., а по-късно на 1,1 % от 1 ноември 2005 г. CDC използва привлечените от Crédit Mutuel средства основно за финансиране на социални жилища.
(40)
Освен това тази съществена реформа на системата е довела до постепенна промяна в предназначението и на съществуващите привлечени средства (20). След постановлението от 27 септември 1991 г. и до средата на 1999 г. делът на съществуващите „средства с предназначение от общ интерес“ и на тези със „свободно предназначение“ е намаляло, докато накрая целият размер на привлечените средства започва да се прехвърля по сметка на CDC.
В млрд FRF, %
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
Средногодишен размер на привлечените средства
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Средства, предназначени за прехвърляне към CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Средства с предназначение от общ интерес
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Средства със свободно предназначение
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Източник: Littlejohn Fraser
(41)
На 1 януари 2009 г. влиза в сила реформа на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“, с която се предоставя възможност на всички банки да разпространяват продукта „книжка А“ и се премахва разликата между двата продукта. След 1 януари 2009 г. продуктът „синя книжка“ на Crédit Mutuel е фактически „книжка А“, продавана под друго име. На тази дата е прекратено съществуването на продукта „синя книжка“ и следователно изключителното право на разпространение на Crédit Mutuel.
2.3. Описание на основанията за откриване/разширяване на процедурата
(42)
Както е посочено в решението за разширяване (21), Комисията е преценила, че комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel, би могла да бъде разглеждана като държавна помощ, предоставена от Франция.
(43)
От съдебната практика по делото Altmark става ясно, че компенсациите за обществени услуги не са държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, ако изпълняват определени кумулативни условия, посочени в решението Altmark от 24 юли 2003 г. (22).
(44)
В решението за разширяване Комисията е преценила, че при разглежданата мярка вероятно не е изпълнено четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark, тъй като в случая държавата не е възложила задача за обществена услуга за привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем, на предложилия най-ниска цена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel, което a priori не дава никаква гаранция, че изплащаната на Crédit Mutuel комисиона не е по-висока от тази, която би поискало едно добре управлявано предприятие. Освен това Комисията е приела, че френските органи не са доказали, че нивото на компенсация е било определено чрез сравняване с разходите на добре управлявано средно предприятие от банковия сектор. Твърдението на френските органи, че Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие, не е достатъчно, за да се приеме, че нивото на компенсация е било определено въз основа на анализ на разходите, които би понесло едно добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark.
(45)
Според Комисията средствата за изплащане на комисионата за посредничество са държавни средства, с които евентуално избирателно се предоставя предимство, водещо до нарушаване на конкуренцията и засягащо търговията между държавите-членки, и за което Комисията не е била уведомена. Следователно комисионата за посредничество би могла да съдържа елементи на неправомерна помощ.
(46)
В решението за разширяване Комисията приема, че е възможно тази мярка да не е съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 от ДФЕС) и заключава, че вероятно не би могла да бъде приложена нито една от дерогациите съгласно член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС).
(47)
Въз основа на изчисленията на своя консултант Комисията счита, че е възможно размерът на компенсацията да надхвърля сумата, необходима за покриване на разходите за изпълнение на задължението за обществена услуга (привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем) предвид свързаните с тях приходи, както и предвид разумната печалба от изпълнението на това задължение. Като припомня, че размерът на компенсацията следва да включва всички предимства, предоставяни от държавата или с държавни средства, под каквато и да е форма, при изчисляването на компенсацията Комисията е отчела не само нетната цена на привличането на депозити, прехвърляни към CDC, а и нетния резултат (разход или печалба) от средствата с предназначение от общ интерес и от тези със свободно предназначение. Докладът на консултанта на Комисията е показал свръхкомпенсиране на Crédit Mutuel за 1991 г., 1992 г., 1993 г. и 1998 г.
3. АРГУМЕНТИ НА ЖАЛБОПОДАТЕЛИТЕ
(48)
Аргументите на жалбоподателите бяха представени от Комисията в решението от 6 февруари 1998 г. за откриване на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС). В допълнения към жалбата, предадени по-късно, се съдържат нови аргументи, които са разгледани по-долу.
(49)
В обяснителна бележка на AFB (актуализирана в края на февруари 1999 г. и представена на Комисията през октомври 1999 г.) относно притегателния ефект на продукта „синя книжка“ нетният банков приход, генериран в резултат на притегателния ефект на продукта, е оценен на 17 млрд. FRF (2,6 млрд. EUR), като се предполага, че нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel във всички сегменти за периода 1986-1997 г. се дължи изключително на разпространението на продукта „синя книжка“.
(50)
В проучване, осъществено от Caisse Nationale du Crédit Agricole и представено през май 2000 г., се анализира промяната на броя на гишетата на Crédit Mutuel. Вижда се, че общият брой на постоянните гишета е намалял в периода 1991-1994 г., след което прогресивно е нараствал, а през 1998 г. е намалял до нивото от 1990 г. Промяната е била различна в различните региони: броят на постоянните, а след това и на временните гишета, е намалял в регионите с традиционно силно присъствие на Crédit Mutuel (поречието на р. Лоара, Британия, Елзас), а е нараснал в останалите региони. Следователно е възможно Crédit Mutuel да е намалила присъствието си в селските райони, за да го засили в градските райони. Горепосочените данни са в противоречие с твърденията на Crédit Mutuel, според които банката е била принудена да поддържа силно присъствие в селските райони през 90-те години. Тези данни показват също, че Crédit Mutuel е в състояние да поддържа изключително гъста клонова мрежа дори след премахването на контрола от страна на държавата.
(51)
В писмо от 4 юни 1998 г., изпратено до Комисията, AFB твърди, че комисионата от 1,3 % върху привлечените средства по продукта „синя книжка“, които са били прехвърляни на CDC, е била по-висока от необходимото, предвид това, че Caisses d’Épargne и la Poste са получавали през същия период от CDC съответно 1,20 % и 1,5 % от средствата по „книжка A“, които също са били прехвърляни на CDC. AFB посочва, че през 1997 г. е предложила на френските органи да осигурят привличането на депозити по продукта „синя книжка“ чрез комисиона от едва 1 %, но правителството не е отговорило на това предложение. AFB подчертава по-специално, че в доклада от месец април 1998 г. на г-н Douyère, депутат, относно модернизацията на Caisses d’Épargne се посочва, че разходите за привличане на депозити от една средна по размер Caisses d’épargne, като тази в Бургундия, са 0,96 % от привлечените от касата средства и че няма причина разходите за управление на Crédit Mutuel да бъдат по-високи.
(52)
В обяснителна бележка от адвокатската кантора Glais от август 2000 г., предадена по искане на AFB, се представят статистически данни за пазарното предимство, което изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ евентуално е предоставило на Crédit Mutuel. Прегледът на динамичните редове показва, че привлечените депозити по продукта „синя книжка“, както и средствата по останалите депозити, са регистрирали силен ръст преди обрата в периода 1985-1987 г. След тази дата нарастват кредитите за домакинствата, а при Crédit Mutuel те остават на по-високо ниво от това на нейните основни конкуренти. Въз основа на тези данни експертът от Glais заключи, че „ефектът на продукта „синя книжка“ вероятно се е състоял в неговата притегателна сила за клиентите, а от средата на 80-те години положителният ефект вероятно е продължил да действа, но без нарастване на депозитите. Следователно, след този период експанзионистичната стратегия на Crédit Mutuel вероятно е била поддържана от първоначално привлечените клиенти“. Именно въз основата на индекс за устойчивост на случайни икономически шокове върху променливите параметри на икономическата дейност и чрез моделиране на просто уравнение за търсенето на кредити експертът достига до извода, че дейността на Crédit Mutuel (основно кредитиране) вероятно е била откъсната от пазарното развитие на банковия сектор. Експертът обяснява този феномен с факта, че клиентите на Crédit Mutuel вероятно са били лоялни в по-висока степен, например заради продукта „синя книжка“, отколкото клиентите на останалите банкови мрежи.
(53)
В друга обяснителна бележка (декември 2000 г.) Glais предлага нов иконометричен анализ относно степента на привличане на клиентите при отделните банкови мрежи. Според експерта резултатите от анализа потвърждават хипотезата, че Crédit Mutuel и Caisses d’Épargne разполагат с инструменти, които им позволяват да запазват своите клиенти в много по-висока степен от останалите банки. Но не е възможно да се определи дали предлагането на освободен от данъчно облагане спестовен продукт или наличието на гъста клонова мрежа в отделни райони (два инструмента, с които тези мрежи разполагат) са в основата на тази по-висока степен на лоялност на клиентите.
(54)
Извън рамките на настоящата процедура Комисията получи допълнителна обяснителна бележка от жалбоподателите, в която се твърди, че придобиването от Crédit Mutuel през април 1997 г. на CIC, при приватизацията на тази банкова институция, чийто предишен собственик е била държавната застрахователна група GAN, е станало възможно благодарение на помощите, които банката е получила по продукта „синя книжка“ и които са довели до увеличаване на пазарния ѝ дял в сектора на банковите депозити от 2 % през 1969 г. до близо 6,9 % през 1997 г. Според жалбоподателите собственият капитал на предприятието е нараснал бързо благодарение на въпросните помощи, като от 650 млн. FRF (99 млн. EUR) през 1974 г. е достигнал 47,3 млрд. FRF (7,2 млрд. EUR) през 1997 г.
(55)
Накрая, жалбата на „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ от 19 септември 2006 г. съдържа просто едно твърдение за „отклоняване на публични спестявания за частни търговски цели […] в ущърб на вложителите и на френската икономика“, което не е подкрепено с никакви реални аргументи или доказателства, свързани с наличието на евентуална неправомерна държавна помощ.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
(56)
След публикуването на решението за откриване на процедурата от 6 февруари 1998 г. Комисията получи коментарите на голям брой заинтересовани трети страни.
(57)
Някои от конкурентите на Crédit Mutuel споделиха мнението, че са понесли щети вследствие на предоставянето на Crédit Mutuel на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“. Повечето от тези банки изтъкват, че притегателният ефект на продукта „синя книжка“ е станал причина те да загубят клиенти в полза на Crédit Mutuel, и поискаха прекратяване на това изключително право. Следните банкови институции изпратиха до Комисията подобни коментари:
Banque Dupuy de Parseval
Banque Natexis
Banque de Picardie
Banque Populaire de Bourgogne
Banque Populaire Bretagne Atlantique
Banque Populaire du Centre
Banque Populaire Centre-Atlantique
Banque Populaire de Champagne
Banque Populaire de la Côte d’Azur
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain
Banque Populaire du Haut-Rhin
Banque Populaire de La Loire
Banque Populaire de Lorraine
Banque Populaire de Lyon
Banque Populaire du Midi
Banque Populaire du Massif Central
Banque Populaire de l’Ouest
Banque Populaire Provençale et Corse
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais
Banque Populaire Savoisienne
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg
Banque Populaire du Sud-Ouest
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron
B.P.ROP Banque Populaire
Banque de Savoie
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial du Sud-Ouest
Crédit Lyonnais
Société Générale
Union des Banques à Paris.
(58)
От друга страна, освен мненията в защита на Crédit Mutuel, представени в раздел 4, Комисията получи мнения в подкрепа на механизма на продукта „синя книжка“ от следните трети страни:
г-н Bertholet, депутат от департамент Дром
г-н Blondel, член на Генералния съвет на департамент Нор
г-н Cabot, директор на Регионален младежки информационен център на град Тулуза
г-н Cormorèche, кмет на Монтюел
г-н Cornelis, член на Генералния съвет, департамент Нор
г-н Chavannes, кмет на Ангулем
г-н Crépeau, депутат от департамент Шарант-Маритим
г-н Debavelaere, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Decool, кмет на Брукерк
г-н Delevoye, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Delnatte, депутат от департамент Нор
г-н Dolez, депутат от департамент Нор
г-н Ewald, регионален делегат на Асоциация за право на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-н Fronton, Съюз на фамилните асоциации на департамент От-Гарон („Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne“)
г-н Foy, сенатор от департамент Нор
г-н Galiègue, президент на Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes
г-жа Gournay, кмет на Каестр
г-жа Armelle Guinebertière, депутат в Европейския парламент
г-н Hervé, кмет на Рен
г-н Humez, председател на Комитета за борба срещу муковисцидозата на департамент Па-дьо-Кале („Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais“)
г-жа Ingelaere, председател на Flandr’action
г-н Juppé, депутат, кмет на Бордо
г-н Lapalu, председател на асоциация Създаване и управление на частни организации („Animation et gestion d’organismes privés“)
г-н Lazaro, депутат от департамент Нор
г-н Lebreton, председател на Генералния съвет на департамент Кот д’Армор
г-н Ledieu, кмет на Като-Камбрези
г-н Leleu, управител на Crédit Mutuel Nord
г-н Maille, председател на Градската общност на Брест („Communauté Urbaine de Brest“)
г-н Masclet, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Méhaignerie, председател на Генералния съвет на департамент Ил-и-Вилен
г-н Mio, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-жа Novak, председател на Асоциацията за правото на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-жа Permuy, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Albert Rivaux, член на Регионалния съвет на департамент Па-дьо-Кале
г-н de Rohan, председател на Регионалния съвет на район Бретан
г-н Valla, член на Генералния съвет на департамент Ардеш
г-н Vanlerenberghe, кмет на Арас
г-н Villain, кмет на Камбре
г-н de Villiers, депутат от департамент Ванде.
(59)
Голяма част от третите страни изтъкнаха ролята, по-специално на регионално ниво, на Crédit Mutuel за финансирането на социалната икономика, и по-специално на сдруженията с нестопанска цел. Те подчертаха също така подкрепящата роля на Crédit Mutuel за средната класа, към която принадлежи голяма част от клиентите на банката. Няколко местни депутати подчертаха ролята на Crédit Mutuel в създаването на предприятия и работни места, както и за развитието на местните инициативи, свързани с местните общности. Други изтъкнаха, че Crédit Mutuel чрез своите децентрализирани структури отговаря по-добре в сравнение с централизираните банкови институции на местните нужди и на необходимостта от устойчиво развитие на териториите.
5. МНЕНИЕ НА CRÉDIT MUTUEL
(60)
Crédit Mutuel упреква Комисията за проточилото се прекалено дълго разглеждане на делото.
(61)
Освен това според банката решението на Съда е касаело не само липсата на мотиви, но е съдържало и критики относно логиката на Комисията, които не са били взети предвид в решението за разширяване, по-специално във връзка с изчисляването на евентуалната свръхкомпенсация. В тази връзка Crédit Mutuel упреква Комисията за това, че е сумирала положителните годишни салда без от тях да приспадне салдата от годините с отрицателна стойност, в противоречие с метода, препоръчан в рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (наричана по-долу „рамката на Общността от 2005 г.“) (23).
(62)
Според банката комисионата за посредничество отговаря на четирите условия от съдебната практика по делото Altmark:
а)
що се отнася до първото условие, твърди се, че Crédit Mutuel е придобила правата за осъществяване на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се съответно в поддържането на значителен брой банкови гишета в селски райони по причини, свързани с териториалното устройство, и в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. По въпроса за поддържането на гишета в селските райони, банката оспорва заключението на Комисията, че френските законови и нормативни текстове са твърде неясни, за да се приеме, че с тях се предоставя на Crédit Mutuel подобна задача и следователно, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark. Според Crédit Mutuel Комисията вероятно прави това заключение въз основа на факта, че въпросните текстове не налагат специфични ограничения на банката, тъй като се прилагат за банковия сектор като цяло. Crédit Mutuel счита също, че Комисията се опитва да ѝ наложи да доказва, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark, което въпросната съдебна практика не предвижда;
б)
що се отнася до второто условие, Crédit Mutuel подчертава, че комисионата за посредничество е била въведена едновременно със задължението за прехвърляне на средствата към CDC и че начините за изчисляване на тази комисиона са били определени обективно и прозрачно;
в)
що се отнася до третото условие, банката счита, че възнаграждението не е достатъчно за покриване на разходите за привличането на депозити, тъй като дейността, свързана със средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, би довела да отрицателно салдо за периода 1991-2005 г.;
г)
Crédit Mutuel счита, че четвъртото условие също е изпълнено. Според банката, размерът на комисионата за посредничество е определен в съответствие с реално направените от нея разходи за разпространението на продукта „синя книжка“. Тя твърди, че е добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark, тъй като разходите ѝ за управление са едни от най-ниските и че Комисията е признала този факт в решението си за разширяване (24). Според банката Комисията не е представила подробно причините, поради които счита, че въпросното условие не е изпълнено.
(63)
Във всички случаи Crédit Mutuel счита, че мярката е съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Crédit Mutuel критикува по-специално метода за изчисляване на свръхкомпенсацията, използван в решението за разширяване. Според банката Комисията най-напред е допуснала грешки при изчисляване на общия счетоводен резултат от сметката за формиране на дохода „синя книжка“, като е използвала погрешните заключения на своя консултант въпреки неотстранените различия между консултанта на Комисията и този на Crédit Mutuel (25).
(64)
На следващо място Crédit Mutuel оспорва възприетия годишен подход на Комисията за оценка (а именно отчитането само на размера на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране, без да бъде приспаднат съответният размер на компенсацията в годините с недостатъчно компенсиране), който противоречи на някои предишни, подобни на отмененото решение случаи, както и, по мнение на банката, на рамката на Общността от 2005 г. (26) Комисията би трябвало да възприеме глобален подход (т. е да отчита както годините със свръхкомпенсиране, така и тези с недостатъчно компенсиране) за периода 1991-1998 г. от една страна, както и за периода, започнал през 1999 г.
(65)
Също така в решението си за разширяване Комисията не е отчела правилно разумната печалба. Оценката ѝ относно разумната печалба се основава на разходите за регулаторен собствен капитал, оценени на 6 %, при положение че те представляват разход в контекста на аналитичното счетоводство, а не марж. Комисията е трябвало да вземе предвид процента на възвръщаемост на собствения капитал, както препоръчва Arthur Andersen (27). Освен това по този начин Комисията е изчислила разумната печалба въз основа на сума, която става нулева, след като започне прехвърлянето на всички привлечени по депозитите средства към CDC, тъй като те не изискват никакви разходи за регулаторен собствен капитал. Crédit Mutuel подчертава, че възприетият от Комисията показател води до лишаване на банката от какъвто и да е нормален марж по продукта „синя книжка“. Според Crédit Mutuel всяка банка, дори по отношение на средства, предназначени за прехвърляне, които не изискват никакви разходи за собствен капитал в тесния нормативен смисъл на понятието коефициент на платежоспособност, трябва да може да реализира нормален марж.
(66)
Комисията не е отчела правилно и разходите, наложени от другата услуга от общ интерес, която Crédit Mutuel счита, че изпълнява, а именно поддържането на банкови гишета в селските райони с цел насърчаване на спестяванията по цялата територия чрез създаване на възможно най-лесен достъп до банката.
(67)
Накрая, Crédit Mutuel отрича съществуването на евентуален притегателен ефект. Тя припомня, че в отмененото от нея решение Комисията е признала, че този притегателен ефект не би могъл да бъде доказан официално, и счита, че оттогава няма нови данни по въпроса.
(68)
Що се отнася до процедурата, Crédit Mutuel изтъква няколко общи принципа на общностното право, за да отрече получаването на каквато и да е евентуална помощ, и по-специално принципа за оправданите правни очаквания и за спазването на разумен срок.
6. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(69)
Франция счита, че условията от съдебната практика по делото Altmark са изпълнени:
а)
по отношение на първото условие тя подчертава, че Комисията е признала, че на Crédit Mutuel е била възложена услуга от общ икономически интерес, състояща се в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. Франция припомня, че в решението си за разширяване Комисията е посочила, че поддържането на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, може също да се разглежда като услуга от общ икономически интерес (28), но не отговаря на аргументите, изложени от Комисията в решението ѝ за разширяване, според които първото условие от съдебната практика по делото Altmark не е изпълнено, тъй като не съществуват национални закони или разпоредби, налагащи достатъчно ясно задача по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС (29);
б)
по отношение на второто условие Франция счита, че параметрите на компенсацията са били предварително определени по обективен и прозрачен начин;
в)
по отношение на третото условие Франция изтъква, че размерът на компенсацията (комисионата за посредничество) не надвишава необходимия за покриване на разходите на системата размер, като препраща към отчета за аналитичния резултат на продукта „синя книжка“ на Crédit Mutuel за периода 1999-2005 г.;
г)
според Франция четвъртото условие също е изпълнено, тъй като тя твърди, че управлението на Crédit Mutuel отговаря на критериите за ефективност (30).
(70)
Що се отнася до условията, свързани с наличието на държавна помощ, Франция припомня аргументите, представени преди отмяната на решението от 2002 г.:
а)
условието за държавни ресурси не е изпълнено, тъй като печалбата на Crédit Mutuel от привлечените средства, които не са били прехвърляни на CDC (средства със свободно предназначение и средства с предназначение от общ интерес), е с произход от частни средства (депозирани от вложителите) и не е била на разположение на публичните органи;
б)
търговията между държавите-членки не би могла да бъде засегната преди цялостното изграждане на единния пазар на банковите и финансови дейности на 1 януари 1993 г. след приемането на Директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координирането на законодателните, нормативни и административни разпоредби относно достъпа до дейността на кредитните институции и упражняването ѝ и за изменение на Директива 77/780/ЕИО (наречена по-долу „втората банкова директива“) (31). След тази дата френските органи са приели, че поради липсата на европейски статут на кооперативните дружества и поради наложените от това ограничения по отношение на задграничната експанзия на кооперативните дружества, каквото е Crédit Mutuel, касите на банката не са развивали дейност извън националните граници. Освен това сметките по продукта „синя книжка“, открити на чуждестранни лица, са съставлявали по-малко от 0,1 % от привлечените средства. Френските органи са счели също, че чуждестранните банкови институции във Франция са били насочени към твърде различен пазар от този на Crédit Mutuel;
в)
комисионата за посредничество, изплащана от CDC на Crédit Mutuel за прехвърляните средства, привлечени по продукта „синя книжка“, не би могла да представлява държавна помощ, а само възнаграждение за услуга, осъществявана от страна на банката на цена, договорена през 1991 г. в размер на 1,3 %. Френските органи подчертават значителния размер на разходите за управление, свързани с продукта „синя книжка“, поради големия брой книжки със салда под 5 000 FRF (762 EUR). Френските органи се позовават на аналитично счетоводство, осъществено от Crédit Mutuel (след въвеждането на разглежданата мярка), и заключават, че така определеният размер на възнаграждението е напълно оправдан. Според тях цялото евентуално предимство, което продуктът „синя книжка“ е предоставил на Crédit Mutuel, следва за бъде разглеждано с оглед на разходите, свързани с определена цел от общ икономически интерес. В тази връзка френските органи обърнаха внимание на Комисията върху нарастването на дела на привлечените по продукта „синя книжка“ финансови средства с предназначение от общ икономически интерес, който от 50 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ в периода 1975-1983 г., е достигнал 65 % в периода 1983-1991 г. и 100 % през 1998 г., когато всички средства са били прехвърляни на CDC;
г)
наличието на предполагаема държавна помощ би била във всички случаи вече съществуваща, тъй като схемата на продукта „синя книжка“ е била учредена преди либерализирането на банковия пазар на 1 януари 1993 г. (изтичане срока за транспониране на втората банкова директива).
(71)
В обяснителна бележка от 26 октомври 2001 г. френските органи посочват причината, поради която, в случай че Комисията приеме квалификацията за държавна помощ, във всички случаи ще става въпрос за помощ, съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 3 от ДФЕС. Френските органи упрекват Комисията за допуснати от нея грешки при изчисляването на общия финансов резултат по сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“ поради това, че не са приложили метода, препоръчан от консултанта на Crédit Mutuel (32). Френските органи изтъкват още, че Комисията трябва да вземе предвид определена разумна печалба, която според тях е […] (33).
(72)
В мненията си относно решението за разширяване френските органи упрекват Комисията още и за това, че е проявила „едностранчивост в съжденията“, като не е приспаднала от сумите за годините със свръхкомпенсиране (1991, 1992, 1993 и 1998 г.) сумите за годините с недостатъчно компенсиране (1994-1997 г.) и в приложение 1 към решението е възприела изцяло заключенията на своя консултант относно трите спорни точки между Франция и Комисията. Франция уточнява, че в рамките на целия период 1999-2005 г. схемата, свързана с продукта „синя книжка“, не е била компенсирана достатъчно от страна на държавата. Следователно размерът на комисионата за посредничество не е надвишавал необходимия за покриване разходите за разпространение на спестовния продукт, така както са отразени в аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“, осъществено съвместно с Комисията (с изключение на две изменения (34)) и отговарящо на изискванията на Директива 80/723/ЕИО на Комисията от 25 юни 1980 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (35). Франция обясни още, че неотдавнашното намаляване на комисионата за посредничество отговаря главно на нуждите на икономическите оператори в областта на финансирането на социални жилища (36).
(73)
Френските органи уточняват, че след 1999 г. съществува механизъм за възстановяване при евентуална свръхкомпенсация.
(74)
Франция изтъква също така, че ликвидният риск в рамките на един месец е бил покриван от самата банка, а след един месец е бил покриван от CDC. Франция уточнява, че при сумите, привлечени по продукта „синя книжка“, процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал, необходим за поддържане на маржа на платежоспособност, е бил нула. Тя допълва, че процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал на Crédit Mutuel за други спестовни продукти и други ресурси извън продукта „синя книжка“ е варирал от […] до […] % в периода 1999-2005 г. Френските органи уточняват, че предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност, при положение че банката е започнала да прехвърля всички привлечени по продукта средства към CDC през 1999 г., за да изчисли разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, Crédit Mutuel е включила разходи за собствен капитал, получени чрез сравняване със съответните разходи при останалите спестовни продукти и други ресурси, като просто е ограничила размера им (от […] на […] % в периода 1999-2005 г.). По искане на Комисията Франция е предоставила уточнения и относно маржа на компенсиране, свързан със създаването на задължителен резерв към Централната банка на Франция.
7. ОЦЕНКА
7.1. Наличие на държавна помощ
(75)
В решението за разширяване Комисията посочва, че от разглежданите мерки единствено комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel от CDC, би могла да съдържа елементи на държавна помощ (37).
(76)
Комисионата за посредничество, която евентуално съдържа елементи на държавна помощ, е била въведена на 27 септември 1991 г. с постановление от същата дата, а в рамките на настоящото решение се анализира за периода до либерализирането на продукта „книжка А“ и хармонизирането с нея на продукта „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. (38).
7.1.1. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени
(77)
Следва да се изтъкне, че съгласно съдебната практика по делото Altmark (39) компенсациите, изплащани за изпълнението на обществени услуги, не са държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако са изпълнени четири кумулативни условия.
(78)
В мненията си, изразени в отговор на решението за разширяване, френските органи и Crédit Mutuel изтъкват съществуването на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се, от една страна, в поддържането на голям брой банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, а от друга, в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища.
(79)
И преди въвеждането на разглежданата мярка обаче Crédit Mutuel не е имала задължението да поддържа банкови гишета в селските райони, тъй като законът за разкриването и закриването на банкови клонове е бил отменен през 1987 г. и режимът на контрол (който за Crédit Mutuel е бил поддържан в периода 1987-1991 г.) е бил премахнат на 1 юли 1991 г. (40). Освен това френските органи и Crédit Mutuel не оспориха заключението в решението за разширяване, според което „след 1991 г. [т.е. към 1 юли 1991 г.] не съществува никакъв документ, доказващ, че на Crédit Mutuel е била възложена, по смисъла на член 86 от ЕО [понастоящем член 106 от ДФЕС], задачата, посочена в точка 24, подточка iii) по-горе [поддържане на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство]“ (41).
(80)
Следователно проверката за изпълнение на условията от съдебната практика по делото Altmark следва да се извърши само по отношение на задачата за привличане на депозити с цел финансирането на социални жилища.
(81)
Комисията припомня, че държавите-членки разполагат с широки правомощия за оценка относно естеството на услугите, които биха могли да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес. Тя счита, че с декретите за прилагане на разпоредбите на член 9 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (42) и на член 24 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1982 г. (43), по-специално с постановлението от 27 септември 1991 г., ясно се възлага на Crédit Mutuel задачата (така, както е определена в член R 323-10 и член R 331-14 от кодекса на строителството и жилищата) за привличане на финансови средства с цел прехвърлянето им на CDC, което ще позволи да бъдат финансирани социални жилища. Комисията счита, че с квалифицирането на тази задача като услуга от общ икономически интерес Франция не е допуснала явна грешка в оценката.
(82)
По силата на четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark„когато изборът на предприятие, на което в конкретен случай да се възложи изпълнението на задълженията за обществена услуга, не е извършен в рамките на процедура за обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност, необходимото ниво на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно средно предприятие, добре ръководено […] за изпълнение на изискванията за предоставяне на обществена услуга би направило за изпълнение на тези задължения, като се отчитат свързаните с това приходи, както и една разумна печалба във връзка с изпълнение на тези задължения“ (44).
(83)
Комисията счита, че четвъртото условие не е изпълнено, що се отнася до задачата за привличане на депозити, прехвърляни към CDC с цел финансирането на социални жилища. Следва да се отбележи, че държавата не е възложила тази задача на предложилия най-добрата оферта в рамките на обществена тръжна процедура, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel. Размерът на комисионата за посредничество не е бил определен въз основа на разходите за изпълнение на услуга от общ икономически интерес, които би направило едно средно предприятие с добро управление. Размерът на комисионата за посредничество от 1,3 % не би могъл да се основава на реалните разходи, направени от Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес, тъй като през септември 1991 г. не е съществувало отделно счетоводство за продукта „синя книжка“, благодарение на което да бъдат установени разходите специално за продукта „синя книжка“, фигуриращи в счетоводните отчети на банката. Отделното счетоводство за продукта „синя книжка“ е било въведено няколко години по-късно и е реконструирано със задна дата за годините преди 1991 г. Следователно не съществува индикация, че размерът на комисионата за посредничество е бил определен въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление за изпълнението на въпросната услуга от общ икономически интерес. Френските органи изтъкват, че като цяло Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие. Въпреки това те не доказват достатъчно добре това свое твърдение, като се позовават основно на съображение 13 от решението за разширяване, в което Комисията посочва само общите финансови резултати (размер на баланса, нетен финансов резултат, съотношение между разходи и приходи, собствен капитал и коефициент на платежоспособност) на Crédit Mutuel през 2004 г. Във всички случаи, ако държавата-членка е определила нивото на компенсиране въз основа на анализ на разходите на средно предприятие с добро управление, не би следвало да ѝ бъде трудно да го докаже пред Комисията и да изложи следваната методология, което Франция в случая не е направила. Накрая, фактът, че след либерализирането на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. комисионата за посредничество на Crédit Mutuel е намаляла от 1,1 % на 0,6 %, показва, че нивото на компенсиране е било по-високо от това, което би било определено въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление, изпълняващо същата задача от общ интерес.
(84)
Тъй като условията от съдебната практика по делото Altmark са кумулативни, при неизпълнение на което и да е от тях съдебната практика не може да бъде приложена и разглежданата мярка би могла да представлява държавна помощ. От горепосочените съображения следва, че разглежданата мярка не изпълнява четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark. Следователно съдебната практика по това дело е неприложима и следва да се провери дали действително мярката е държавна помощ (45) (46).
7.1.2. Изпълнени са условията за наличие на държавна помощ
(85)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
7.1.2.1. Приписване на държавата и на ресурси на държавата
(86)
Комисионата за посредничество е била изплащана ежегодно (47) на Crédit Mutuel от CDC по силата на договор между държавата и Crédit Mutuel, с който са били определени условията за прилагане на постановлението от 27 септември 1991 г. Размерът на комисионата за посредничество е бил определен от държавата с цел компенсиране на задължението за изпълнение на обществена услуга. Освен това CDC е държавно предприятие и действията му следва да бъдат приписани на държавата (48). От това следва, че е изпълнено условието за приписване на държавата и за използване на държавни ресурси.
7.1.2.2. Селективност
(87)
Комисионата за посредничество е била предоставена единствено на Crédit Mutuel в отговор на задължението за привличане на спестявания, прехвърляни на CDC с цел финансиране на социални жилища, което е било осъществявано чрез продукта „синя книжка“, за разпространението на който Crédit Mutuel е имала изключителното право. От това следва, че мярката има селективен характер.
7.1.2.3. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени, разследване за наличие на предимство, нарушаващо конкуренцията
(88)
Тъй като представлява прехвърляне на държавни ресурси в полза единствено на Crédit Mutuel, комисионата за посредничество е подобрила конкурентното положение на тази банка в сравнение с това на нейните конкуренти. Съгласно практиката на Съда подобряването на конкурентното положение на дадено предприятие чрез предоставяне на държавна помощ най-общо е доказателство, че е нарушена конкуренцията спрямо останалите предприятия, които не са получили подобна помощ (49).
7.1.2.4. Засягане на търговията между държавите-членки
(89)
Освен това, съгласно обичайната практика на Съда търговията между държавите-членки е засегната тогава, когато предприятието получател упражнява дейността си в сфера, отворена за конкуренцията, и тази дейност включва търговия между държави-членки (50). Впрочем след 1979 г. пазарният дял на чуждестранните банки е достигал 8 % при кредитните дейности (4 % за банковите клонове, нерегистрирани като юридически лица, 4 % за дъщерните дружества, регистрирани като юридически лица съгласно френското законодателство), 4,5 % при депозитните дейности (съответно 2 % и 2,5 %). Делът на европейските банки, без тези от Франция, по отношение на общия брой на чуждестранните банки е бил 50 % при кредитите, 70 % при депозитите. Следователно още през 70-те години Crédit Mutuel е работила в условията на конкуренция с чуждестранни банкови мрежи на територията на Франция. Освен това пазарът на ликвидни спестовни продукти, част от който е спестовният продукт „синя книжка“ и който включва също така продуктите Codevi, LEP („популярна спестовна книжка“), „жълта книжка“, банковите сметки по обикновени спестовни книжки и CEL („жилищна спестовна сметка“) (51), по време на разглеждания период вече е бил отворен за конкуренцията.
(90)
Въз основа на горепосоченото Комисията заключава, че са изпълнени четирите условия за наличие на държавна помощ.
7.1.2.5. Неправомерност на мярката за помощ
(91)
Накрая, мярката за помощ е неправомерна, тъй като за нея не е било отправено уведомление до Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС и е била приведена в действие след влизането в сила във Франция на Договора за създаването на Европейската икономическа общност.
(92)
В отговор на аргумента на френските органи, според който държавната помощ е била вече съществуваща поради това, че е била приета преди изтичането на срока за транспониране, 1 януари 1993 г., на втората банкова директива, Комисията подчертава, че целта на тази директива е била изграждане на вътрешния пазар в сектора на кредитните институции с оглед свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги. От това не следва, че въпросният пазар е бил затворен за конкуренцията преди въвеждането на комисионата за посредничество, а само че все още са съществували определени пречки пред свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в банковия сектор. От решението от 10 май 2007 г. става ясно, че продуктът „синя книжка“ е част от „пазара“ на ликвидни спестовни продукти, което предполага отвореност на въпросната дейност за конкуренцията и по никакъв начин не потвърждава аргумента на френските органи, според който въпросната дейност е била отворена за конкуренцията едва през 1993 г. Точно обратното, в решението се посочва съществуването на „зрял“ пазар (52).
7.2. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(93)
Тъй като разглежданата мярка съдържа елементи на държавна помощ, Комисията трябва да анализира съвместимостта ѝ с вътрешния пазар.
(94)
Съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС: „предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес […] се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза“.
(95)
Съгласно практиката на Съда, практиката на Комисията и рамката на Общността от 2005 г. значението на член 106, параграф 2 от ДФЕС е, че държавна помощ, предоставена на предприятие, което е натоварено с задачата да оказва услуги от общ икономически интерес, може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, ако мярката за помощ отговаря на следните условия:
а)
предоставяната услуга има характеристиките на услуга от общ икономически интерес;
б)
предприятието действително е било натоварено от страна на държавата с изпълнението на тази услуга от общ икономически интерес чрез един или няколко официални акта;
в)
спазени са принципите за необходимост и пропорционалност, и
г)
развитието на търговията не е засегнато до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(96)
Условия a) и б) са изпълнени по причините, изложени в съображение 81.
(97)
Що се отнася до условие г), Комисията не разполага с данни, че търговията между държавите-членки е засегната до такава степен, че помощта да не отговаря на това условие. По-специално с решението от 10 май 2007 г. се иска прекратяване на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“, тъй като специалните права, свързани с разпространението на този спестовен продукт, представляват ограничение за свободното предоставяне на услуги в рамките на Общността (53). Въпреки това, доколкото комисионата за посредничество не е представлявала свръхкомпенсиране на задачата за осъществяване на услугата от общ икономически интерес, възложена на Crédit Mutuel, тя не може да бъде разглеждана като засягаща развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(98)
Поради това по-долу Комисията проверява дали са били спазени принципите за необходимост и пропорционалност, т.е. дали размерът на компенсацията, каквато е комисионата за посредничество, не е надвишавал това, което е необходимо за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения (54).
(99)
При проверката за евентуална липса на свръхкомпенсация (вж. подраздел 7.2.5) Комисията следва - за периода от 27 септември 1991 г. (вж. подраздел 7.2.1) до 31 декември 2005 г. - глобален подход (вж. подраздел 7.2.2). Тя отчита всички предимства, свързани с продукта „синя книжка“, без обаче да включва евентуален притегателен ефект, чийто обхват не е било възможно да бъде определен (вж. подраздел 7.2.3). Отчетена е определена разумна печалба (вж. подраздел 7.2.4), включително за привлечените средства, които са били прехвърляни на CDC.
7.2.1. Начало на разглеждания период (27 септември 1991 г.)
(100)
В решението за разширяване изчисляването на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ с цел да бъде направена оценка относно съществуването на евентуална свръхкомпенсация е включвало приходите за цялата 1991 г. (55) С други думи нетният финансов резултат от средствата със свободно предназначение и от тези с предназначение от общ икономически интерес е бил отчетен, считано от 1 януари 1991 г.
(101)
Както беше посочено в съображения 75 и 76, единствената мярка, която се разследва в рамките на настоящия случай, е комисионата за посредничество, въведена на 27 септември 1991 г., в момента, когато Crédit Mutuel е била задължена да прехвърля привлечените от нея средства към CDC с цел финансиране на социални жилища. Преди тази дата не са съществували нито комисионата за посредничество, нито прехвърлянето на средства към CDC. От това следва, че Комисията трябва да започне оценката си относно пропорционалността на помощта след тази дата.
(102)
Следователно разходите и приходите, свързани с изпълнението на услугата от общ икономически интерес, не могат да се отнасят за периода преди 27 септември 1991 г. С други думи, едва след въвеждането на разглежданата мярка за помощ (комисионата за посредничество) мога да бъдат отчитани разходите и приходите, свързани с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, финансирана от тази мярка. В заключение Комисията счита, че в решението ѝ за разширяване на процедурата е имало известна непоследователност, тъй като мярката за помощ е била ограничена единствено до въведената на 27 септември 1991 г. комисиона за посредничество, но е било запазено отчитането на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ за периода 1 януари 1991 г.-27 септември 1991 г.
(103)
Тъй като Crédit Mutuel може да предостави данни за нетния финансов резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение само на годишна база, Комисията счита, че за 1991 г. следва да се вземе предвид само нетният резултат, съответстващ на периода от 27 септември 1991 г. до 31 декември 1991 г., и нетният резултат за цялата 1991 година се изчисли пропорционално на съответния брой дни, т.е. 96/365. Нетният финансов резултат от средствата, които са били прехвърлени към CDC през 1991 г., може да бъде взет предвид изцяло, тъй като, както беше посочено в съображение 101, въпросното прехвърляне е било въведено именно след 27 септември 1991 г., така че, по същество нито една част от този резултат не се отнася за периода от 1 януари 1991 г. до 27 септември 1991 г.
7.2.2. Глобален подход до края на 2005 г. и подход по години след това
(104)
В решението си за разширяване Комисията препоръча възприемането на подход по години, за да се прецени дали е налице евентуално свръхкомпенсиране. Този подход произтича от рамката на Общността от 2005 г. и се различава от предишната практика на Комисията. Когато преди приемането на рамката на Общността от 2005 г. Комисията трябваше да направи оценка за съществуването на евентуално свръхкомпенсиране, тя следваше подход, който би могъл да бъде определен като „глобален“, при който размерът на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране можеше, без ограничение, да бъде намален с размера на компенсацията в годините на недостатъчно компенсиране (56).
(105)
По силата на точка 26 от рамката на Общността от 2005 г. Комисията ще прилага разпоредбите на тази рамка спрямо помощи, за които не е отправено уведомление, ако помощта е била отпусната след публикуването на рамката в Официален вестник на Европейския съюз, а в останалите случаи - разпоредбите, които са в сила в момента на отпускането на помощта. Разглежданата помощ е отпускана ежегодно (57) и за нея не е било отправено уведомление. Публикуването на рамката на Общността от 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз е станало на 29 ноември 2005 г. Следователно за периода преди 2006 г. следва да се прилагат правилата, които са в сила в момента на отпускането на помощта, а за периода от 1 януари 2006 г. до края на срока на помощта - 31 декември 2008 г. - рамката на Общността от 2005 г.
(106)
С рамката на Общността от 2005 г. се въвежда „годишен“ подход, доколкото изчисляването на евентуална свръхкомпенсация трябва да се извършва по години, без размерът на годишна свръхкомпенсация да може да се прехвърля в следващата година, освен когато този размер не надвишава 10 % от размера на годишната компенсация (58).
(107)
За разлика от това, преди приемането на рамката на Общността от 2005 г., когато Комисията проверяваше дали дадено предприятие не е било свръхкомпенсирано за изпълнението на задачата за услуга от общ икономически интерес, тя следваше „глобален“ подход (вж. съображение 104) (59).
(108)
При глобалния подход нетният резултат за всяка година, натрупан година по година, се актуализира чрез прилагане на референтния лихвен процент за Франция към 1 януари на всяка година (60).
7.2.3. Предимства, които са взети предвид
(109)
Съгласно точка 17, първо изречение от рамката на Общността от 2005 г. „приходите, които трябва да бъдат взети предвид, включват като минимум всички приходи, реализирани от услугата от общ икономически интерес“. Следователно при проверката за липса на евентуално свръхкомпенсиране следва да се взема предвид нетният резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и този от средствата със свободно предназначение през разследвания период. Комисията счита, че тези резултати са приходи, въведени от Франция от 27 септември 1991 г. в полза на Crédit Mutuel в рамките на изпълнението от страна на последната на услугата от общ икономически интерес за финансиране на социални жилища посредством CDC. Тези средства се основават, с оглед на аналитичното счетоводство, на специфичен ресурс - депозитите, привлечени благодарение на разпространението на продукта „синя книжка“. В условията на пазарна конкуренция (без специални права за разпространение на освободен от данъчно облагане спестовен продукт) Crédit Mutuel не би могла да си осигури този ресурс на същата цена, така че съответните средства и ресурси трябва да бъдат взети предвид в контекста на цялостната икономическа структура на продукта „синя книжка“. Освен това самата Франция потвърди наличието на връзка между тези средства, продукта „синя книжка“ и задачата за финансиране на социални жилища чрез прехвърляне на средствата по този продукт към CDC след 1991 г. (61). С други думи, като възлага на Crédit Mutuel на 27 септември 1991 г. услугата от общ икономически интерес за привличане на депозити, прехвърляни към CDC и предназначени за финансиране на социални жилища, Франция потвърждава, че е предоставила на банката правото да разпространява спестовния продукт „синя книжка“. Следователно печалбата в резултат на използването на средствата по тези депозити следва да бъде разглеждана, считано от тази дата, като приход, предоставян на Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес.
(110)
Жалбоподателят и други институции или организации (Съветът по конкуренцията и докладите на парламентаристи или научни организации (62)) считат, че изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ е предизвикало „притегателен ефект“, като с това е позволило на Crédit Mutuel да привлече и задържи клиенти, на които е продала и други банкови продукти освен продукта „синя книжка“. В решението си за разширяване на процедурата Комисията не изключва продуктът „синя книжка“ да е довел до генерирането на индиректни приходи, дължащи се на притегателния ефект (63), но припомня, че досега не е съществувала възможност за количествено определяне на подобни приходи (64).
(111)
В края на настоящото разследване Комисията констатира, че макар че не може да се изключи наличието на притегателен ефект, данните, които е събрала по случая, не ѝ позволяват с достатъчна достоверност да даде количествено определение на евентуалния притегателен ефект.
(112)
Предоставените от жалбоподателите документи съдържат предположения за съществуването на притегателен ефект, но не го доказват официално и още по-малко дават точна оценка на финансовото отражение на този ефект.
(113)
Що се отнася до проучването на Glais (вж. съображения 52 и 53), Комисията счита, че Crédit Mutuel има пълното право да твърди, че тези статистически анализи не предоставят никакво сигурно доказателство за количествено определим притегателен ефект.
(114)
В съображенията на жалбоподателите са предложени три субективни оценки. Най-напред, предвид факта, че другите банки са предложили да разпространяват продукта „синя книжка“ с комисиона от 1 %, жалбоподателите предлагат приблизителна оценка на притегателния ефект чрез изчисляване на разликата между размера на получаваната от Crédit Mutuel комисиона и този размер от 1 %, т.е. 0,3 %, което съответства на около 300 млн. FRF годишно. Във всички случаи обаче е невъзможно да се докаже дали конкурентите на Crédit Mutuel биха могли през разглеждания период да изпълнят тази задача при същите условия при това ниво на възнаграждението от 1 %. Освен това този първи аргумент не доказва притегателния ефект, а изглежда потвърждава тезата, че Crédit Mutuel е била свръхкомпенсирана, което, както ще бъде доказано, не е отговаря на истината. Нищо не доказва, че притегателният ефект съответства на разликата между комисионата за посредничество и най-ниската хипотетична комисиона, която конкурентите на Crédit Mutuel са предлагали да получават в замяна на разпространението на продукта „синя книжка“.
(115)
Съгласно втория метод, предложен от жалбоподателите, притегателният ефект би могъл да бъде измерен в зависимост от нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel. Този метод на оценка е неприемлив, тъй като се основава на твърдението, че нарастването на пазарния дял се дължи единствено на продукта „синя книжка“, в потвърждение на което не съществуват никакви обективни доказателства.
(116)
Третата оценка на изключителното право за разпространение се основава на загубата на данъчни приходи вследствие на освобождаването от данъчно облагане на продукта „синя книжка“. Ако Crédit Mutuel е искала да разпространява спестовен продукт без данъчно освобождаване, като предлага, независимо от данъчното положение на вложителите, същата нетна възвръщаемост като тази на продукта „синя книжка“, тя щеше да понесе разходи за пропуснати ползи, равни на размера на условния данък, (потенциално) платен от вложителите. Според жалбоподателите натрупаното данъчно предимство в размер на 4,5 млрд. FRF за периода 1991-1997 г. трябва да се разглежда като предимство в същия размер, предоставено на Crédit Mutuel. Този начин на разсъждение е неприемлив, тъй като Crédit Mutuel най-вероятно не би могла да разпространява продукта „синя книжка“ при същите условия, ако трябваше да поеме изцяло разходите за освобождаването от данъчно облагане, което облагодетелства пряко членовете на дружеството.
(117)
Евентуалните предимства в разглеждания случай трудно могат да бъдат доказани и определени количествено. Прякото икономическо предимство от продукта „синя книжка“ може лесно да бъде установено от счетоводните сметки за продукта. За разлика от него икономическото предимство, дължащо се на продажбата на други продукти или услуги на клиенти, които са останали лоялни благодарение на продукта „синя книжка“, би могло да се установи в аналитичното счетоводство за съответните продукти, ако още на момента е било възможно да се разграничи продаденото на клиенти, лоялни на Crédit Mutuel или привлечени от нея благодарение на продукта „синя книжка“, от това, което е било продадено на клиенти, избрали Crédit Mutuel по друга причина, което в случая е невъзможно. Поради тази причина консултантът на Комисията не е могъл да направи оценка на евентуалния притегателен ефект с помощта на приложения счетоводен модел за оценка на преките икономически предимства, дължащи се на продукта „синя книжка“.
(118)
Останалите по-комплексни опити за оценка на притегателния ефект от страна на консултанта на Комисията не доведоха до успех. По тази причина Комисията счита, че при изчислението, свързано с проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, не може да вземе предвид евентуалното предимство, дължащо се на притегателния ефект.
7.2.4. Изчисляване на разумната печалба
(119)
При проверката за липса на свръхкомпенсация на предприятието, натоварено с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, следва да се вземе предвид определена разумна печалба (65). В рамката на Общността от 2005 г. се уточнява, че „ „разумната печалба“ следва да се разбира като коефициент на възвращаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието […]. По принцип този коефициент не трябва да надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години“ (66).
(120)
В решението за разширяване (67) Комисията е счела, че спрямо привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение би следвало да бъде приложена определена разумна печалба, достигаща средно 6 % от собствения капитал. Този процент, различен за всяка година и достигащ средна стойност от 6 %, съответства на процента на възвръщаемост, първоначално препоръчан от Crédit Mutuel: Crédit Mutuel е приела като разход за собствен капитал размера на реално разпределения дивидент през разглежданата година. В настоящото решение, когато става въпрос за вземането предвид на определена разумна печалба при проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, Комисията не се отдалечава, по отношение на привлечените средства с общо предназначение и тези с предназначение от общ икономически интерес, от вече възприетия подход в решението за разширяване, описан в раздел 7.2.5.
(121)
Въпреки това в решението си за разширяване (68) Комисията считаше, че няма да е необходимо да прилага тази разумна печалба спрямо депозитите, прехвърляни на CDC, доколкото последните не налагат разходи за собствен капитал с оглед на пруденциалното регулиране, тъй като тези депозити не са инвестирани от Crédit Mutuel, а само са предназначени за прехвърляне към CDC. От пруденциална гледна точка кредитният риск, свързан с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, се разглежда като равен на експозицията по отношение на държавата (Френската република), т.е. с рисково тегло, равно на нула, и следователно като неизискващ собствен капитал.
(122)
Отказът от разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, би довел до намаляване на общата разумна печалба (от една страна свързаната с привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение, и от друга страна, разумната печалба, свързана с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC) в периода 1991-1999 г. и до пълното ѝ изчезване след 2000 г., след като всички привлечени средства през 1999 г. се прехвърлят към CDC (69).
(123)
В писмото си от 1 септември 2006 г., с което представят съображенията си в отговор на решението за разширяване, френските органи потвърдиха, че прехвърляните към CDC средства не са изисквали регулаторен собствен капитал. Въпреки това според френските органи „предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност от момента, в който Crédit Mutuel е започнала да прехвърля всички привлечени средства към CDC през 1999 г., Crédit Mutuel [предлага] при изчисляването на разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, [да се включи] включва разходи за собствен капитал, получени чрез сравнение с този при останалите спестовни продукти и други ресурси“. Комисията не може да приеме подобен подход, тъй като с него спрямо прехвърляните към CDC средства изкуствено се налага нуждата от регулиран собствен капитал, определяна въз основа на средната нужда от капитал за другите активи на Crédit Mutuel, които са напълно независими от продукта „синя книжка“.
(124)
Липсата на нужда от регулаторен собствен капитал показва липсата на риск от кредитна загуба, какъвто е случаят със средствата, прехвърляни на CDC. Дейността по привличане на депозити от името на CDC не носи и ликвиден риск (с изключение на риска в рамките на месеца), нито падежна трансформация, тъй като размерът на средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, се определя ежемесечно в зависимост от постъпилите депозити, а лихвеният процент, изплащан от CDC, се прехвърля незабавно към вложителите. Следователно е ясно, че тази услуга от общ икономически интерес носи ниско ниво на риск за Crédit Mutuel. Въпреки това съществуват някои други видове риск, като оперативен, икономически (риск от възможността размерът на възнаграждението да не покрива понесените разходи), правен риск и риск за репутацията на банката. Освен това има и други банкови дейности, като например предлагането на взаимни фондове, управлението на имущество или продажбата на финансови продукти (като акции и облигации), които не изискват регулаторен собствен капитал, но това не ги прави по-малко печеливши. Следователно не съществува пряка връзка между разходите за регулаторен собствен капитал - изчислен въз основа на пруденциални правила, чиято специфична цел по никакъв начин не е да се прави оценка на рентабилността на дадена дейност - и очакваната печалба от дадена дейност.
(125)
Въпреки това се налага констатацията, че в настоящия случай, макар че Комисията разрешава на Crédit Mutuel да реализира разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, тя признава, че определянето на адекватно ниво на тази печалба изисква комплексна икономическа оценка. Продуктът „синя книжка“ е нетипичен банков продукт със смесени характеристики на спестовен продукт и текуща сметка, като привлечените по него средства се прехвърлят на публична институция. Следователно не съществуват непосредствено сравними продукти, въз основа на които би могла да бъде определена разумната печалба от подобна дейност.
(126)
Поради липсата на продукт, сравним в достатъчно голяма степен с продукта „синя книжка“, Комисията счита, че в случая може да използва два показателя, позволяващи да се направи оценка дали, по отношение на прехвърляните към CDC средства, дадена печалба може да се счита за разумна. Тези два показателя са следните:
а)
маржът на печалбата в банковия сектор във Франция, т. е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на оборота (в случая оборотът на банките са техните оперативни резултати). Въз основа на данните за банковия сектор във Франция за разглеждания период (от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.), маржът на печалбата е средно 23 % годишно;
б)
процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция, т.е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на размера на активите. Средният размер на годишния процент на възвръщаемост за целия разглеждан период е 45 основни пункта (0,45 %).
(127)
В долната таблица (70) са представени маржът на печалбата и процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция за периода 1993-2008 г. (не са налични данни за периода преди 1993 г.):
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г. (72)
Нетни приходи преди облагане с данъци (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Оперативен резултат (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Марж на печалбата
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Среден марж на печалбата
22,8 %
Активи (71)
Няма данни
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Процент на възвръщаемост
Няма данни
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Среден процент на възвръща-емост
0,45 %
(128)
За да изчисли маржа на печалбата и процента на възвръщаемост на Crédit Mutuel по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, Комисията използва следните стойности:
а)
за делител на маржа на печалбата - приходите, получени за дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, т.е. годишния размер на комисионата за посредничество;
б)
за делител на процента на възвръщаемост - депозитите, прехвърлени на CDC;
в)
за числител, т.е. резултата преди облагане с данъци, Комисията счита, че ако се приеме като разумна печалба марж от 4,2 % по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. резултат преди облагане с данъци, представляващи 4,2 % от получената от CDC комисиона за посредничество, Crédit Mutuel не получава свръхкомпенсация (вж. таблицата в съображение 132).
(129)
Що се отнася до втория показател (процента на възвръщаемост), Комисията отбелязва, че ако процент на възвръщаемост от 5 базисни пункта е взет предвид като разумна печалба от дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. ако се вземе предвид резултат преди облагане с данъци, представляващ 0,05 % от общата сума на депозитите, прехвърлени на CDC, от това следва, че Crédit Mutuel не е получила свръхкомпенсация за управлението на продукта „синя книжка“ през разглеждания период.
(130)
Съгласно рамката на Общността от 2005 г. разумната печалба не трябва да надхвърля средния процент, установен в съответния сектор за разглеждания период. Ако бъде разрешен марж на печалбата от 4,2 %, той ще представлява по-малко от една пета от средния марж на печалбата в банковия сектор (22,8 %). Предвид на това, че, както беше посочено в съображение 124, дейността по привличане на депозити, които се прехвърлят на CDC, е дейност с нисък риск и следователно с ниска възвръщаемост, Комисията счита, че марж на печалбата от 4,2 % не е прекомерно висок и в случая може да се приеме за разумна печалба.
(131)
По същия начин Комисията счита, че ако бъде приета печалба от 5 базисни пункта за привлечените средства, прехвърляни на CDC, тя ще бъде разумна предвид средния процент на възвръщаемост от 45 базисни пункта в банковия сектор във Франция за разглеждания период и ще представлява нисък и консервативен праг на това, което може да се приеме за разумна печалба в конкретния случай. Също така това ниско ниво на печалбата отразява ясно нивото на риска, който поема Crédit Mutuel по отношение на дейността си за привличане на депозити за сметка на CDC, който, както беше посочено в съображение 124, е нисък.
7.2.5. Проверка за липсата на свръхкомпенсация
(132)
Въз основа на горепосоченото Комисията извърши проверка - представена в долната таблица - за липсата на свръхкомпенсация по метода, изложен в подраздели 7.2.1-7.2.4 (73):
(в млн. евро)
КОМПЕНСАЦИЯ
СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ ИЛИ НЕДОСТАТЪЧНО КОМПЕНСИРАНЕ
Година
Комисиона за посредничество
(годишна)
Глобален подход (74)
(до края на 2005 г.)
Годишен подход (75)
(след 2006 г.)
1991 г. (27.9.1991 г.-31.12.1991 г.)
1,5
43,8
неприложимо
(глобалният подход се прилага до 2005 г., вж. подраздел 7.2.2)
1992 г.
9,1
125,1
1993 г.
16,8
184,0
1994 г.
36,6
127,3
1995 г.
59,5
114,5
1996 г.
74,7
107,8
1997 г.
82,3
88,4
1998 г.
118,9
92,0
1999 г.
188,9
98,3
2000 г.
188,2
106,3
2001 г.
181,9
91,3
2002 г.
187,8
76,3
2003 г.
197,7
61,2
2004 г.
204,4
45,7
2005 г.
196,7
15,0
2006 г.
[…]
-39,1
2007 г.
[…]
-24,3
2008 г.
[…]
-6,1
(133)
Вижда се, че свръхкомпенсацията в края на 2005 г. (15 млн. EUR) е по-малко от 10 % от компенсацията за 2005 г. (196,7 млн. EUR). По силата на точка 21 от рамката на Общността от 2005 г. тази сума може да бъде пренесена в следващата година. Крайният резултат е недостатъчно компенсиране в размер на -6,1 млн. EUR в края на 2008 г. за целия разглеждан период.
(134)
Следователно Комисията може да заключи, че Crédit Mutuel не е била свръхкомпенсирана с комисионата за посредничество за възложената ѝ услуга от общ икономически интерес, считано от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(135)
Заключението на Комисията е, че Френската република неправомерно е привела в действие разглежданата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Въпреки това помощта може да се счита за съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 2 от ДФЕС, тъй като компенсацията, изплащана от страна на държавата, не е надвишавала необходимото за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel с постановлението от 27 септември 1991 г. за определяне на средствата с предназначение от общ интерес на Crédit Mutuel, е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 24. maja 2011
o državni pomoči C 88/97, ki jo je Francoska republika odobrila podjetju Crédit Mutuel
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 3436)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2011/747/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (1), in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
Association française des banques (v nadaljnjem besedilu: AFB), Chambre syndicale des banques populaires in Crédit Agricole so 25. januarja 1991 vložili pritožbo, v kateri so trdili, da je Francija odobrila državno pomoč za Crédit Mutuel.
(2)
Komisija je prvo zahtevo za informacije o shemi Livret bleu poslala z dopisom z dne 27. maja 1991.
(3)
Komisija je z dopisom z dne 6. februarja 1998 francoskim organom sporočila, da bo začela postopek iz člena 88(2) Pogodbe ES (zdaj člen 108(2) PDEU) glede morebitnih ukrepov pomoči v varčevalni shemi „Livret bleu“ (2).
(4)
Francoski organi so 8. aprila 1998 odgovorili na vprašanja, ki jih je Komisija postavila v odločitvi o začetku postopka.
(5)
Crédit Mutuel je 18. junija 1998 Komisiji poslala dopis s predstavitvijo argumentov, s katerimi je želela zavrniti opredelitev ukrepov, na katere se je nanašala odločitev o začetku postopka, kot državne pomoči, in analitične računovodske evidence sheme Livret bleu. Komisija je prejela tudi pripombe številnih zainteresiranih strani (glej oddelka 3 in 4, uvodne izjave 48 do 59) in jih francoskim organom posredovala 3. septembra 1998.
(6)
Pritožniki so Komisiji poslali štiri dopolnilne izjave v dopisih z dne 29. oktobra 1999, 16. maja 2000, 16. oktobra 2000 in 19. januarja 2001, ki jih je Komisija posredovala francoskim organom 21. februarja 2000 in 3. novembra 2000.
(7)
Komisija je 5. februarja 2001 francoskim organom posredovala dokumente, ki jih je prejela od AFB.
(8)
Svetovalec (3) (v nadaljnjem besedilu: svetovalec Komisije) je od novembra 1998 do decembra 1999 na zahtevo Komisije opravil revizijo analitičnih računovodskih evidenc sheme Livret bleu. Njegovo poročilo je bilo francoskim organom in Crédit Mutuel predloženo v preučitev 10. januarja 2000. 7. februarja 2000 je bil posvetovalni tehnični sestanek o tem poročilu, ki so se ga udeležili službe Komisije, ki jim je pomagal svetovalec, francoski organi in Crédit Mutuel.
(9)
Službe Komisije so z dopisom z dne 14. septembra 1999 zaprosile francoske organe, naj natančneje pojasnijo naloge splošnega pomena, za katere je pooblaščena Crédit Mutuel. Službe Komisije so 21. februarja 2000, 3. novembra 2000 in 5. februarja 2001 francoskim organom za pripravo pripomb posredovale različne dokumente (4), ki so jih v spis vložili pritožniki in so se nanašali na morebitni „učinek vabe“ sheme Livret bleu (glej uvodne izjave 110 do 118 pododdelka 7.2.3). Francoski organi so pripombe predložili 1. februarja 2001.
(10)
Komisija je 11. aprila 2000 prejela pritožbo Združenja evropskih bank (EBF) v zvezi s pomočjo, ki jo je Francija odobrila Crédit Mutuel v obliki izključne pravice do distribuiranja sheme Livret bleu.
(11)
Confédération nationale du Crédit Mutuel je maja 2000 pooblastila revizijsko družbo Arthur Andersen, da opravi pregled metodologije za izdelavo analitičnih računovodskih evidenc Crédit Mutuel in pripravi izkaz poslovnega izida sheme Livret bleu. Ta naloga je bila končana septembra 2000, ko je bilo izdano podrobno poročilo o izkazu poslovnega izida sheme Livret bleu, v katerem je bil poslovni izid v analitičnih računovodskih evidencah sheme Livret bleu ocenjen na izgubo pred obdavčitvijo v višini 498 milijonov FRF. Ta ugotovitev je temeljila na upoštevanju „popravkov“. 2. februarja 2001 je bil organiziran sestanek med Komisijo in Crédit Mutuel v zvezi s tem poročilom. Crédit Mutuel je po pripombah Komisije od družbe Arthur Andersen zahtevala, naj ji posreduje obvestilo z dne 8. februarja 2001, v katerem je bila utemeljena uporabljena metoda, imenovana „popravek preobremenitve dejavnosti IARD [dejavnost odškodninskega zavarovanja (5) Crédit Mutuel]“, ki so jo službe Komisije zlasti kritizirale.
(12)
Komisija je aprila 2001 zaprosila svetovalca, naj poišče razlike med svojim poročilom in poročilom družbe Arthur Andersen ter opredeli spremembe podatkov ali metodologije, ki bi jih bilo po potrebi mogoče vključiti v njegovo prejšnje poročilo. Komisija je novo končno poročilo svetovalca prejela 23. julija 2001. V njem je poslovni izid v analitičnih računovodskih evidencah sheme Livret bleu ocenjen na nekapitalizirani skupni dobiček v višini 1,074 milijarde FRF (163,7 milijona EUR). Poročilo je bilo še isti dan posredovano francoskim organom. Na sestanku Komisije, francoskih organov ter družb Crédit Mutuel in Arthur Andersen 26. julija 2001 se zadnji nista strinjali s končnimi ugotovitvami svetovalca Komisije. Družba Arthur Andersen je vztrajala pri svojih prejšnjih ugotovitvah, navedenih v dokumentu z dne 13. septembra 2001, ki je bil posredovan skupaj z obvestilom francoskih organov z dne 15. septembra 2001. Francoski organi so Komisiji 26. oktobra 2001 poslali novo obvestilo s pravno analizo sheme Livret bleu z vidika konkurenčnega prava Skupnosti, 7. januarja 2002 pa obvestilo o stroških naloge javne službe, v katerem so znova navedli številčne podatke, ki jih je predstavila že Crédit Mutuel, ne da bi navedli nove.
(13)
Francoski organi so v obvestilu, ki so ga 26. oktobra 2001 poslali Komisiji, pojasnili, zakaj po njihovem mnenju (i) shema Livret bleu ni pomoč, (ii) je to ob domnevi, da bi Komisija ohranila opredelitev pomoči, lahko le obstoječa pomoč, in (iii) je to v vsakem primeru združljiva pomoč.
(14)
Komisija je v odločbi z dne 15. januarja 2002 (6) (v nadaljnjem besedilu: razveljavljena odločba) razglasila, da je državna pomoč, ki jo je Francoska republika izvedla v korist Crédit Mutuel, nezdružljiva s skupnim trgom.
(15)
Odločba z dne 15. januarja 2002 je bila razglašena za nično s sodbo Sodišča prve stopnje z dne 18. januarja 2005 (7).
(16)
Komisija ni vložila pritožbe zoper sodbo Sodišča prve stopnje. V skladu s členom 266(1) PDEU mora sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev te sodbe. To na področju državnih pomoči pomeni, da se po razglasitvi odločbe za nično znova začne formalni postopek preiskave.
(17)
Komisija je z odločitvijo z dne 7. junija 2006 (8) (v nadaljnjem besedilu: odločitev o razširitvi postopka) razširila formalni postopek preiskave in pojasnila predmet svoje ocene morebitne pomoči.
(18)
Francija je Komisiji poslala pripombe o odločitvi o razširitvi postopka v dopisih z dne 1. septembra 2006 in 7. septembra 2006.
(19)
Evropska komisija je 19. septembra 2006 prejela pritožbo „Association des Victimes du Crédit Mutuel“ (Združenje žrtev Crédit Mutuel).
(20)
Komisija je pripombe Crédit Mutuel prejela v dopisu z dne 13. oktobra 2006.
(21)
Komisija je pripombe Crédit Mutuel posredovala francoskim organom v dopisu z dne 31. oktobra 2006.
(22)
Francija je po dveh zahtevah Komisije za dodatne informacije z dne 22. septembra 2006 in 28. novembra 2006 poslala dodatne pripombe v dopisih z dne 8. novembra 2006 in 28. februarja 2007.
(23)
Komisija se je s francoskimi organi sestala 19. decembra 2006, s Crédit Mutuel pa 15. januarja 2007.
(24)
Komisija je 10. maja 2007 na podlagi člena 86(3) Pogodbe ES (zdaj člen 106(3) PDEU) v povezavi s členoma 43 in 49 Pogodbe ES (zdaj člena 49 in 56 PDEU) sprejela odločbo, v skladu s katero mora Francija ukiniti posebne pravice (9) Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne in Banque Populaire za distribuiranje sheme Livret bleu (kar zadeva Crédit Mutuel) in sheme Livret A (kar zadeva Caisses d’Épargne in La Poste) (10).
(25)
Ker Francija posebnih pravic za distribuiranje shem Livret A in Livret bleu ni ukinila v devetih mesecih, kot je bilo določeno v odločbi z dne 10. maja 2007, je Komisija začela postopek za ugotavljanje kršitev iz člena 226 Pogodbe ES (zdaj člen 258 PDEU), o katerem je Francijo obvestila v pisnem opominu z dne 5. junija 2008 zaradi neupoštevanja odločbe.
(26)
Komisija je 19. septembra 2009 od Francije zahtevala nove informacije, in te je Francija poslala 13. oktobra 2009.
(27)
Komisija je 8. oktobra 2009 končala postopek za ugotavljanje kršitev, saj je Francija s sprejetjem reforme 1. januarja 2009 o liberalizaciji distribuiranja shem Livret A in Livret bleu (11) izpolnila obveznost ukinitve posebnih pravic za distribuiranje teh shem (12).
(28)
Komisija je leta 2010 v elektronskih dopisih, poslanih Crédit Mutuel, postavila več vprašanj, na katere je ta prav tako odgovorila po elektronski pošti.
(29)
S tem sklepom se v skladu s členom 13 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (13) končuje postopek o morebitnih elementih pomoči, ki jih vsebuje shema Livret bleu.
2. OPIS SHEME LIVRET BLEU
2.1 Opis Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel je decentralizirana bančna in zavarovalniška skupina, ki jo sestavlja nacionalna mreža hranilnic s statusom zadrug s spremenljivim kapitalom. Za Crédit Mutuel velja zakon z dne 10. septembra 1947, v katerem so bila določena načela sodelovanja. Organizirana je na treh ravneh: lokalni, regionalni in nacionalni.
(31)
Skupina Crédit Mutuel, ki deluje pod dvema firmama (Crédit Mutuel in Crédit Industriel et Commercial (v nadaljnjem besedilu: CIC)) ima skoraj 6 000 poslovalnic in več kot 72 000 zaposlenih. Lokalne hranilnice Crédit Mutuel so povezane v 18 regionalnih zvez, ki so članice Confédération nationale du Crédit Mutuel, osrednjega organa mreže. CIC združuje šest regionalnih bank in specializirane hčerinske družbe v Franciji in tujini.
(32)
Crédit Mutuel je poleg tega skupina z enotno upravo, ki sledi splošni politiki. Ohranja notranjo finančno solidarnost na ravni konfederacije, ki zagotavlja likvidnost regionalnih zvez. Skupina ima značilnosti enotnega podjetja z vidika konkurenčnega prava, ker ima enotno središče za odločanje na centralni ravni.
2.2 Opis sheme Livret bleu
(33)
Livret bleu je bil varčevalni produkt, ki ga je urejala država, distribuirala pa izključno Crédit Mutuel.
(34)
Ta produkt je bil v skladu z zakonom o spremembah javnih financ za leto 1975 (14) delno oproščen davkov. Obresti, ki so bile varčevalcem izplačane od hranilnih vlog, so bile upravičene do davčne oprostitve v višini dveh tretjin. Država je določila bruto stopnjo nadomestila za shemo Livret bleu za varčevalce, tako da je bila neto stopnja po plačilu davka (15) enaka neto stopnji za shemo Livret A, ki je bila davkov v celoti oproščena.
(35)
Država je za shemo Livret bleu določila stopnjo nadomestila, ki je bila višja od inflacije, indeksirane na denarnem trgu. Zadnja neto stopnja nadomestila za shemo Livret bleu, preden je bil ta varčevalni produkt ukinjen z reformo z dne 1. januarja 2009 (glej uvodno izjavo 41), je bila 4 % (16). Največji znesek, ki so ga varčevalci lahko položili na svoj račun Livret bleu, je bil 15 300 EUR. Hranilne vloge v shemi Livret bleu so s 13 milijard EUR (85 milijard FRF) leta 1991 narasle na 22 milijard EUR leta 2008.
(36)
Značilnosti sheme Livret bleu - takojšnja razpoložljivost sredstev, dovoljena vplačila od 15 EUR, nič stroškov (zlasti ob odprtju) idr. - so zagotavljale veliko likvidnost. Poleg tega je bilo v shemi Livret bleu mogoče uvesti neposredne obremenitve v korist državne zakladnice ali javnih podjetij, kot sta EDF ali France Télécom. Shema Livret bleu - varčevalni produkt za posameznike - je bila torej z nekaterih vidikov podobna tekočemu računu.
(37)
Obveznosti, povezane z uporabo sredstev, zbranih s shemo Livret bleu, so se spreminjale.
(38)
Crédit Mutuel je morala najprej 50 % sredstev (delež, ki se je leta 1983 (17) povečal na 65 % sredstev in 80 % novo zbranih sredstev) dodeliti za tako imenovane naložbe „splošnega pomena“ (zlasti za financiranje lokalnih skupnosti in drugih javnih organov), preostali znesek pa je banka lahko prosto uporabila (v nadaljnjem besedilu: proste naložbe).
(39)
Ta sistem je bil temeljito reformiran z odlokom z dne 27. septembra 1991 (18), s katerim je bila shema Livret bleu usklajena s sistemom Livret A. Od tega odloka so bile namreč vse nove hranilne vloge (19) centralizirane pri Caisse des Dépôts et Consignation (v nadaljnjem besedilu: CDC), ki je Crédit Mutuel v zameno plačal posredniško provizijo. Ta provizija, ki je najprej znašala 1,3 % hranilnih vlog Livret bleu, dodeljenih na račun CDC, se je 1. januarja 2005 zmanjšala na 1,2 % in nato 1. novembra 2005 na 1,1 %. CDC sredstva, ki jih je zbral Crédit Mutuel, uporablja predvsem za financiranje socialnih stanovanj.
(40)
Poleg tega so se s temeljito reformo sistema obstoječe hranilne vloge (20) postopno prerazporedile. Od odloka z dne 27. septembra 1991 do konca prvega polletja 1999 se je delež obstoječih „naložb splošnega pomena“ in „prostih naložb“ zmanjševal, dokler niso bile vse hranilne vloge dodeljene na račun CDC.
V milijardah FRF in %
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
Letne povprečne hranilne vloge
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Naložbe, centralizirane pri CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Naložbe splošnega pomena
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Proste naložbe
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Vir: Littlejohn Frazer
(41)
1. januarja 2009 je začela veljati reforma shem Livret A in Livret bleu, s katero je bilo vsem bankam dovoljeno distribuirati shemo Livret A, razlika med shemama Livret A in Livret bleu pa je bila odpravljena. Od 1. januarja 2009 je shema „Livret bleu“ banke Crédit Mutuel le še shema Livret A, ki se trži pod drugim imenom. Shema Livret bleu in posledično izključna pravica do njenega distribuiranja, ki jo je imela Crédit Mutuel, sta nehali obstajati s tem datumom.
2.3 Opis razlogov za začetek/razširitev postopka
(42)
Kot je bilo pojasnjeno v odločitvi o razširitvi postopka (21), se je Komisiji zdelo mogoče, da je Francija banki Crédit Mutuel odobrila pomoč v obliki posredniške provizije.
(43)
Iz sodne prakse Sodišča v zadevi Altmark izhaja, da nadomestila za javne storitve niso državna pomoč v smislu člena 107 PDEU, če izpolnjujejo nekatere kumulativne pogoje, navedene v sodbi z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark (22).
(44)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka menila, da je mogoče, da četrti pogoj iz sodne prakse Altmark ni izpolnjen, ker država naloge javne službe, to je zbiranja hranilnih vlog za socialna najemniška stanovanja, ni dodelila najugodnejšemu ponudniku po postopku javnega naročanja, temveč neposredno po postopku s pogajanji, ki jih je imela s Crédit Mutuel, kar a priori nikakor ne zagotavlja, da nadomestilo, dodeljeno Crédit Mutuel, ni višje od ravni, ki jo zahteva dobro vodeno podjetje. Poleg tega po njenem mnenju francoski organi niso dokazali, da je bila raven nadomestila določena glede na stroške povprečnega, dobro vodenega podjetja v bančnem sektorju. Za dokaz, da je bila raven nadomestila določena na podlagi analize stroškov, ki bi jih imelo dobro vodeno podjetje v smislu sodne prakse Altmark, namreč ne zadostuje zatrjevanje francoskih organov, da je Crédit Mutuel dobro vodeno podjetje.
(45)
Po mnenju Komisije je bila posredniška provizija državno sredstvo - ki lahko pomeni selektivno prednost, ki izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami -, ki ji ni bilo priglašeno. Posredniška provizija bi torej lahko vsebovala elemente nezakonite pomoči.
(46)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka menila, da je mogoče, da ta ukrep ni združljiv s členom 86(2) Pogodbe ES (zdaj člen 106(2) PDEU), ter da ni mogoče uporabiti nobenega odstopanja, navedenega v členu 87(2) in (3) Pogodbe ES (zdaj člen 107(2) in (3) PDEU).
(47)
Komisiji se je namreč na podlagi izračunov njenega svetovalca zdelo mogoče, da je znesek nadomestila presegel znesek, potreben za pokrivanje stroškov, ki nastanejo zaradi izpolnjevanja obveznosti javne službe (zbiranje hranilnih vlog za socialna najemniška stanovanja), ob upoštevanju ustreznih prejemkov in zmernega dobička za izpolnjevanje te obveznosti. Potem ko je opozorila, da mora znesek nadomestila zajemati vse ugodnosti, ki jih je odobrila država, ali kakršno koli obliko ugodnosti iz državnih sredstev, je pri izračunu nadomestila poleg neto stroškov zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, upoštevala tudi neto poslovni izid (stroški ali dobiček) naložb splošnega pomena in prostih naložb. Svetovalec Komisije je v poročilu prikazal prekomerno nadomestilo za Crédit Mutuel za leta 1991, 1992, 1993 in 1998.
3. TRDITVE PRITOŽNIKOV
(48)
Komisija je trditve pritožnikov predstavila v odločitvi z dne 6. februarja 1998 o začetku postopka na podlagi člena 88(2) Pogodbe ES (zdaj člen 108(2) PDEU). V dodatnih izjavah, ki so bile poslane pozneje, so predstavljene naslednje nove trditve.
(49)
V obvestilu AFB (posodobljeno konec februarja 1999 in poslano Komisiji oktobra 1999) o učinku vabe sheme Livret bleu je bil neto bančni dobiček, ustvarjen zaradi učinka vabe te sheme, ocenjen na 17 milijard FRF (2,6 milijarde EUR) ob domnevi, da povečanje tržnih deležev Crédit Mutuel v vseh segmentih v obdobju 1986-1997 izhaja izključno iz distribuiranja sheme Livret bleu.
(50)
V študiji, ki jo je opravila Caisse Nationale du Crédit Agricole in je bila poslana maja 2000, je bilo analizirano gibanje števila poslovalnic Crédit Mutuel. Pokazalo se je, da se je skupno število stalnih poslovalnic zmanjševalo od leta 1991 do leta 1994, nato pa se je postopno povečevalo do leta 1998, ko je doseglo raven iz leta 1990. Razvoj je bil po regijah različen: število stalnih in nato nestalnih poslovalnic se je zmanjšalo v regijah z močno zgodovinsko uveljavljenostjo Crédit Mutuel (regija Loire, Bretanja, Alzacija), medtem ko se je v drugih regijah povečevalo. Torej je verjetno, da je Crédit Mutuel zmanjšala navzočnost na podeželskih območjih, da bi jo okrepila v mestih. Zdi se, da so ti podatki v nasprotju s trditvami Crédit Mutuel, da je bila v 90. letih prisiljena ohraniti močno navzočnost na podeželskih območjih. Dokazujejo tudi, da je Crédit Mutuel sposobna ohraniti izjemno gosto mrežo tudi po odpravi vsakršnega nadzora s strani javnih organov.
(51)
AFB je v dopisu z dne 4. junija 1998, ki ga je poslal Komisiji, trdil, da je nadomestilo v višini 1,3 % od hranilnih vlog Livret bleu, centraliziranih pri CDC, prekomerno, ker so v istem obdobju Caisses d’Épargne in La Poste od CDC prejemale 1,2 % oziroma 1,5 % od hranilnih vlog Livret A, ki so bile prav tako centralizirane pri CDC. AFB je v tem dopisu navedel, da je leta 1997 francoskim organom predlagal, da bo zagotovil zbiranje hranilnih vlog Livret bleu v zameno za le 1-odstotno nadomestilo, vendar vlada na to ponudbo ni odgovorila. AFB je predvsem poudaril, da je bilo v poročilu poslanca Douyèra iz aprila 1998 o posodobitvi Caisses d’Épargne navedeno, da stroški zbiranja, ki jih ima povprečna hranilnica, kot je Caisse d’épargne de Bourgogne, znašajo 0,96 % od hranilnih vlog in da ni razloga, da bi Crédit Mutuel imela višje stroške upravljanja.
(52)
Obvestilo družbe Glais iz avgusta 2000, predloženo na zahtevo AFB, je vsebovalo statistične podatke o konkurenčni prednosti, ki naj bi jo Crédit Mutuel dobila zaradi izključne pravice do distribuiranja sheme Livret bleu. Preučitev časovnih vrst kaže, da so se hranilne vloge Livret bleu in druge hranilne vloge zelo povečale do spremembe v letih 1985-1987. Povečevanje obsega posojil gospodinjstvom se je nadaljevalo tudi po tem datumu in ostaja pri Crédit Mutuel večji kot pri njenih glavnih konkurentih. Izvedenec družbe Glais je iz tega sklepal, da „se zdi, da je učinek sheme Livret bleu torej pritegnil stranke, od sredine 80. let pa se zdi, da se je pozitivni učinek nadaljeval brez povečanja hranilnih vlog. Zdi se torej, da so prvotno pridobljene stranke vzdrževale širitveno strategijo Crédit Mutuel od tega obdobja naprej“. Izvedenec je predvsem na podlagi kazalnika vztrajnosti vpliva naključnih gospodarskih pretresov na spremenljivke dejavnosti in modela preprostega izračuna povpraševanja po posojilih sklepal, da se zdi, da dejavnost Crédit Mutuel (predvsem posojila) ni bila povezana s povprečnim razvojem bančnega trga. Izvedenec ta pojav pojasnjuje s tem, da naj bi se zvestoba strank Crédit Mutuel ohranjala močneje, na primer zaradi sheme Livret bleu, kot zvestoba strank drugih bančnih mrež.
(53)
Družba Glais je v drugem obvestilu (december 2000) predlagala novo ekonometrično analizo stopnje zvestobe strank posameznih bančnih mrež. Njeni rezultati po mnenju izvedenca potrjujejo predpostavko, da imajo Crédit Mutuel in Caisses d’Épargne sredstva, s katerimi lahko ohranjajo stranke bolje kot druge banke. Vendar ni mogoče ugotoviti, ali je vzrok za to močnejše ohranjanje strank distribuiranje davkov oproščene sheme hranilnih vlog ali gosta mreža podružnic v različnih regijah (dva skupna instrumenta teh mrež).
(54)
Komisija je v okviru tega postopka prejela tudi dodaten dopis pritožnikov, v skladu s katerim je Crédit Mutuel aprila 1997 lahko kupila CIC ob privatizaciji te bančne ustanove, ki je bila prej v lasti javne skupine zavarovalnic GAN, in sicer zahvaljujoč pomoči, ki jo je prejemala v okviru sheme Livret bleu, zaradi česar se je tržni delež njenih hranilnih vlog z 2 % leta 1969 povečal na približno 6,9 % leta 1997. Lastni kapital podjetja se je po mnenju pritožnikov zaradi zadevne pomoči hitro povečeval in tako s 650 milijonov FRF (99 milijonov EUR) leta 1974 narasel na 47,3 milijarde FRF (7,2 milijarde EUR) leta 1997.
(55)
Nazadnje, pritožba „Association des Victimes du Crédit Mutuel“ z dne 19. septembra 2006 vsebuje trditev o „poneverbi javnih prihrankov za zasebne in poslovne namene […] v škodo varčevalcev in francoskega gospodarstva“, ki pa ne vsebuje prave utemeljitve oziroma dokazov o morebitni nezakoniti državni pomoči.
4. PRIPOMBE TRETJIH OSEB
(56)
Komisija je po objavi odločitve o začetku postopka z dne 6. februarja 1998 prejela komentarje številnih tretjih oseb.
(57)
Nekateri konkurenti Crédit Mutuel so navedli škodo, ki so jo po lastnem mnenju utrpeli, ker je bila Crédit Mutuel podeljena izključna pravica do distribuiranja sheme Livret bleu. Te banke so večinoma govorile o učinku vabe sheme Livret bleu, zaradi česar so izgubile stranke, ki so odšle k Crédit Mutuel, in so želele, da bi se ta izključna pravica ukinila. Take komentarje so Komisiji poslale naslednje ustanove:
Banque Dupuy de Parseval,
Banque Natixis,
Banque de Picardie,
Banque Populaire de Bourgogne,
Banque Populaire Bretagne Atlantique,
Banque Populaire du Centre,
Banque Populaire Centre-Atlantique,
Banque Populaire de Champagne,
Banque Populaire de la Côte d’Azur,
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud,
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain,
Banque Populaire du Haut-Rhin,
Banque Populaire de La Loire,
Banque Populaire de Lorraine,
Banque Populaire de Lyon,
Banque Populaire du Midi,
Banque Populaire du Massif Central,
Banque Populaire de l’Ouest,
Banque Populaire Provençale et Corse,
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège,
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais,
Banque Populaire Savoisienne,
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg,
Banque Populaire du Sud-Ouest,
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron,
B.P.ROP Banque Populaire,
Banque de Savoie,
Crédit Commercial de France,
Crédit Commercial du Sud-Ouest,
Crédit Lyonnais,
Société Générale,
Union des Banques à Pariz.
(58)
Komisija je poleg pripomb Crédit Mutuel, ki jih je ta navedla v svoj zagovor in so predstavljene v oddelku 4, prejela pripombe, ki so jih poslale naslednje tretje osebe, ki so zagovarjale shemo Livret bleu:
g. Bertholet, poslanec departmaja Drôme,
g. Blondel, generalni svetnik departmaja Nord,
g. Cabot, direktor Centre régional Information Jeunesse de Toulouse,
g. Cormorèche, župan Montuela,
g. Cornelis, generalni svetnik departmaja Nord,
g. Chavannes, župan Angoulêma,
g. Crépeau, poslanec departmaja Charente-Maritime,
g. Debavelaere, senator departmaja Pas-de-Calais,
g. Decool, župan Brouckerqua,
g. Delevoye, senator departmaja Pas-de-Calais,
g. Delnatte, poslanec departmaja Nord,
g. Dolez, poslanec departmaja Nord,
g. Ewald, regionalni predstavnik Association pour le droit à l’initiative économique,
g. Fronton, Union départementale des associations familiales de Haute-Garonne,
g. Foy, senator departmaja Nord,
g. Galiègue, predsednik Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes,
ga. Gournay, županja Caestra,
ga. Armelle Guinebertière, poslanka v Evropskem parlamentu,
g. Hervé, župan Rennesa,
g. Humez, predsednik Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais,
ga. Ingelaere, predsednica Flandr’action,
g. Juppé, poslanec in župan Bordeauxa,
g. Lapalu, predsednik združenja Animation et gestion d’organismes privés,
g. Lazaro, poslanec departmaja Nord,
g. Lebreton, predsednik generalnega sveta Côtes d’Armor,
g. Ledieu, župan Cateau-Cambrésisa,
g. Leleu, član uprave Crédit Mutuel Nord,
g. Maille, predsednik mestne skupnosti Brest,
g. Masclet, regionalni svetnik regije Nord-Pas-de-Calais,
g. Méhaignerie, predsednik generalnega sveta Ille-et-Vilaina,
g. Mio, regionalni svetnik regije Nord-Pas-de-Calais,
ga. Novak, predsednica Association pour le droit à l’initiative économique,
ga. Permuy, regionalna svetnica regije Nord-Pas-de-Calais,
g. Albert Rivaux, generalni svetnik departmaja Pas-de-Calais,
g. de Rohan, predsednik regionalnega sveta Bretanje,
g. Valla, generalni svetnik departmaja Ardèche,
g. Vanlerenberghe, župan Arrasa,
g. Villain, župan Cambraija,
g. de Villiers, poslanec departmaja Vendée.
(59)
Velika večina tretjih oseb je poudarila vlogo, ki jo ima Crédit Mutuel predvsem na regionalni ravni pri financiranju socialne ekonomije in zlasti nepridobitnih združenj. Poudarile so tudi, da Crédit Mutuel podpira nižje sloje prebivalstva, iz katerih prihaja velik del njenih strank. Več lokalnih poslancev je poudarilo vlogo Crédit Mutuel pri ustanavljanju podjetij in ustvarjanju delovnih mest ter razvoju lokalnih pobud v povezavi z lokalnimi skupnostmi. Drugi so menili, da Crédit Mutuel s svojimi decentraliziranimi strukturami bolj kot centralizirane ustanove ustreza lokalnim potrebam in nujnosti uravnoteženega razvoja ozemlja.
5. PRIPOMBE CRÉDIT MUTUEL
(60)
Crédit Mutuel očita Komisiji, da je to zadevo posebno dolgo obravnavala.
(61)
Poleg tega se je po mnenju Crédit Mutuel sodba Sodišča prve stopnje nanašala ne le na neobstoj obrazložitve, temveč je vsebovala tudi kritike sklepanja Komisije, ki niso bile upoštevane v odločitvi o razširitvi postopka, zlasti kar zadeva izračun morebitnega prekomernega nadomestila. Crédit Mutuel v zvezi s tem Komisiji očita, da je seštela pozitivne letne salde, ne da bi odštela salde negativnih let, kar je v nasprotju z metodo, priporočeno v Okviru Skupnosti za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve (v nadaljnjem besedilu: okvir Skupnosti iz leta 2005) (23).
(62)
Po mnenju banke posredniška provizija izpolnjuje štiri pogoje iz sodne prakse Altmark:
(a)
kar zadeva prvi pogoj, naj bi bila Crédit Mutuel pooblaščena za opravljanje dveh storitev splošnega gospodarskega pomena, in sicer ohranjanje močne navzočnosti poslovalnic na podeželju zaradi ciljev prostorskega načrtovanja in zbiranje hranilnih vlog za financiranje socialnih stanovanj. V zvezi z ohranjanjem poslovalnic na podeželju izpodbija ugotovitev Komisije, da francoski zakoni in drugi predpisi ostajajo preveč nejasni, da bi bila z njimi banki Crédit Mutuel dodeljena taka naloga in da bi bil torej prvi pogoj iz sodne prakse Altmark izpolnjen. Po mnenju Crédit Mutuel je Komisija tako sklepala iz dejstva, da s temi akti banki Crédit Mutuel niso bile naložene posebne zahteve, ker veljajo za celoten bančni sektor. Crédit Mutuel meni še, da ji Komisija poskuša naložiti, naj dokaže, da je prvi pogoj iz sodne prakse Altmark izpolnjen, kar pa v zadevni sodni praksi ni predvideno;
(b)
kar zadeva drugi pogoj, Crédit Mutuel poudarja, da je bila posredniška provizija uvedena hkrati z obveznostjo centralizacije sredstev pri CDC ter da je bil način izračuna te provizije določen objektivno in pregledno;
(c)
kar zadeva tretji pogoj, banka meni, da nadomestilo ne zadostuje za kritje stroškov zbiranja, ker ima dejavnost v zvezi z naložbami, centraliziranimi pri CDC, negativni saldo za celotno obdobje 1991-2005;
(d)
Crédit Mutuel meni, da je izpolnjen tudi četrti pogoj. Znesek posredniške provizije naj bi bil določen glede na stroške, ki jih je Crédit Mutuel dejansko imela zaradi distribuiranja sheme Livret bleu. Crédit Mutuel je dobro vodeno podjetje v smislu sodne prakse Altmark, ker so bili njeni stroški upravljanja med najnižjimi. Komisija je to sicer priznala v odločitvi o razširitvi postopka. (24) Meni, da Komisija ni zadostno podkrepila razlogov, zaradi katerih po njenem mnenju ta pogoj ni izpolnjen.
(63)
Crédit Mutuel vsekakor meni, da je ukrep združljiv z notranjim trgom na podlagi člena 106(2) PDEU. Kritizira tudi metodo izračuna prekomernega nadomestila, navedeno v odločitvi o razširitvi postopka. Po njenem mnenju je Komisija najprej storila računske napake pri oceni skupnega dobička v izkazu poslovnega izida sheme Livret bleu, ko je kljub nerešenim nesoglasjem med svetovalcem Komisije in svetovalcem Crédit Mutuel povzela napačne ugotovitve svojega svetovalca (25).
(64)
Crédit Mutuel nato izpodbija letni pristop, ki ga je uporabila Komisija (in sicer dejstvo, da je upoštevala le zneske za leta, v katerih je prišlo do prekomernega nadomestila, ne da bi jih izravnala z zneski za leta, v katerih je bilo nadomestilo premajhno) in ki je v nasprotju z nekaterimi prejšnjimi primeri in razveljavljeno odločbo ter po njegovem mnenju tudi v nasprotju z okvirom Skupnosti iz leta 2005 (26). Komisija bi morala uporabiti celostni pristop (to je izravnati vse zneske za leta, v katerih je prišlo do prekomernega nadomestila, z zneski za leta, v katerih je bilo nadomestilo premajhno) za celotno obdobje 1991-1998 in za celotno obdobje, ki se je začelo leta 1999.
(65)
Poleg tega Komisija v odločitvi o razširitvi postopka ni pravilno upoštevala zmernega dobička. Oceno zmernega dobička je oprla na stroške regulatornega lastnega kapitala, ocenjene na 6 %, čeprav so ti stroški v analitičnih računovodskih evidencah odhodki in ne marža. Komisija bi morala upoštevati stopnjo donosa lastnega kapitala, ki jo je priporočila družba Arthur Andersen (27). Poleg tega je izračun zmernega dobička oprla na izginjajočo osnovo, ki postane nična s popolno centralizacijo hranilnih vlog pri CDC, ker ta sredstva nimajo nobenih stroškov v zvezi z regulatornim lastnim kapitalom. Crédit Mutuel poudarja, da je zaradi kazalnika, ki ga je uporabila Komisija, ostala brez celotne običajne marže od sheme Livret bleu. Po njenem mnenju mora imeti vsaka banka možnost, da ustvari običajno maržo, celo pri centralizirani naložbi, ki ne ustvarja stroškov lastnega kapitala v predpisanem ožjem pomenu stopnje solventnosti.
(66)
Komisija tudi ni pravilno upoštevala stroškov, nastalih zaradi druge naloge splošnega pomena, ki jo Crédit Mutuel po lastnem mnenju opravlja, in sicer ohranjanje podružnic na podeželju, katerega cilj je spodbujati k varčevanju na celotnem ozemlju z omogočanjem dostopa do bank čim več prebivalcem.
(67)
Nazadnje, Crédit Mutuel zavrača obstoj morebitnega učinka vabe. Opozarja, da je Komisija v razveljavljeni odločbi priznala, da tega učinka vabe ni bilo mogoče formalno dokazati, in meni, da se od takrat novi dokazi niso pojavili.
(68)
Crédit Mutuel se glede postopka sklicuje na več splošnih načel prava Skupnosti, zlasti na načeli zaupanja v pravo in upoštevanja razumnega roka, za izpodbijanje vsakršnega morebitnega vračila pomoči.
6. PRIPOMBE FRANCIJE
(69)
Francija meni, da so pogoji iz sodne prakse Altmark izpolnjeni:
(a)
v zvezi s prvim pogojem poudarja, da je Komisija priznala, da je Crédit Mutuel pooblaščena za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, tj. zbiranje hranilnih vlog za financiranje socialnih stanovanj. Opozarja, da je Komisija v odločitvi o razširitvi postopka navedla, da je ohranitev poslovalnic na podeželju za cilje prostorskega načrtovanja prav tako mogoče šteti za storitev splošnega gospodarskega pomena (28), vendar ne odgovarja na trditve Komisije v odločitvi o razširitvi postopka, da prvi pogoj iz sodne prakse Altmark ni izpolnjen, ker ne obstaja nacionalna zakonodaja ali predpis, ki bi dovolj jasno določal nalogo v smislu člena 106(2) PDEU (29);
(b)
Francija v zvezi z drugim pogojem meni, da so bili parametri za izračun nadomestila predhodno objektivno in pregledno določeni;
(c)
v zvezi s tretjim pogojem trdi, da znesek nadomestila (posredniške provizije) ni presegal tega, kar je bilo potrebno za pokrivanje stroškov sistema, pri čemer se sklicuje na analitični izkaz poslovnega izida sheme Livret bleu banke Crédit Mutuel za obdobje 1999-2005;
(d)
tudi četrti pogoj naj bi bil izpolnjen, saj Francija trdi, da upravljanje Crédit Mutuel izpolnjuje zahtevana merila učinkovitosti (30).
(70)
Francija se v zvezi s pogoji o obstoju pomoči sklicuje na trditve, predstavljene pred razveljavitvijo odločbe iz leta 2002:
(a)
pogoj o državnih sredstvih ni izpolnjen, ker je dobiček, ki ga je Crédit Mutuel imela od hranilnih vlog, ki niso bile centralizirane pri CDC (proste naložbe in naložbe splošnega pomena), izviral iz sredstev zasebnega izvora (sredstev, ki so jih vložili varčevalci) in ni bil na voljo javnim organom;
(b)
trgovina med državami članicami ni mogla biti prizadeta pred oblikovanjem enotnega trga bančnih in finančnih dejavnosti 1. januarja 1993 po sprejetju Druge direktive Sveta 89/646/EGS z dne 15. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij in o spremembi Direktive 77/780/EGS (v nadaljnjem besedilu: druga bančna direktiva) (31). Francoski organi so od tega datuma menili, da zaradi neobstoja evropskega statusa zadruge in omejitev, ki jih ima to za čezmejno širitev zadrug, kakršna je Crédit Mutuel, hranilnice te banke niso opravljale dejavnosti zunaj nacionalnih meja. Računi Livret bleu, ki so jih odprli nerezidenti, poleg tega predstavljajo manj kot 0,1 % hranilnih vlog. Francoski organi so še menili, da je cilj tujih bančnih ustanov v Franciji trg, ki se zelo razlikuje od trga Crédit Mutuel;
(c)
posredniška provizija, ki jo je CDC plačeval banki Crédit Mutuel za centralizirane hranilne vloge Livret bleu, ni mogla biti pomoč, temveč je lahko bila le plačilo za storitev, ki jo je opravila banka in katere cena je bila leta 1991 s pogodbo določena na 1,3 %. Francoski organi so poudarili pomen stroškov upravljanja sheme Livret bleu zaradi števila hranilnih vlog, na katerih so vložena sredstva znašala manj kot 5 000 FRF (762 EUR). Sklicevali so se na analitične računovodske evidence, ki jih je vodila Crédit Mutuel (po uvedbi zadevnega ukrepa), in sklenili, da je ta znesek plačila v celoti upravičen. Trdili so, da je treba vsakršno prednost, ki jo je shema Livret bleu pomenila za Crédit Mutuel, preučiti v primerjavi s stroški, povezanimi s ciljem splošnega gospodarskega pomena. V zvezi s tem so Komisijo opozorili na vedno večje dodeljevanje hranilnih vlog Livret bleu za finančne naložbe splošnega pomena, katerih delež je od leta 1975 do leta 1983 narasel na 50 % hranilnih vlog Livret bleu, od leta 1983 do leta 1991 na 65 % in leta 1998 na 100 % hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC;
(d)
ob domnevi, da bi dejansko šlo za pomoč, bi bila ta vsekakor obstoječa pomoč, ker je bila shema Livret bleu uvedena pred liberalizacijo bančnega trga 1. januarja 1993 (iztek roka za prenos druge bančne direktive).
(71)
Francoski organi so v obvestilu z dne 26. oktobra 2001 navedli razlog, zakaj gre - če bi Komisija uporabila opredelitev pomoči - vsekakor za pomoč, ki je združljiva z notranjim trgom v skladu s členom 106(3) PDEU. Komisiji očitajo napake pri izračunu skupnega dobička v izkazu poslovnega izida sheme Livret bleu, ker ni upoštevala metode, ki jo je zagovarjal svetovalec Crédit Mutuel (32). Trdijo tudi, da mora Komisija upoštevati zmerni dobiček, ki ga ocenjujejo na […] (33).
(72)
Francoski organi v pripombah k odločitvi o razširitvi postopka Komisiji poleg tega očitajo, da je sledila „asimetričnemu sklepanju“, ko zneskov za leta, v katerih je prišlo do prekomernega nadomestila (1991, 1992, 1993 in 1998), ni izravnala z zneski za leta, v katerih je bilo nadomestilo premajhno (1994-1997), in da je v Prilogi 1 k odločitvi o razširitvi postopka v celoti povzela ugotovitve svojega svetovalca o treh točkah, o katerih se Francija in Komisija nista strinjali. Francija je pojasnila, da je država v celotnem obdobju 1999-2005 plačala premajhno nadomestilo za sistem, povezan s shemo Livret bleu. Znesek posredniške provizije ni presegel tega, kar je bilo potrebno za pokrivanje stroškov distribuiranja sheme Livret bleu, kot so prikazani v analitičnih računovodskih evidencah sheme Livret bleu, ki so bile pripravljene skupaj s Komisijo (ob upoštevanju dveh prilagoditev (34)) ter ustrezajo zahtevam iz Direktive Komisije 80/723/EGS z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij (35). Francija je še pojasnila, da nedavna znižanja posredniške provizije ustrezajo predvsem potrebam akterjev financiranja socialnih stanovanj (36).
(73)
Francoski organi pojasnjujejo, da mehanizem povračila morebitnega prekomernega nadomestila obstaja od leta 1999.
(74)
Francija je tudi pojasnila, da je tveganje nelikvidnosti za največ en mesec nosila Crédit Mutuel, tveganje nelikvidnosti za več kot en mesec pa CDC. Pojasnila je, da je bil v zvezi z zneski, zbranimi s hranilnimi vlogami Livret bleu, odstotni delež ponderiranja tveganja za izračun potreb po lastnem kapitalu, potrebnem za kapitalsko ustreznost, nič. Trdila je, da se je ponderiranje tveganja za potrebe po lastnem kapitalu Crédit Mutuel za druge varčevalne produkte in sredstva, ki niso del sheme Livret bleu, spremenilo z […] % leta 1999 na […] % leta 2005. Francoski organi so pojasnili, da je Crédit Mutuel ob upoštevanju, da uporaba evropske stopnje solventnosti od popolne centralizacije hranilnih vlog pri CDC leta 1999 ni pomembna, za izračun zmernega dobička od sheme Livret bleu vključila stroške lastnega kapitala, dosežene glede na stroške drugih varčevalnih produktov in sredstev, ki pa jih je omejila (od […] do […] % v obdobju 1999-2005). Francija je na zahtevo Komisije navedla tudi pojasnila o stopnji nadomestila za oblikovanje obveznih rezerv pri Banque de France.
7. VREDNOTENJE
7.1 Obstoj pomoči
(75)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka menila, da je edini zadevni ukrep, ki bi lahko vseboval elemente pomoči, posredniška provizija, ki jo je banki Crédit Mutuel plačeval CDC (37).
(76)
Morebitna pomoč, ki jo pomeni posredniška provizija, je bila uvedena 27. septembra 1991 z odlokom z istega dne in je v tem sklepu preučena do liberalizacije distribuiranja sheme Livret A in uskladitve sheme Livret bleu s shemo Livret A 1. januarja 2009 (38).
7.1.1 Pogoji iz sodne prakse Altmark niso izpolnjeni
(77)
Treba je opozoriti, da v skladu s sodno prakso Altmark (39) nadomestila, plačana v zameno za naloge javne službe, niso državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če so izpolnjeni štirje kumulativni pogoji.
(78)
Francoski organi in Crédit Mutuel se v pripombah k odločitvi o razširitvi postopka sklicujejo na obstoj dveh storitev splošnega gospodarskega pomena, in sicer ohranjanje močne navzočnosti poslovalnic na podeželju zaradi ciljev prostorskega načrtovanja in zbiranje hranilnih vlog za financiranje socialnih stanovanj.
(79)
Vendar Crédit Mutuel pred uvedbo zadevnega ukrepa ni imela več nobene obveznosti ohranjanja poslovalnic na podeželju, saj je bil zakon o odprtju in zaprtju bančnih poslovalnic razveljavljen leta 1987, sistem nadzora (ki se je za Crédit Mutuel ohranil v obdobju 1987-1991) pa odpravljen 1. julija 1991 (40). Francoski organi in Crédit Mutuel pa niso izpodbijali sklepne ugotovitve v odločitvi o razširitvi postopka, da „po letu 1991 [to je po 1. juliju 1991] ne obstaja akt, na podlagi katerega bi imela Crédit Mutuel v smislu člena 86 ES [zdaj člen 106 PDEU] nalogo, omenjeno v točki 24(iii) zgoraj [ohranjanje poslovalnic na podeželju zaradi ciljev prostorskega načrtovanja]“ (41).
(80)
Torej je treba vprašanje, ali se sodna praksa Altmark uporablja, preučiti le z vidika naloge zbiranja hranilnih vlog za financiranje socialnih stanovanj.
(81)
Komisija opozarja, da imajo države članice široko diskrecijsko pravico glede narave storitev, ki jih je mogoče opredeliti kot storitve splošnega gospodarskega pomena. Meni, da je z dekretoma za izvajanje določb člena 9 zakona o spremembah javnih financ za leto 1975 (42) in člena 24 zakona o spremembah javnih financ za leto 1982 (43), zlasti z odlokom z dne 27. septembra 1991, banki Crédit Mutuel jasno dodeljena naloga (kot je opredeljena v členih R.323-10 in R.331-14 zakonika o gradbeništvu in prebivališčih) zbiranja sredstev, ki se prenesejo na CDC, da bi ta lahko financiral socialna stanovanja. Komisija meni, da Francija s tem, ko je to nalogo opredelila kot storitev splošnega gospodarskega pomena, ni storila očitne napake pri presoji.
(82)
V skladu s četrtim pogojem sodne prakse Altmark, „če podjetje, ki se mu naloži izpolnjevanje obveznosti javne službe, v konkretnem primeru ni izbrano s postopkom oddaje javnega naročila, ki omogoča, da se izbere tisti ponudnik, ki lahko te storitve opravlja z najnižjimi stroški za skupnost, se mora raven potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje […] zato da lahko zadosti zahtevam javne službe, imelo pri izpolnjevanju teh obveznosti ob upoštevanju realiziranih prejemkov in razumnega dobička zaradi izpolnjevanja teh obveznosti“ (44).
(83)
Komisija meni, da četrti pogoj ni izpolnjen, kar zadeva nalogo zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC za financiranje socialnih stanovanj. Treba je ugotoviti, da država te naloge ni dodelila najugodnejšemu ponudniku po postopku javnega naročanja, temveč jo je dodelila neposredno po postopku s pogajanji, ki jih je imela s Crédit Mutuel. Raven posredniške provizije ni bila določena glede na stroške opravljanja storitve splošnega gospodarskega pomena, ki jih ima povprečno, dobro vodeno podjetje. 1,3-odstotna raven posredniške provizije namreč ni mogla temeljiti na dejanskih stroških, ki jih je Crédit Mutuel imela pri opravljanju storitve splošnega gospodarskega pomena, ker septembra 1991 niso obstajale ločene računovodske evidence za shemo Livret bleu, iz katerih bi bilo mogoče v računovodskih evidencah banke ugotoviti stroške, posebej povezane s shemo Livret bleu. Ločene računovodske evidence sheme Livret bleu so bile uvedene več let pozneje in izdelane za nazaj za obdobje pred letom 1991. Torej ni nobenega podatka, da je bila raven posredniške provizije določena glede na stroške povprečnega, dobro vodenega podjetja, ki opravlja zadevno nalogo splošnega pomena. Francoski organi trdijo, da je Crédit Mutuel na splošno dobro vodena banka. Vendar v resnici ne dokazujejo te trditve, temveč se v glavnem sklicujejo na točko 13 odločitve o razširitvi postopka, v kateri Komisija navaja le skupne finančne rezultate (bilančno vsoto, neto poslovni izid, razmerje med stroški in prihodki, lastni kapital in stopnjo solventnosti) Crédit Mutuel za leto 2004. Če je država članica določila raven nadomestila na podlagi analize stroškov povprečnega, dobro vodenega podjetja, vsekakor ne bi smela imeti težav to dokazati Komisiji in ji predstaviti uporabljeno metodologijo, česar pa Francija v tej zadevi ni storila. Nazadnje se zdi, da dejstvo, da se je posredniška provizija, ki jo je prejemala Crédit Mutuel, po liberalizaciji distribuiranja shem Livret A in Livret bleu 1. januarja 2009 z 1,1 % znižala na 0,6 %, kaže, da je bila raven te provizije višja od ravni, ki bi bila določena na podlagi stroškov povprečnega, dobro vodenega podjetja, ki opravlja enako nalogo splošnega pomena.
(84)
Ker so pogoji iz sodne prakse Altmark kumulativni, je dovolj, da eden od pogojev ni izpolnjen, da se sodna praksa ne uporablja in da je zadevna pomoč morda lahko državna pomoč. Iz zgornjega sledi, da zadevni ukrep ne izpolnjuje četrtega pogoja iz sodne prakse Altmark. Ta sodna praksa se torej ne uporablja, zato je treba preučiti, ali je ukrep dejansko državna pomoč (45) (46).
7.1.2 Pogoji o obstoju pomoči so izpolnjeni
(85)
Člen 107(1) PDEU določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.
7.1.2.1 Odgovornost države in državna sredstva
(86)
CDC je banki Crédit Mutuel vsako leto (47) plačeval posredniško provizijo na podlagi sporazuma med državo in Crédit Mutuel, v katerem so bila določena podrobna pravila za izvajanje odloka z dne 27. septembra 1991. Znesek posredniške provizije je določila država za nadomestilo za izpolnjevanje obveznosti javne službe. Poleg tega je CDC javno podjetje, za katerega ravnanje je odgovornost mogoče pripisati državi (48). Pogoj o odgovornosti države in državnih sredstvih je torej izpolnjen.
7.1.2.2 Selektivnost
(87)
Posredniška provizija je bila dodeljena izključno banki Crédit Mutuel v zameno za zbiranje hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC za financiranje socialnih stanovanj, v okviru sheme Livret bleu, do distribuiranja katere je imel Crédit Mutuel izključno pravico. Ta ukrep je bil torej selektiven.
7.1.2.3 Ker se pogoji iz sodne prakse Altmark ne uporabljajo, se preuči obstoj prednosti, ki izkrivlja konkurenco
(88)
Ker je posredniška provizija pomenila prenos državnih sredstev le v korist Crédit Mutuel, je izboljšala konkurenčni položaj te banke v primerjavi z njenimi konkurenti. V skladu s sodno prakso Sodišča izboljšanje konkurenčnega položaja podjetja zaradi državne pomoči praviloma dokazuje, da je glede na druga podjetja, ki niso prejela podobne pomoči, konkurenca izkrivljena (49).
7.1.2.4 Vpliv na trgovino med državami članicami
(89)
Poleg tega je v skladu z ustaljeno sodno prakso trgovina med državami članicami prizadeta, kadar podjetje, ki prejema pomoč, opravlja dejavnosti na področju, ki je odprto za konkurenco in je predmet trgovine med državami članicami (50). Od leta 1979 je tržni delež tujih bank dosegal 8 % pri posojilnih dejavnostih (4 % za podružnice brez pravne osebnosti, 4 % za hčerinske družbe s francosko pravno obliko) in 4,5 % pri hranilnih vlogah (2 % oziroma 2,5 %). Delež nefrancoskih evropskih bank v primerjavi z vsemi tujimi bankami je bil 50 % pri posojilih in 70 % pri hranilnih vlogah. Crédit Mutuel se je torej od 70. let spopadala s konkurenco tujih mrež na francoskem ozemlju. Poleg tega je bil trg likvidnih bančnih hranilnih vlog, katerega del je shema Livret bleu ter ki vključuje tudi Codevi, LEP, shemo Livret jeune, običajne hranilne račune in CEL (51), v zadevnem obdobju že odprt za konkurenco.
(90)
Komisija torej sklepa, da so štirje pogoji, potrebni za obstoj pomoči, izpolnjeni.
7.1.2.5 Nezakonitost ukrepa pomoči
(91)
Ukrep pomoči je nezakonit, saj ni bil priglašen Komisiji v skladu s členom 108(3) PDEU in se je izvajal po začetku veljavnosti Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti v Franciji.
(92)
Komisija v odgovoru na trditev francoskih organov, da gre za obstoječo pomoč, ker je bila sprejeta pred iztekom roka za prenos druge bančne direktive 1. januarja 1993, poudarja, da je bil cilj te direktive uresničitev notranjega trga v sektorju kreditnih institucij z vidika svobode ustanavljanja in prostega pretoka storitev. Ne pomeni, da je bil zadevni trg zaprt za konkurenco pred sprejetjem posredniške provizije, temveč pomeni le, da so obstajale še druge ovire za svobodo ustanavljanja in prosti pretok storitev v bančnem sektorju. Komisija v odločbi z dne 10. maja 2007 opozarja, da shema Livret bleu spada na „trg“ likvidnih bančnih hranilnih vlog, kar zahteva odprtje zadevne dejavnosti za konkurenco, in nikakor ne potrjuje trditve francoskih organov, da je bila zadevna dejavnost odprta za konkurenco šele leta 1993. Nasprotno, Komisija se v odločbi sklicuje na obstoj „zrelega“ (52) trga.
7.2 Združljivost pomoči z notranjim trgom
(93)
Ker zadevni ukrep vsebuje elemente državne pomoči, mora Komisija analizirati njegovo združljivost z notranjim trgom.
(94)
V skladu s členom 106(2) PDEU „podjetja, pooblaščena za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, […] ravnajo po pravilih iz Pogodb, zlasti po pravilih o konkurenci, kolikor uporaba takšnih pravil pravno ali dejansko ne ovira izvajanja posebnih nalog, ki so jim dodeljene. Razvoj trgovine ne sme biti prizadet v takšnem obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije.“
(95)
V skladu s sodno prakso Sodišča, prakso Komisije in okvirom Skupnosti iz leta 2005 člen 106(2) PDEU pomeni, da je državno pomoč za podjetje, pooblaščeno za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, mogoče razglasiti za združljivo z notranjim trgom, če ukrep pomoči izpolnjuje naslednje pogoje:
(a)
opravljena storitev ima značilnosti storitve splošnega gospodarskega pomena;
(b)
država je z enim ali več uradnimi akti podjetje dejansko pooblastila za opravljanje te storitve splošnega gospodarskega pomena;
(c)
načeli nujnosti in sorazmernosti sta upoštevani ter
(d)
razvoj trgovine ni prizadet v takšnem obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije.
(96)
Pogoja (a) in (b) sta izpolnjena zaradi razlogov, predstavljenih v uvodni izjavi 81.
(97)
Komisija v zvezi s pogojem (d) nima na voljo nobenega podatka, da je bila trgovina znotraj Skupnosti tako zelo prizadeta, da pomoč ne bi izpolnjevala tega pogoja. Komisija je zlasti v odločbi z dne 10. maja 2007 zahtevala odpravo izključne pravice do distribuiranja sheme Livret bleu, ker so posebne pravice, povezane z distribuiranjem sheme Livret bleu, pomenile omejevanje svobode opravljanja storitev v Skupnosti (53). Vendar za posredniško provizijo, če ni bila prekomerno nadomestilo za opravljanje naloge opravljanja storitve splošnega pomena, dodeljene Crédit Mutuel, ni mogoče šteti, da vpliva na razvoj trgovine v takšnem obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije.
(98)
Komisija torej v nadaljevanju preučuje še, ali sta bili načeli nujnosti in sorazmernosti v resnici upoštevani, to je ali znesek nadomestila, ki ga predstavlja posredniška provizija, ni presegel zneska, potrebnega za pokrivanje stroškov, ki so nastali pri izpolnjevanju obveznosti javne službe, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in zmernega dobička za izpolnjevanje navedenih obveznosti (54).
(99)
Komisija pri preverjanju neobstoja morebitnega prekomernega nadomestila (glej pododdelek 7.2.5) v zvezi z obdobjem od 27. septembra 1991 (glej pododdelek 7.2.1) do 31. decembra 2005 sledi celostnemu pristopu (glej pododdelek 7.2.2). Upošteva vse prednosti, povezane s shemo Livret bleu, vendar ne vključuje morebitnega učinka vabe, katerega obsega ni bilo mogoče ugotoviti (glej pododdelek 7.2.3). Zmerni dobiček je upoštevan (glej pododdelek 7.2.4), enako pa tudi hranilne vloge, centralizirane pri CDC.
7.2.1 Začetek zadevnega obdobja 27. septembra 1991
(100)
V odločitvi o razširitvi postopka je bil v izračun neto poslovnega izida sheme Livret bleu za presojo obstoja morebitnega prekomernega nadomestila vključen poslovni izid celotnega leta 1991 (55). Povedano drugače, neto prihodki od prostih naložb in naložb splošnega pomena so se upoštevali od 1. januarja 1991.
(101)
Kot je bilo navedeno v uvodnih izjavah 75 in 76, je edini ukrep, ki se obravnava v tej zadevi, posredniška provizija, katere načelo je bilo uvedeno 27. septembra 1991, ko je bila Crédit Mutuel pooblaščena za centralizacijo svojih hranilnih vlog pri CDC za financiranje socialnih stanovanj. Pred tem datumom nista obstajali niti posredniška provizija niti centralizacija pri CDC. Zato mora Komisija oceno sorazmernosti pomoči začeti s tem datumom.
(102)
Stroški in prihodki v zvezi z opravljanjem storitve splošnega gospodarskega pomena torej ne morejo biti starejši od 27. septembra 1991. Povedano drugače, šele od uvedbe zadevnega ukrepa pomoči (posredniške provizije) se lahko upoštevajo stroški in prihodki v zvezi z opravljanjem storitve splošnega gospodarskega pomena, ki se je financirala s to pomočjo. Komisija nazadnje meni, da je njena odločitev o razširitvi postopka vsebovala nedoslednost, ker je bil ukrep pomoči omejen le na posredniško provizijo, uvedeno 27. septembra 1991, hkrati pa so se še naprej upoštevali neto prihodki, povezani s shemo Livret bleu, za obdobje od 1. januarja 1991 do 27. septembra 1991.
(103)
Ker lahko Crédit Mutuel sporoči podatke o neto poslovnem izidu v zvezi z naložbami splošnega pomena in prostimi naložbami le na letni ravni, Komisija meni, da je treba za leto 1991 upoštevati le neto poslovni izid za obdobje od 27. septembra 1991 do 31. decembra 1991, neto poslovni izid za celotno leto 1991 pa navesti le sorazmerno s številom upoštevnih dni, to je 96/365. Neto poslovni izid od hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, za leto 1991 se lahko upošteva v celoti, ker je bila ta centralizacija, kot je bilo navedeno v uvodni izjavi 101, uvedena prav po 27. septembru 1991, tako da se po definiciji noben del tega poslovnega izida ne nanaša na obdobje od 1. januarja 1991 do 27. septembra 1991.
7.2.2 Celostni pristop do konca leta 2005 in letni pristop v nadaljevanju
(104)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka zagovarjala uporabo letnega pristopa za presojo obstoja morebitnega prekomernega nadomestila. Ta pristop izhaja iz okvira Skupnosti iz leta 2005 in pomeni spremembo v primerjavi z njeno preteklo prakso. Ko je morala Komisija pred sprejetjem okvira Skupnosti iz leta 2005 oceniti obstoj morebitnega prekomernega nadomestila, je namreč uporabila pristop, ki ga je mogoče opredeliti kot „celosten“ in po katerem je bilo mogoče zneske za leta, v katerih je prišlo do prekomernega nadomestila, brez omejitve izravnati z zneski za leta, v katerih je bilo nadomestilo premajhno (56).
(105)
Komisija bo v skladu s točko 26 okvira Skupnosti iz leta 2005 za nepriglašene pomoči uporabila določbe navedenega okvira, če je bila pomoč dodeljena po objavi okvira v Uradnem listu Evropske unije, in določbe, ki so veljavne v obdobju dodelitve pomoči, v ostalih primerih. Zadevna pomoč se dodeljuje letno (57) in ni bila priglašena. Okvir Skupnosti iz leta 2005 je bil v Uradnem listu Evropske unije objavljen 29. novembra 2005. Zato je treba za obdobje pred letom 2006 uporabiti pravila, ki so veljala ob dodelitvi pomoči, za obdobje od 1. januarja 2006 do ukinitve ukrepa 31. decembra 2008 pa okvir Skupnosti iz leta 2005.
(106)
V okviru Skupnosti iz leta 2005 je priporočen „letni“ pristop, če je treba morebitno prekomerno nadomestilo izračunati na letni ravni, ne da bi bilo mogoče znesek letnega prekomernega nadomestila prenesti na naslednje leto, razen če ta znesek ne presega 10 % zneska letnega nadomestila (58).
(107)
Nasprotno pa je Komisija pred sprejetjem okvira Skupnosti iz leta 2005 pri preverjanju, da podjetje ni prejelo prekomernega nadomestila za izvajanje naloge javne službe, uporabljala „celostni“ pristop (glej uvodno izjavo 104) (59).
(108)
V skladu s celostnim pristopom se neto poslovni izid vsakega leta, kumuliran leto za leto, diskontira na podlagi referenčne stopnje za Francijo na dan 1. januarja vsakega leta (60).
7.2.3 Upoštevane prednosti
(109)
V skladu s prvim stavkom točke 17 okvira Skupnosti iz leta 2005 mora „prihodek, ki ga je treba upoštevati, […] vključevati vsaj celotni prihodek, ki ga je ustvarila storitev splošnega gospodarskega pomena“. Pri preverjanju neobstoja morebitnega prekomernega nadomestila je torej treba upoštevati neto poslovni izid naložb splošnega pomena in prostih naložb v obdobju preiskave. Komisija namreč meni, da je ta poslovni izid prihodek, ki ga je Francija uvedla 27. septembra 1991 za Crédit Mutuel v okviru storitve splošnega gospodarskega pomena financiranja socialnih stanovanj prek CDC, ki jo je ta banka opravljala. Te naložbe so v analitičnih računovodskih evidencah naslonjene na posebna sredstva, to je hranilne vloge, zbrane z distribuiranjem sheme Livret bleu. Crédit Mutuel si v konkurenčnih tržnih razmerah (brez posebne pravice do distribuiranja varčevalnega produkta, oproščenega davkov) mogoče ne bi mogla zagotoviti teh sredstev po isti ceni, tako da je treba ustrezne naložbe in sredstva upoštevati v celotnih financah sistema Livret bleu. Poleg tega je Francija sama potrdila obstoj povezave med temi naložbami, shemo Livret bleu in nalogo financiranja socialnih stanovanj, ko je od leta 1991 hranilne vloge v zvezi s temi naložbami prerazporedila na CDC (61). Povedano drugače, Francija je s tem, ko je 27. septembra 1991 banko Crédit Mutuel pooblastila za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, to je zbiranje hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC in namenjenih financiranju socialnih stanovanj, potrdila dodelitev pravice do distribuiranja sheme Livret bleu banki Crédit Mutuel. Dobiček od uporabe sredstev, vloženih v okviru sheme Livret bleu, je torej treba od tega datuma upoštevati kot prihodek, dodeljen banki Crédit Mutuel za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena.
(110)
Pritožnik ter drugi organi ali organizacije (francoski svet za konkurenco in poročila poslancev ali raziskovalnih organizacij (62)) menijo, da je izključna pravica do distribuiranja sheme Livret bleu imela „učinek vabe“, ker je banki Crédit Mutuel omogočila, da je privabila in ohranila stranke, ki jim je prodala druge bančne produkte poleg sheme Livret bleu. Komisija v odločitvi o razširitvi postopka ni izključila, da so bili lahko s shemo Livret bleu ustvarjeni posredni prihodki zaradi učinka vabe (63), vendar je opozorila, da teh prihodkov do takrat ni bilo mogoče kvantificirati (64).
(111)
Komisija ob koncu preučevanja te zadeve ugotavlja, da obstoja učinka vabe sicer ni mogoče izključiti, vendar pa na podlagi podatkov, ki jih je zbrala, v tej zadevi ne more dovolj zanesljivo kvantificirati morebitnega učinka vabe.
(112)
Dokumenti, ki so jih predložili pritožniki, vsebujejo domnevo o obstoju učinka vabe, vendar formalno ne dokazujejo njegovega obstoja, prav tako pa v njih ni natančno ocenjen finančni vpliv tega učinka.
(113)
Komisija v zvezi s študijami družbe Glais (glej uvodni izjavi 52 in 53) ugotavlja, da lahko Crédit Mutuel upravičeno trdi, da te statistične analize ne ponujajo nobenega zanesljivega dokaza o učinku vabe, ki bi ga bilo mogoče kvantificirati.
(114)
V pripombah pritožnikov so bile predlagane tri subjektivne ocene. Najprej, ob upoštevanju dejstva, da so druge banke ponudile, da bi shemo Livret bleu distribuirale v zameno za 1-odstotno provizijo, so pritožniki predlagali približno velikost učinka vabe, tako da so izračunali razliko med stopnjo provizije, ki jo je prejemala Crédit Mutuel, in to 1-odstotno stopnjo, to je 0,3 %, kar znaša približno 300 milijonov FRF na leto. Vendar ni mogoče z ničimer dokazati, da bi lahko konkurenti Crédit Mutuel v zadevnem obdobju izpolnili to nalogo pod enakimi pogoji po tej 1-odstotni stopnji plačila. Poleg tega ta prva trditev ne dokazuje učinka vabe, temveč se zdi, da želijo pritožniki povedati, da je Crédit Mutuel prejela prekomerno nadomestilo, kar pa se ni zgodilo, kot bo dokazano. Z ničimer ni mogoče dokazati, da učinek vabe ustreza razliki med posredniško provizijo in nižjo hipotetično provizijo, ki so jo konkurenti Crédit Mutuel predlagali v zameno za distribucijo sheme Livret bleu.
(115)
Po drugi metodi, ki so jo predlagali pritožniki, bi se učinek vabe izmeril glede na rast tržnih deležev Crédit Mutuel. Take metode ocenjevanja ni mogoče uporabiti, saj temelji na predpostavki, da so se tržni deleži povečali izključno zaradi sheme Livret bleu, kar pa ni podprto z nobenim objektivnim dokazom.
(116)
Tretja ocena izključne pravice do distribuiranja temelji na izpadu davčnih prihodkov, ker je bila shema Livret bleu oproščena davkov. Če bi Crédit Mutuel želela hranilni račun distribuirati brez oprostitve davkov, tako da bi ne glede na davčni položaj varčevalcev ponujala enak neto donos kot shema Livret bleu, bi dejansko nosila oportunitetne stroške, ki bi bili enaki znesku domnevnega davka, ki bi ga (morda) plačali varčevalci. Po mnenju pritožnikov je treba za skupno davčno ugodnost v višini 4,5 milijarde FRF v obdobju 1991-1997 šteti, da je banki Crédit Mutuel zagotovila ugodnosti v navedenem znesku. Tega sklepanja ni mogoče upoštevati, saj Crédit Mutuel zelo verjetno ne bi distribuirala sheme Livret bleu pod enakimi pogoji, če bi morala nositi celotne stroške davčne oprostitve, ki sicer neposredno koristi članom družbe.
(117)
Zadevne morebitne ugodnosti je težko dokazati in kvantificirati. Neposredno gospodarsko prednost izkoriščanja sheme Livret bleu je mogoče neposredno oceniti na podlagi računovodskih evidenc sheme Livret bleu. Nasprotno pa bi bilo gospodarsko prednost, nastalo zaradi prodaje drugih produktov ali storitev strankam, privabljenim s shemo Livret bleu, mogoče ugotoviti v analitičnih računovodskih evidencah teh drugih produktov, če bi bilo mogoče takoj razlikovati, kaj je bilo prodano strankam, ki jih je Crédit Mutuel privabila s shemo Livret bleu, in kaj je bilo prodano strankam, ki so k Crédit Mutuel prišle iz drugih razlogov, kar pa v tem primeru ni mogoče. Svetovalec Komisije iz teh razlogov ni mogel oceniti morebitnega učinka vabe na podlagi računovodske metode, uporabljene za ovrednotenje vseh neposrednih gospodarskih prednosti, nastalih zaradi sheme Livret bleu.
(118)
Bolj domišljeni poskusi svetovalca Komisije, da ovrednoti učinek vabe, niso bili uspešni. Komisija zato meni, da morebitne prednosti zaradi učinka vabe ne more upoštevati pri izračunu za preverjanje neobstoja morebitnega prekomernega nadomestila.
7.2.4 Izračun zmernega dobička
(119)
Pri preverjanju neobstoja prekomernega nadomestila za podjetje, pooblaščeno za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, je treba upoštevati zmerni dobiček (65). Okvir Skupnosti iz leta 2005 določa, da je treba „ ‚zmerni dobiček‘ šteti kot stopnjo donosa lastnega kapitala, ki mora upoštevati tveganje ali odsotnost tveganja, ki ga je podjetje imelo […]. Ta stopnja običajno ne sme presegati povprečne stopnje za zadevni sektor v zadnjih letih“ (66).
(120)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka (67) menila, da je treba za naložbe splošnega pomena in proste naložbe uporabiti zmerni dobiček, ki povprečno znaša 6 % lastnega kapitala za te naložbe. Ta stopnja, ki se spreminja vsako leto in znaša povprečno 6 %, ustreza stopnji donosa, ki jo je prvotno zagovarjala Crédit Mutuel: Crédit Mutuel je kot stroške lastnega kapitala uporabila znesek dividend, ki so bile dejansko izplačane v obravnavanem letu. Komisija v tem sklepu v zvezi z upoštevanjem zmernega dobička pri preverjanju neobstoja morebitnega prekomernega nadomestila glede prostih naložb in naložb splošnega pomena ne odstopa od pristopa, ki ga je že uporabila v odločitvi o razširitvi postopka in je opisan v oddelku 7.2.5.
(121)
Komisija je v odločitvi o razširitvi postopka (68) vseeno menila, da tega zmernega dobička ni treba uporabiti za hranilne vloge, centralizirane pri CDC, ker te ne predstavljajo nobenih stroškov lastnega kapitala z vidika pravil varnega in skrbnega poslovanja, saj Crédit Mutuel teh vlog ni vložila, temveč jih je le dodelila CDC. Vendar se z vidika varnega in skrbnega poslovanja za kreditno tveganje, povezano s hranilnimi vlogami, centraliziranimi pri CDC, šteje, da je enako izpostavljenosti države (Francoske republike) oziroma ponderiranju tveganja, enakemu nič, in da torej ne zahteva lastnega kapitala.
(122)
Neupoštevanje zmernega dobička v zvezi s hranilnimi vlogami, centraliziranimi pri CDC, bi pomenilo, da se je skupni zmerni dobiček (po eni strani povezan z naložbami splošnega pomena in prostimi naložbami ter po drugi strani povezan s hranilnimi vlogami, centraliziranimi pri CDC) zmanjševal od leta 1991 do leta 1999 in nato leta 2000 popolnoma izginil, potem ko so bila leta 1999 pri CDC centralizirane vse hranilne vloge (69).
(123)
Francoski organi so v dopisu z dne 1. septembra 2006, v katerem so predstavili pripombe k odločitvi o razširitvi postopka, potrdili, da se za hranilne vloge, centralizirane pri CDC, ne uporablja regulatorni lastni kapital. Vendar po mnenju francoskih organov „Crédit Mutuel ob upoštevanju, da uporaba evropske stopnje solventnosti od popolne centralizacije hranilnih vlog pri CDC leta 1999 ni pomembna, za izračun zmernega dobička od sheme Livret bleu [predlaga] vključi[-tev] stroške[-ov] lastnega kapitala, dosežene[-ih] glede na stroške drugih varčevalnih produktov in drugih sredstev“. Komisiji se tak pristop ne zdi zadovoljiv, ker pomeni, da se za sredstva, centralizirana pri CDC, umetno uporablja potreba po regulatornem kapitalu, odvisna od povprečne potrebe po kapitalu drugih sredstev Crédit Mutuel, ki so popolnoma neodvisna od sheme Livret bleu.
(124)
Neobstoj potrebe po regulatornem lastnem kapitalu namreč ponazarja neobstoj tveganja kreditne izgube, kar velja za hranilne vloge, centralizirane pri CDC. Dejavnost zbiranja hranilnih vlog za CDC prav tako ne pomeni niti likvidnostnega tveganja (razen tveganja znotraj meseca) niti tveganja spremembe zapadlosti, ker se znesek, dodeljen CDC, prilagaja vsak mesec glede na gibanje hranilnih vlog in se obrestna mera, ki jo plačuje CDC, takoj prenese na račune deponentov. Torej ta storitev splošnega gospodarskega pomena zanesljivo pomeni nizko stopnjo tveganja za Crédit Mutuel. Vendar nekatere druge vrste tveganja, kot so operativno, ekonomsko (tveganje, da raven nadomestila ne pokrije nastalih stroškov) in pravno tveganje ter tveganje izgube ugleda, obstajajo. Poleg tega se za druge bančne dejavnosti, kot so razdelitev razpršenih sredstev, upravljanje premoženja ali prodaja finančnih produktov (kot so delnice in obveznice), ne uporablja regulatorni lastni kapital, kar pa en vpliva negativno na njihovo veliko donosnost. Torej ne obstaja neposredna povezava med uporabo regulatornega lastnega kapitala - izračunano na podlagi pravil varnega in skrbnega poslovanja, katerih posebni cilj nikakor ni oceniti donosnost dejavnosti - in pričakovanim dobičkom od dejavnosti.
(125)
Vseeno je treba ugotoviti, da Komisija, če v tem primeru banki Crédit Mutuel dovoli, da ima zmerni dobiček od dela hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, priznava, da je določitev ustrezne ravni tega dobička postopek, ki vključuje zapleteno ekonomsko oceno. Shema Livret bleu je namreč neznačilen bančni produkt, ki ima mešane značilnosti varčevalnega produkta in tekočega računa ter katerega zbrane hranilne vloge se centralizirajo pri javnem organu. Torej ne obstajajo kot taki produkti, ki jih je mogoče neposredno primerjati in ki bi lahko bili kazalnik zmernega dobička za podobno dejavnost.
(126)
Ker ne obstaja produkt, ki bi bil dovolj primerljiv s shemo Livret bleu, Komisija meni, da lahko v tem primeru uporabi dva kazalnika, na podlagi katerih je mogoče oceniti, ali je dani dobiček v zvezi s hranilnimi vlogami, centraliziranimi pri CDC, mogoče šteti za zmernega. Ta kazalnika sta:
(a)
stopnja dobička francoskega bančnega sektorja, to je poslovni izid pred obdavčitvijo, deljen s prometom (v tej zadevi je promet bank njihov poslovni izid iz poslovanja). Na podlagi podatkov francoskega bančnega sektorja za zadevno obdobje (od 27. septembra 1991 do konca leta 2008) je stopnja dobička povprečno 23 % na leto;
(b)
stopnja donosa francoskega bančnega sektorja, to je poslovni izid pred obdavčitvijo, deljen z zneskom sredstev. Povprečna letna stopnja donosa za celotno zadevno obdobje je 45 bazičnih točk (0,45 %).
(127)
V naslednji preglednici (70) sta prikazani stopnja dobička in stopnja donosa francoskega bančnega sektorja v obdobju 1993-2008 (podatki za obdobje pred letom 1993 niso na voljo):
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008 (72)
Poslovni izid pred obdavčitvijo (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Poslovni izid iz poslovanja (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Stopnja dobička
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Povprečna stopnja dobička
22,8 %
Sredstva (71)
Podatki niso na voljo
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Stopnja donosa
Podatki niso na voljo
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Povprečna stopnja donosa
0,45 %
(128)
Za izračun stopnje dobička in stopnje donosa banke Crédit Mutuel v zvezi z dejavnostjo zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, je Komisija uporabila naslednje vrednosti:
(a)
za imenovalec stopnje dobička prihodke, prejete od dejavnosti zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, to je letni znesek posredniške provizije;
(b)
za imenovalec stopnje donosa hranilne vloge, prenesene na CDC;
(c)
za števec, to je poslovni izid pred obdavčitvijo, Komisija meni, da če se kot zmerni dobiček upošteva stopnja 4,2 % od dejavnosti zbiranja hranilnih vlog pri CDC, to je poslovni izid pred obdavčitvijo, ki predstavlja 4,2 % posredniške provizije, prejete od CDC, Crédit Mutuel ni prejela prekomernega nadomestila (glej preglednico v uvodni izjavi 132).
(129)
Komisija v zvezi z drugim kazalnikom (stopnjo donosa) ugotavlja, da če se kot zmerni dobiček od dejavnosti zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, upošteva stopnja donosa petih bazičnih točk, to je če se upošteva poslovni izid pred obdavčitvijo, ki je enak 0,05 % skupnega zneska hranilnih vlog, prenesenih na CDC, iz tega sledi, da Crédit Mutuel ni prejela prekomernega nadomestila za upravljanje sheme Livret bleu v zadevnem obdobju.
(130)
V skladu z okvirom Skupnosti iz leta 2005 zmerni dobiček ne sme preseči povprečne stopnje za zadevni sektor v zadevnem obdobju. 4,2-odstotna stopnja dobička pomeni manj kot petino povprečne stopnje dobička bančnega sektorja (22,8 %). Ker je - kot je bilo navedeno v uvodni izjavi 124 - dejavnost zbiranja hranilnih vlog, centraliziranih pri CDC, dejavnost z nizkim tveganjem in torej z nizkim donosom, Komisija meni, da 4,2-odstotna stopnja dobička ni očitno čezmerna in jo je v tej zadevi mogoče šteti za zmerni dobiček.
(131)
Komisija tako tudi meni, da je upoštevanje dobička v višini petih bazičnih točk za hranilne vloge, centralizirane pri CDC, razumno z vidika povprečne stopnje donosa 45 bazičnih točk francoskega bančnega sektorja v zadevnem obdobju ter je nizek in konservativen prag tega, kar je mogoče šteti za dobiček, ki v tej zadevi ni očitno nezmeren. Poleg tega ta nizka raven dobička ustrezno upošteva raven tveganja, ki ga je Crédit Mutuel imela pri dejavnosti zbiranja za CDC in ki je, kot je navedeno v uvodni izjavi 124, nizka.
7.2.5 Preverjanje neobstoja prekomernega nadomestila
(132)
Komisija je na podlagi zgornjih ugotovitev preverila - predstavljeno v spodnji preglednici - neobstoj prekomernega nadomestila po metodi, predstavljeni v pododdelkih 7.2.1 do 7.2.4 (73):
(v mio. EUR)
NADOMESTILO
PREKOMERNO ALI PREMAJHNO NADOMESTILO
Leto
(Letna)
posredniška provizija
Celostni pristop (74)
(do konca leta 2005)
Letni pristop (75)
(od leta 2006)
1991 (od 27.9.1991 do 31.12.1991)
1,5
43,8
Se ne uporablja
(celostni pristop se uporablja do leta 2005, glej pododdelek 7.2.2)
1992
9,1
125,1
1993
16,8
184,0
1994
36,6
127,3
1995
59,5
114,5
1996
74,7
107,8
1997
82,3
88,4
1998
118,9
92,0
1999
188,9
98,3
2000
188,2
106,3
2001
181,9
91,3
2002
187,8
76,3
2003
197,7
61,2
2004
204,4
45,7
2005
196,7
15,0
2006
[…]
-39,1
2007
[…]
-24,3
2008
[…]
-6,1
(133)
Ugotoviti je mogoče, da je prekomerno nadomestilo konec leta 2005 (15 milijonov EUR) nižje od 10 % nadomestila za leto 2005 (196,7 milijona EUR). V skladu s točko 21 okvira Skupnosti iz leta 2005 je ta znesek mogoče prenesti na naslednje leto. Končni rezultat je premajhno nadomestilo v višini - 6,1 milijona EUR konec leta 2008 za celotno zadevno obdobje.
(134)
Komisija torej lahko ugotovi, da Crédit Mutuel s posredniško provizijo ni prejela prekomernega nadomestila za opravljanje storitve splošnega gospodarskega pomena, za katero je bila pooblaščena od 27. septembra 1991 do konca leta 2008.
8. SKLEPNA UGOTOVITEV
(135)
Komisija ugotavlja, da je Francoska republika nezakonito izvedla zadevni ukrep in s tem kršila člen 108(3) PDEU. Vendar je pomoč mogoče šteti za združljivo z notranjim trgom v skladu s členom 106(2) PDEU, ker nadomestilo, ki ga je plačala država, ni preseglo zneska, potrebnega za pokrivanje stroškov, ki so nastali pri izpolnjevanju obveznosti javne službe, ob upoštevanju ustreznih prejemkov in zmernega dobička za izpolnjevanje navedenih obveznosti -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, ki jo je Francoska republika odobrila podjetju Crédit Mutuel na podlagi odloka z dne 27. septembra 1991 o opredelitvi naložb splošnega pomena banke Crédit Mutuel, je združljiva z notranjim trgom.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 24. maja 2011