РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 5. aprila 2011
o ukrepih C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 in N 19/10), ki jih je Nizozemska izvedla za skupino ABN AMRO NV (ustanovljeno po združitvi banke Fortis Bank Nederland in banke ABN AMRO N)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 2114)
(Besedilo v angleškem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2011/823/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe (1) v skladu s členom 108(2) Pogodbe, in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
Nizozemska je 3. oktobra 2008 kupila banko Fortis Bank Nederland (v nadaljnjem besedilu: banka FBN) (tj. nizozemsko hčerinsko bančno družbo finančnega holdinga Fortis SA/NV (2)), vključno s sredstvi holdinga ABN AMRO Holding v lasti banke FBN (v nadaljnjem besedilu: banka ABN AMRO N) za 12,8 milijarde EUR. Pri isti transakciji je Nizozemska od banke Fortis Bank SA/NV, belgijske hčerinske bančne družbe holdinga Fortis SA/NV, odkupila tudi posojila, ki jih je prejela banka FBN, v nominalni vrednosti 16,1 milijarde EUR (3). Nizozemska je banki FBN odobrila tudi kratkoročno likvidnostno posojilo v višini 45 milijard EUR in soglašala, da bo holdingu Fortis SA/NV poravnala stroške in obveznosti, ki izhajajo iz sporazuma delničarjev konzorcija (v nadaljnjem besedilu: SDK). V SDK so bile opisane pravice in obveznosti treh finančnih ustanov (holdinga Fortis SA/NV, banke Banco Santander in banke Royal Bank of Scotland (v nadaljnjem besedilu: banka RBS) oziroma treh „članov konzorcija“), ki so se preko novoustanovljenega pravnega subjekta „RFS Holdings“ skupaj potegovale za holding ABN AMRO Holding. Nizozemska je 7. oktobra 2008 Komisiji priglasila svoje ukrepe z dne 3. oktobra 2008 (tj. nakup banke FBN za 12,8 milijarde EUR, prenovitev dolgoročnih posojil z nominalno vrednostjo 16,1 milijarde EUR in kratkoročno likvidnostno posojilo v višini 45 milijard EUR, v nadaljnjem besedilu: celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008) kot ukrepe, ki ne pomenijo državne pomoči, da bi glede teh ukrepov pridobila pravno varnost. Ker so bili ti ukrepi že izvedeni, je Komisija zadevo evidentirala kot zadevo NN (tj. pod številko NN53b/08).
(2)
Med pogajanji, ki so privedla do nakupa banke FBN 3. oktobra 2008, se je Nizozemska sklicevala na zunanje poročilo o vrednotenju […] (4), katerega kopija je bila poslana Komisiji 15. oktobra 2008.
(3)
Z dopisom z dne 30. oktobra 2008 je Komisija nizozemskemu ministrstvu za finance sporočila svoje predhodno mnenje, da ukrepi z dne 3. oktobra 2008 pomenijo državno pomoč banki FBN. Predstavniki služb Komisije in Nizozemske so se sestali 20. novembra 2008.
(4)
Nizozemska se je 21. novembra 2008 uradno odločila, da banka FBN in banka ABN AMRO N ne bosta več ločeni, ampak ju bo združila (v nadaljnjem besedilu: združitev), kot je načrtoval že holding Fortis SA/NV.
(5)
Komisija je 3. decembra 2008 sprejela odločbo (5) (v nadaljnjem besedilu: odločba z dne 3. decembra 2008), s katero je ukrepe Nizozemske z dne 3. oktobra 2008 v korist holdinga Fortis SA/NV razglasila za državno pomoč, združljivo s skupnim trgom. Vendar je v uvodni izjavi 4 te odločbe izrecno navedeno, da bo Komisija v ločenem postopku ocenila, ali ukrepi, uvedeni 3. oktobra 2008, pomenijo tudi pomoč banki FBN.
(6)
Nizozemska je 17. decembra 2008 obvestila Komisijo o nameri, da od banke FBN odkupi banko ABN AMRO N za 6,5 milijarde EUR. Prevzem je bil izveden 24. decembra 2008. Nizozemski organi so 2. februarja 2009 zaradi pravne varnosti priglasili prevzem Komisiji kot ukrep, ki ne pomeni državne pomoči.
(7)
Banka RBS, banka Banco Santander in Nizozemska so 24. decembra 2008 podpisale spremembo SDK, s katero je Nizozemska v SDK zamenjala holding Fortis SA/NV.
(8)
Nizozemska je 6. marca 2009 Komisiji poslala poročilo o skrbnem pregledu poslovanja (6) prevzetih podjetij, ki ga je pripravil […] na zahtevo Nizozemske.
(9)
Komisija je z odločbo z dne 8. aprila 2009 (v nadaljnjem besedilu: odločba z dne 8. aprila 2009) začela postopek iz člena 108(2) Pogodbe pod številko zadeve C11/09 (ex-NN53b/08) glede domnevne pomoči, dodeljene banki FBN in banki ABN AMRO N.
(10)
Komisija je 6. maja 2009 prejela pritožbo banke Van Lanschot Bank (v nadaljnjem besedilu: pritožnik), nizozemskega konkurenta banke FBN in banke ABN AMRO N. To pritožbo je Komisija 22. julija 2009 posredovala Nizozemski in jo pozvala, naj predloži pripombe. Nizozemska je 20. avgusta 2009 zaprosila za podaljšanje roka in 22. septembra 2009 poslala podroben odgovor na pritožbo. Pritožnik je z dopisoma z dne 21. avgusta 2009 in 28. avgusta 2009 predložil nadaljnja pojasnila. Komisija je 23. septembra 2009 dopisa posredovala Nizozemski, ki je nanju odgovorila 29. oktobra 2009.
(11)
Nizozemska je 15. maja 2009 Komisiji poslala dopis, v katerem je odgovorila na številna vprašanja, obravnavana v odločbi z dne 8. aprila 2009. Podroben odgovor na bistvo zadeve - za katerega je Nizozemska večkrat zaprosila - je bil Komisiji poslan 11. avgusta 2009.
(12)
Z neuradnim dokumentom z dne 15. junija 2009 in na naslednjem sestanku s Komisijo 16. junija 2009 je Nizozemska obvestila Komisijo o nameri, da izvede načrt dokapitalizacije v višini 2,5 milijarde EUR, ki bo banki ABN AMRO N omogočila ločitev od njenega matičnega podjetja ABN AMRO Bank (7). Na tem sestanku je Nizozemska navedla, da bodo po prvem vložku v višini 2,5 milijarde EUR potrebni dodatni ukrepi, ki pa jih še ni mogoče količinsko opredeliti.
(13)
V odločbi z dne 8. aprila 2009 je Komisija nizozemski finančni nadzorni organ (v nadaljnjem besedilu: organ DNB) pozvala, naj predloži pripombe glede stabilnosti banke FBN oziroma banke ABN AMRO N. Komisija je zahtevane informacije glede banke FBN prejela z dopisom z dne 18. junija 2009, dopolnjene informacije pa 5. januarja 2010. Nizozemska je 20. januarja 2010 posredovala tudi dopis organa DNB glede banke ABN AMRO N.
(14)
Podjetje ABN AMRO Bank - matično podjetje banke ABN AMRO N - je 6. julija 2009 Komisiji poslalo dopis, v katerem se je odzvalo na odločbo z dne 8. aprila 2009. Komisija je 22. julija 2009 ta dopis posredovala Nizozemski, ki je odgovorila 22. septembra 2009.
(15)
Nizozemska je 9. julija 2009 obvestila Komisijo, da je banka FBN v celoti odplačala kratkoročno financiranje, ki ga je prejela od Nizozemske v okviru likvidnostnega posojila z dne 3. oktobra 2008 v višini 45 milijard EUR.
(16)
Nizozemska je 15. julija 2009 Komisijo obvestila o načrtih banke FBN, da od holdinga Fortis Bank SA/NV odkupi banko Fortis Clearing Americas (v nadaljnjem besedilu: banka FCA).
(17)
Nizozemska je 17. julija 2009 uradno priglasila načrt z ukrepi dokapitalizacije v višini 2,5 milijarde EUR, (8) sestavljen iz instrumenta zamenjave kreditnega tveganja (credit default swap, v nadaljnjem besedilu: CDS) z učinkom na razbremenitev kapitala v višini 1,7 milijarde EUR (instrument za razbremenitev kapitala - the capital relief instrument, v nadaljnjem besedilu: CRI) in izdajo obvezno zamenljivega vrednostnega papirja (mandatory convertible security, v nadaljnjem besedilu: MCS) v vrednosti 800 milijonov EUR. Ukrepi so bili sprva evidentirani pod številko zadeve N429/09, vendar ker so bili uvedeni, preden je Komisija glede njih sprejela odločitev, je bila zadeva iz registra priglašenih pomoči premaknjena v register nepriglašene pomoči (pod številko NN 2/10).
(18)
Nizozemska je 10. septembra 2009 Komisiji poslala neuradni dokument z najnovejšimi informacijami glede postopka ločitve in navedbami, da so dodatni (količinsko neopredeljivi) ukrepi državne pomoči neizogibni.
(19)
Na sestanku s Komisijo dne 9. novembra 2009 je Nizozemska navedla, da bosta banki FBN in ABN AMRO N potrebovali dodatne ukrepe, vredne 4,39 milijarde EUR, s čimer bi celotni znesek ukrepov (vključno z ukrepi, priglašenimi 17. julija 2009) znašal 6,89 milijarde EUR. Ukrepi so bili podrobneje razloženi v dodatku z dne 10. novembra 2009 k neuradnemu dokumentu z dne 10. septembra 2009 in v dodatnem pojasnilu z dne 13. novembra 2009.
(20)
Nizozemska je 26. novembra 2009 Komisiji predložila poročilo […] s pripombami glede transakcije dne 24. decembra 2008. Poročilo je vsebovalo tudi nekaj podpornega gradiva, v katerem je bilo razloženo […].
(21)
Nizozemska je 4. decembra 2009 Komisiji predložila prvo različico (9) načrta prestrukturiranja za skupino ABN AMRO (v nadaljnjem besedilu: načrt prestrukturiranja iz decembra 2009), novi pravni subjekt, nastal z združitvijo banke FBN in banke ABN AMRO N. V načrtu je bila opisana strategija novega subjekta, vseboval pa je tudi finančne napovedi za osnovni scenarij.
(22)
Nizozemska je 14. januarja 2010 uradno priglasila nove ukrepe državne pomoči v višini 4,39 milijarde EUR, ki so bili dodani ukrepom, že priglašenim julija 2009. Komisija je nove ukrepe evidentirala pod številko N19/2010.
(23)
S sklepom z dne 5. februarja 2010 (v nadaljnjem besedilu: sklep z dne 5. februarja 2010) se je Komisija odločila, da bo razširila postopek preiskave pod številko C11/09 ter vključila ukrepe, evidentirane pod številko NN2/10 in N19/10. V tem sklepu je Komisija te ukrepe začasno odobrila kot ukrepe pomoči za reševanje do 31. julija 2010. Nizozemska je Komisiji poslala dopis, v katerem se obvezuje, da bo spoštovala prepoved določanja cen, ki velja do konca leta 2010.
(24)
Komisija je 23. marca 2010 prejela odgovor Nizozemske na sklep z dne 5. februarja 2010, v katerem je zaprosila za podaljšanje roka. Nizozemska je predložila tudi dodatne informacije glede načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 za skupino ABN AMRO, ki so vsebovale tudi finančne napovedi za najslabši možni scenarij.
(25)
Komisija je 8. aprila 2010 zastavila dodatna vprašanja, na katera je dobila odgovor 7. maja 2010. Nizozemska je 26. maja 2010 Komisiji predložila tudi dodatne informacije glede navzkrižnih obveznosti, nastalih zaradi izvajanja korektivnih ukrepov v zvezi z združitvijo (10). Istega dne je Komisija poslala elektronsko pošto z nadaljnjimi vprašanji, odgovor nanje pa je prejela 9. junija 2010.
(26)
Nizozemska je 20. julija 2010 zaprosila Komisijo za podaljšanje začasne odobritve ukrepov pomoči za reševanje, evidentiranih pod številkama NN2/10 in N19/10. Nizozemska je poslala tudi dopis, s katerim je podaljšala svojo zavezo spoštovanja prepovedi določanja cen do 30. junija 2011 oziroma do datuma sprejetja končne odločitve Komisije, pri čemer se upošteva zgodnejši datum.
(27)
Komisija se je 30. julija 2010 odločila, da podaljša začasno odobritev ukrepov pomoči za reševanje, evidentiranih pod številkama zadeve NN2/10 in N19/10, dokler ne zaključi svoje preiskave pod številko C11/09.
(28)
Nizozemska je 20. avgusta 2010 Komisiji poslala dokument, v katerem je podrobno pojasnila svojo izhodno strategijo.
(29)
Nizozemska je 5. oktobra 2010 predložila poslovni načrt za oddelek zasebnega kapitala skupine ABN AMRO. Komisiji je bil 10. januarja 2010 poslan podoben načrt za oddelek „Energy, Commodities and Transportation“ (energija, blago in transport) skupine ABN AMRO.
(30)
Skupina ABN AMRO je 15. oktobra 2010 naznanila, da bo izvedla svojo nakupno opcijo za prenehanje instrumenta za razbremenitev kapitala z dnem 31. oktobra 2010.
(31)
Nizozemska je 8. novembra 2010 poslala posodobitev (v nadaljnjem besedilu: načrt prestrukturiranja iz novembra 2010) - z datumom 29. oktober 2010 - načrta prestrukturiranja skupine ABN AMRO z dne 4. decembra 2009. Nizozemska je 10. januarja 2011 poslala dokument, v katerem je pojasnila, kako je skupina ABN AMRO posodobila napovedi z dne 8. novembra 2010 v primerjavi s prvotnimi napovedmi z dne 4. decembra 2009.
(32)
Med postopkom so potekale številne izmenjave podatkov, telefonske konference in srečanja med predstavniki Nizozemske, banke ABN AMRO N in banke FBN ter Evropske komisije.
2. PODROBEN OPIS UPRAVIČENCEV IN UKREPOV
2.1 Nastanek skupine ABN AMRO
(33)
Spomladi 2007 so člani konzorcija ustanovili nov pravni subjekt „RFS Holdings“, da bi kupili holding ABN AMRO Holding.
(34)
Člani konzorcija so nameravali holding ABN AMRO Holding razdeliti na tri dele, dogovori za ta postopek delitve pa so bili navedeni v sporazumu delničarjev konzorcija (SDK).
(35)
Da bi pospešili razdružitev, so člani konzorcija ustvarili t. i. „tracking shares“, delnice, ki so predstavljale ekonomsko lastništvo podjetja vsakega člana konzorcija. Tako so banka RBS, banka Banco Santander in holding Fortis SA/NV postali ekonomski (11) lastniki t. i. deleža R, deleža S in deleža N (v nadaljnjem besedilu: ABN AMRO R, ABN AMRO S in ABN AMRO N).
(36)
ABN AMRO R je med drugim vključevala poslovno enoto (v nadaljnjem besedilu: PE) Global Business & Markets, PE Asia, PE Global Transaction Services and the international network, medtem ko je ABN AMRO S med drugim vključevala PE Latin America in PE Antonveneta (Italija).
(37)
Banko ABN AMRO N sta sestavljali PE Netherlands in Private Banking, pa tudi skupina International Diamond and Jewelry Group.
(38)
Postavke, ki niso bile razporejene med posamezne člane konzorcija, so bile združene v t. i. ABN AMRO deležu Z (v nadaljnjem besedilu: ABN AMRO Z), ki je, na primer, ostal odgovoren za funkcije na sedežu podjetja. Vsak član konzorcija je imel sorazmeren delež (12) v ABN AMRO Z.
(39)
Nizozemska je 3. oktobra 2008 od Fortis Bank SA/NV kupila banko FBN za 12,8 milijarde EUR. Zaradi tega odkupa je Nizozemska postala tudi posredni lastnik banke ABN AMRO N, saj je bila banka FBN - v okviru Fortis Bank SA/NV - pravni lastnik banke ABN AMRO N. Nizozemska se je 3. oktobra 2008 tudi obvezala, da bo holdingu Fortis SA/NV poravnala morebitne stroške, ki bi jih imel zaradi nadaljnje prisotnosti v SDK. Banka RBS, banka Banco Santander in Nizozemska so 24. decembra 2008 podpisale spremembo SDK, s katero je Nizozemska v SDK zamenjala holding Fortis SA/NV.
(40)
Nizozemska je 24. decembra 2008 od banke FBN odkupila banko ABN AMRO N za 6,5 milijarde EUR in tako postala neposredni lastnik ABN AMRO N. Pred tem odkupom je Nizozemska banko ABN AMRO N nadzorovala posredno prek banke FBN.
(41)
Diagram 1:
Ločitev ABN AMRO N
(42)
Nizozemska se je 21. novembra 2008 odločila, da bo banko ABN AMRO N združila z banko FBN (kar je bil neizveden namen holdinga Fortis SA/NV). Združitev se je lahko izvedla šele po ločitvi banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank, njenega matičnega podjetja. Najprej so bile dejavnosti banke ABN AMRO N prenesene na nov pravni subjekt v okviru ABN AMRO Bank, poimenovan ABN AMRO II.
(43)
ABN AMRO II je bila 6. februarja 2010 ločena, kot je opisano v uvodni izjavi 41, in preimenovana v ABN AMRO Bank. Sočasno je bil pravni subjekt, do takrat znan kot ABN AMRO Bank, preimenovan v „The Royal Bank of Scotland NV“ (v nadaljnjem besedilu: RBS NV) (glej diagram 1).
(44)
Preden se je lahko novi subjekt, ABN AMRO Bank, združil z banko FBN, je bilo treba izvesti korektivne ukrepe v zvezi z združitvijo. Ko je holding Fortis SA/NV leta 2007 kupil ABN AMRO N, je Komisija sklenila (13) (v nadaljnjem besedilu: odločba o združitvi), da bi združitev med bankama ABN AMRO N in FBN povzročila težave s koncentracijo na nizozemskem bančnem trgu, zlasti v segmentih komercialnega bančništva in odkupa terjatev.
(45)
Da bi odpravil težave s koncentracijo, se je holding Fortis SA/NV zavezal, da bo nekaj dejavnosti (tj. oddelek odkupa terjatev podružnice IFN in dejavnosti komercialnega bančništva podružnice New HBU) prodal banki Deutsche Bank. Ko je Nizozemska 3. oktobra 2008 kupila banko FBN in ABN AMRO N, holding Fortis SA/NV še ni zaključil načrtovane prodaje podružnic New HBU in IFN banki Deutsche Bank. Ko se je Nizozemska odločila, da bo nadaljevala z združitvijo banke FBN in banke ABN AMRO N, je ponovno začela pogajanja z banko Deutsche Bank (14). Prodaja podružnic New HBU in IFN banki Deutsche Bank je bila zaključena 1. aprila 2010.
(46)
New HBU je imela skupna sredstva v višini [10 - 20] milijard EUR in zaposlovala okoli [1 000 - 1 500] ekvivalentov polnega delovnega časa (v nadaljnjem besedilu: EPDČ). New HBU je obsegala Hollandsche Bank Unie (v nadaljnjem besedilu: banka HBU) (komercialno banko v lasti banke ABN AMRO N), nekaj prodajnih mest ABN AMRO (13 od skupno 78) in nekaj enot ABN AMRO, zadolženih za stranke podjetij (2 od skupno 5).
(47)
Banki ABN AMRO Bank in FBN sta se uradno združili 1. julija 2010 in ustanovili skupino ABN AMRO, kot je opisano v diagramu 2 v uvodni izjavi 49.
(48)
Nizozemska je upravljanje svojega deleža v ABN AMRO Z prenesla na novo banko ABN AMRO Bank, saj ni želela nameniti sredstev za vsakodnevno upravljanje tega deleža. Kljub temu je Nizozemska ostala pravni lastnik ABN AMRO Z ter je upravičena do vseh morebitnih dobičkov in odgovorna za vse morebitne izgube ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Nastanek skupine ABN AMRO
2.2 Upravičenci
2.2.1 Gospodarske dejavnosti ABN AMRO N in ABN AMRO Z
(50)
Banko ABN AMRO N, ki je bila na solo osnovi tretja največja banka na Nizozemskem za banko Rabobank in banko ING, sta sestavljali PE Netherlands in PE Private Banking.
(51)
Prva poslovna enota, PE Netherlands, je nudila storitve bančnega poslovanja s prebivalstvom in komercialne bančne storitve preko mreže poslovnih enot, ki je obsegala 510 bančnih trgovin in 78 svetovalnih podružnic, pa tudi prek alternativnih kanalov, kot so internet, bankomati (ATM) (16) in klicni centri. PE Netherlands je zaposlovala približno 19 000 EPDČ.
(52)
Na področju storitev bančnega poslovanja s prebivalstvom je imela PE Netherlands močno franšizo strank, segmentirano na „masovno prodajo na drobno“ (mass retail) (več kot [3,5 - 5] milijonov strank) in „prednostno bančništvo“ (preferred banking) (več kot [250 000 - 420 000] strank) (17), ki ji je nudila širok spekter proizvodov (kot so prihranki, naložbe, hipoteke, zavarovanja, posojila na podlagi kreditnih kartic in plačila).
(53)
Na področju komercialnega bančništva je banka ABN AMRO N nudila storitve [300 000 - 400 000] MSP (18) in [9 000 - 21 000] večjim podjetniškim strankam (v skladu s pogoji SDK so bile večje stranke banke ABN AMRO Bank dodeljene banki RBS) s širokim spektrom proizvodov (kot so krediti, upravljanje s plačili in gotovino, prihranki, zakladništvo, upravljanje tveganja in zavarovanja, zahtevne finančne rešitve in proizvodi, lizing in odkup terjatev).
(54)
Druga poslovna enota, PE Private Banking, je bila usmerjena na posameznike z neto naložbenimi sredstvi nad 1 milijonom EUR z različnimi proizvodi na področju upravljanja s sredstvi in načrtovanja nepremičnin. PE Private Banking je ustvarila dobro razvito mrežo s pomočjo notranje rasti na Nizozemskem in v Franciji ter s pomočjo prevzemov v Nemčiji (Delbrück Bethmann Maffei) in Belgiji (Bank Corluy). PE Private Banking je obsegala tudi francosko skupno zavarovalniško podjetje Neuflize Vie.
(55)
Med dejavnostmi, ki jih je Nizozemska kupila 3. oktobra 2008, je tudi International Diamond and Jewelry Group, oddelek, namenjen podjetjem, ki so vključena v proizvodnjo nakita in trgovanje z diamanti.
(56)
ABN AMRO Z ni obsegala operativnih sredstev, vendar je med drugim vključevala terjatve za davek, številne udeležbe (med drugim v Saudi Hollandi Bank) in preostali portfelj zasebnega kapitala. Kar zadeva obveznosti, so obstajali določba o poravnavi obveznosti, povezanih z ministrstvom za pravosodje Združenih držav, druge določbe (delno povezane z osebjem) in medpodjetniško financiranje sredstev podjetja. Kot je navedeno v sprotni opombi 11, delež v lasti Nizozemske predstavlja 33,81 % ABN AMRO Z.
(57)
V preglednici 1 so povzeti ključni pro-forma finančni podatki banke ABN AMRO N:
Preglednica 1
Ključni finančni podatki ABN AMRO N (v milijonih EUR)
2008
2009
Prihodki od poslovanja skupaj (19)
5 189
4 899
Čisti dobiček
471
(117)
Kapitalski donos
6,7 %
-2,7 %
Razmerje med stroški in prihodki
73 %
77,5 %
Sredstva skupaj
183 539
202 084
Lastniški kapital skupaj
7 044
4 278 (20)
TPS (21)
91 700
74 973 (22)
Kapital prvega reda (Tier 1)
9,4 %
10,2 % (23)
Kapitalski deleži ali kapitalska ustreznost po standardih BIS skupaj
12,6 %
14,8 %
Stabilno financiranje / nelikvidna sredstva
107 %
110 %
Vir: ABN AMRO Bank NV, Letni pregled 2009, nekdanja ABN AMRO Z in konsolidacija lastniškega kapitala, vendar vključno z New HBU.
(58)
V finančnem letu 2009 je banka ABN AMRO N utrpela izgubo v višini 117 milijonov EUR. Do izgube je prišlo zaradi večje oslabitve posojil, pritiska na obrestne marže, višjih stroškov, povezanih z nizozemskim sistemom zajamčenih vlog ter stroškov ločitve in integracije (24). Če ne bi bilo stroškov ločitve in integracije, bi banka ABN AMRO N v letu 2009 zabeležila majhen čisti dobiček v višini 52 milijonov EUR.
2.2.2 Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Na solo osnovi je bila banka FBN četrta največja banka na nizozemskem trgu (za Rabobank, ING in ABN AMRO N, vendar pred SNS REAAL).
(60)
Nizozemska (in pred tem holding Fortis SA/NV) je imela v neposredni lasti 92,6 % banke FBN, naložbeni mehanizem Fortis FBN(H) Preferred Investments BV pa je imel v lasti preostali delež 7,4 % v obliki prednostnih delnic. Nizozemska je imela v lasti 70 % delnic v tem naložbenem mehanizmu, preostalih 30 % pa je bilo v lasti številnih zasebnih vlagateljev (25). Prednostne delnice v zasebni lasti so imele nominalno vrednost 210 milijonov EUR in (nekumulativno) dividendo v višini 5,85 % (26).
(61)
Dejavnosti banke FBN so bile razdeljene na tri segmente - bančno poslovanje s prebivalstvom, zasebno bančništvo in poslovanje s podjetji.
(62)
Dejavnosti poslovanja s prebivalstvom so vključevale tradicionalne dejavnosti na področju poslovanja s prebivalstvom (z mrežo 157 podružnic, [2 - 3] milijoni posameznikov in [20 000 - 60 000] MSP), pa tudi Directbank (ki je nudila hipotekarne rešitve prek posrednikov) ter proizvode potrošniškega financiranja in plačilne kartice banke Alfam oziroma ICS.
(63)
Segment zasebnega bančništva se je v glavnem razvil pod znamko Fortis Mees Pierson in je nudil storitve upravljanja premoženja (načrtovanje nepremičnin, naložbe, posojila in zavarovanje) na podlagi segmentacije [15 000 - 40 000] strankam po vsej Nizozemski.
(64)
Na področju poslovanja s podjetji je imela banka FBN sedem pododdelkov: oddelek „komercialno bančništvo“ (1) banke FBN je imel 23 poslovnih centrov, ki so nudili več proizvodov podjetjem s prometom do 250 milijonov EUR. Podjetjem s prometom, višjim od 250 milijonov EUR, in javnemu sektorju je storitve nudil drug oddelek, „bančno poslovanje s podjetji in javnofinančni bančni posli“ (2). Ostali oddelki so bili „naložbeno bančništvo“ (3) (27), „posebne finančne storitve“ (4) (28), „energija, blago in transport“ (5), „svetovni trgi in institucionalno bančništvo“ (6) (29) ter „klirinški skladi in skrbništvo“ (7) (30).
(65)
V preglednici 2 so povzeti ključni finančni podatki banke FBN:
Preglednica 2
Ključni finančni podatki FBN
(v milijonih EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Prihodki od poslovanja skupaj
3 473
3 553
3 096
2 171
Čisti dobiček
1 157
1 296
-18 486
406
Kapitalski donos (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Razmerje med stroški in prihodki
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Sredstva skupaj
209 749
272 378
184 203
189 785
Lastniški kapital skupaj
5 910
21 763
2 944
4 716
TPS
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Kapital prvega reda (Tier 1)
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kapitalski deleži skupaj
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Razmerje med posojili in vlogami
167 %
237 %
208 %
Vir: Letni poročili banke FBN za leto 2008 in 2009.
(66)
Leta 2008 je imela banka FBN 18,5 milijarde EUR izgube, vendar je bila ta izguba večinoma povezana z izrednimi postavkami. Podjetje je moralo poročati o čisti izgubi v višini 16,8 milijarde EUR pri svojem deležu v RFS Holdings in njegovi prodaji, v svojem oddelku Prime Fund Solutions pa je zaradi Madoffove goljufije (34) utrpelo tudi oslabitev v višini 922 milijonov EUR (neto brez davka). Čisti osnovni dobiček brez teh elementov je znašal 604 milijone EUR in je bil skoraj v celoti realiziran v prvi polovici leta 2008.
(67)
V letu 2009 je banka FBN realizirala čisti dobiček v višini 406 milijonov EUR, pri čemer sta ji pomagala dva izredna dobička (denarna poravnava s podjetjem Fortis Capital Company v višini 362,5 milijona EUR in z Madoffom povezano vračilo rezervacij v višini 16 milijonov EUR). Čisti osnovni dobiček se je zmanjšal na 27 milijonov EUR (35) (s 604 milijona EUR v letu 2008).
2.2.3 Skupina ABN AMRO
(68)
Skupina ABN AMRO, ki je bila ustanovljena po združitvi banke FBN in banke ABN AMRO Bank (tj. dejavnosti banke ABN AMRO N) 1. julija 2010, združuje vse dejavnosti banke FBN in banke ABN AMRO N v dveh ločenih poslovnih enotah, „bančno poslovanje s prebivalstvom in zasebno bančništvo“ ter „komercialno bančništvo in poslovanje s podjetji“. Skupina je imela v letu 2008 pro forma prihodke od poslovanja v višini 7,15 milijarde EUR in pro forma celotna sredstva v višini 360 milijard EUR. V skladu z najnovejšimi podatki (36) ima skupina ABN AMRO po MSRP (37) skupni lastniški kapital v višini 11,7 milijarde EUR.
(69)
Skupina ABN AMRO je dobro razpršena, saj ima 4,2 milijarde EUR prihodka od poslovanja oddelka za bančno poslovanje s prebivalstvom in zasebno bančništvo ter 2,8 milijarde EUR prihodka od poslovanja oddelka za komercialno bančništvo in poslovanje s podjetji. Z geografskega vidika večina prihodkov skupine ABN AMRO (tj. [65 - 95] % skupnega prihodka) izhaja iz Nizozemske.
(70)
V segmentu poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva ima integrirana skupina ABN AMRO tržni delež [15 - 20] % in [15 - 20] % (38) na področju „masovne prodaje na drobno“ oziroma „prednostnega bančništva“ (39), zaradi česar je glede na tržni delež na nizozemskem bančnem trgu tretja po velikosti. V segmentu zasebnega bančništva (z blagovno znamko ABN AMRO Mees Pierson) je skupina ABN AMRO na nizozemskem trgu s tržnim deležem približno [30 - 40] % (40) daleč največja. V segmentu komercialnega bančništva in poslovanja s podjetji znaša tržni delež skupine ABN AMRO okoli [15 - 25] % (41).
(71)
Skupina ABN AMRO ne vključuje več podružnice New HBU in dejavnosti podružnice IFN na področju odkupa terjatev, saj so bile 1. aprila 2010 odprodane v okviru korektivnega ukrepa v zvezi z združitvijo.
(72)
V tem procesu prestrukturiranja sta bila odprodana tudi majhna oddelka banke FBN (tj. Intertrust in Prime Fund Solutions (v nadaljnjem besedilu: oddelek PFS), ki nista več del skupine ABN AMRO.
(73)
Septembra 2009 sta banka FBN (in njen partner Banque Générale du Luxembourg (v nadaljnjem besedilu: BGL) (42) prodala Intertrust podjetju Waterland, ki je specializirano za zasebni kapital. Intertrust je eden izmed največjih akterjev na področju upravljanja globalnih skladov in podjetij. Zaposluje 1 000 strokovnjakov v 19 državah, prihodki iz poslovanja in TPS pa znašajo […] milijonov EUR oziroma […] milijonov EUR.
(74)
Banka FBN je maja 2010 napovedala tudi prodajo oddelka PFS banki Credit Suisse. Oddelek PFS nudi storitve skladov panogi upravljanja alternativnih sredstev, med katere sodijo upravljanje, bančništvo, skrbništvo in financiranje. Med njegove stranke sodijo tako majhni upravitelji premoženja kot velike svetovne institucije, kot so pokojninski skladi in državni naložbeni skladi. Oddelek PFS je bil odgovoren za 922 milijonov EUR vredno rezervacijo po obdavčitvi, povezano z Madoffovo goljufijo, ki jo je banka FBN evidentirala v letu 2008. PFS ima prihodke v višini […] milijonov EUR in TPS v višini […] milijonov EUR.
(75)
Skupina ABN AMRO je 4. marca 2011 objavila svoje rezultate za poslovno leto 2010, ki so pokazali izgubo v višini 414 milijonov EUR. Brez stroškov ločitve in integracije je skupina ABN AMRO zabeležila osnovni dobiček v višini 1 077 milijonov EUR. 31. decembra 2010 so osnovni kapital prvega reda, kapital prvega reda in skupni kapitalski deleži skupine ABN AMRO znašali 10,4 %, 12,8 % oziroma 16,6 %. Skupina ABN AMRO je po posvetovanju z Nizozemsko oblikovala dividendno politiko, namenjeno izplačilu 40 % zabeleženega letnega dobička.
2.3 Opis načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 in posodobljenega načrta prestrukturiranja iz novembra 2010
(76)
Nizozemska je načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 Komisiji predložila 4. decembra 2009. Dodatne informacije je zagotovila marca 2010 (43). Osrednji del poslovnega koncepta, razvitega v načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009, je združitev bank FBN in ABN AMRO N. Skupina ABN AMRO, nova banka, nastala na podlagi načrta prestrukturiranja iz decembra 2009, se bo osredotočila na srednji segment trga na Nizozemskem (44) ter bo dejavna na področjih bančnega poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva ter komercialnega bančništva in poslovanja s podjetji.
(77)
Načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 izhaja iz ugotovitve, da potrebe po kapitalu niso bile povezane z uspešnostjo bank FBN in ABN AMRO N, ampak s potrebo po financiranju njune ločitve od matičnih podjetij in vnaprejšnjih stroškov integracije zaradi združitve.
(78)
V scenariju nasprotnih dejstev brez državne pomoči načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 priznava, da bi holding Fortis SA/NV brez usklajenega prizadevanja vlad držav Beneluksa razpadel, kar bi za seboj potegnilo tudi banki FBN in ABN AMRO N.
(79)
Načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 vsebuje finančne napovedi za obdobje 2009-2012 s členitvijo na oddelke Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International in Commercial & Merchant Banking. Za leto 2012 je skupina ABN AMRO izračunala t. i. „run-rate profit“ (gre za ekstrapolacijo tekočih rezultatov, ki se razširijo na določeno obdobje, v tem primeru na leto 2012), dobiček, ki ne zajema stroškov prehoda in predvideva, da so bili stroški sinergije že upoštevani za celotno leto. Te napovedi so bile narejene za osnovni scenarij in najslabši možni scenarij.
(80)
Nizozemska je 8. novembra 2010 posodobila finančne napovedi načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 za obdobje do leta 2012, vključno z dodatnimi napovedmi za leto 2013 iz načrta prestrukturiranja iz novembra 2010.
(81)
V osnovnem scenariju Nizozemska izhaja iz domneve, da se bo obseg poslovanja povečeval v skladu z inflacijo. Predvideno je, da se bodo stroški dela povečali za [1 - 6] % na leto, drugi stroški pa za zmernejših [1 - 5] % na leto. Nizozemska tudi predvideva, da se bodo rezervacije za izgube pri posojilih skupine ABN AMRO, ki so bile v letu 2009 precej visoke, začele zniževati.
(82)
V osnovnem scenariju načrta prestrukturiranja iz novembra 2010 skupina ABN AMRO v letu 2010 realizira negativni čisti poslovni izid v višini […] milijonov EUR, nato pa od leta 2011 ponovno posluje z dobičkom (tj. v letu 2011 z dobičkom v višini […] milijonov EUR).
(83)
Za leti 2012 in 2013 se pričakuje, da bo čisti dobiček skupine ABN AMRO narasel na […] milijonov EUR oziroma […] milijonov EUR, kar pomeni kapitalski donos (45) v višini približno […] %. Izboljšanje dobičkonosnosti skupine ABN AMRO spodbujajo večji prihodki iz poslovanja (ki bi se morali po nizkih številkah leta 2009 povečati), program za znižanje stroškov, ki bi moral ob normalnem delovanju znižati stroške za 1,1 milijarde EUR pred obdavčitvijo na leto, in normalizacija rezervacij za izgube pri posojilih po najvišji vrednosti v letu 2009. Po napovedih bo leta 2013 razmerje med stroški in prihodki skupine ABN AMRO […] %.
(84)
Osnovni scenarij
Preglednica 3
2009 (dejansko)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 „run rate“ (O)
2013 (O)
Prihodki od poslovanja
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisti prihodki od obresti
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisti prihodki od provizij in pristojbin
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Drugi prihodki
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Odhodki iz poslovanja
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Odhodki iz poslovanja - poslovanje brez sprememb
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Odhodki iz poslovanja - prehodnega
- 310
[…]
[…]
[…]
Izid iz rednega poslovanja
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Oslabitve posojil
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Dobiček pred odbitkom davka
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Davki in manjšinske obveznosti
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisti dobiček
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisti osnovni dobiček
(prej stroški prehoda)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
V najslabšem možnem scenariju v načrtu prestrukturiranja iz novembra 2010 je Nizozemska izhajala iz previdnejših domnev kot v osnovnem scenariju. Uporabila je obrestne marže, ki so bile 7,5 % nižje kot v osnovnem scenariju, bolj previdne napovedi glede provizij in pristojbin (4-odstotna letna rast v primerjavi s 7-odstotno v osnovnem scenariju), nižje sinergije (vpliv - […] milijonov EUR na dobiček v letu 2013) in 15 % nižjo stopnjo vračila rezervacij za izgube pri posojilih (vpliv - […] milijonov EUR na dobiček v letu 2013).
(86)
Čeprav te previdnejše številke vodijo v slabše rezultate, bi skupina ABN AMRO še vedno imela dobiček. Najslabši možni scenarij napoveduje čisti osnovni dobiček v višini […] milijonov EUR in […] milijonov EUR v letu 2012 oziroma 2013 (v primerjavi z […] milijoni EUR in […] milijoni EUR v osnovnem scenariju).
(87)
V svojem načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 je Nizozemska obravnavala tudi svojo izhodno strategijo, pri čemer je poudarila, da ne namerava ostati dolgoročni vlagatelj v skupino ABN AMRO.
(88)
Nizozemska je z dopisom z dne 20. avgusta 2010 Komisiji predložila več podrobnosti o tej strategiji. Nizozemska je pojasnila, da načrtuje ponudbo v obliki IPO (47), odprte pa so tudi druge možnosti, kot je zasebna prodaja vlagatelju ali udeležencu na trgu. Nizozemska v svojem dopisu z dne 20. avgusta 2010 navaja, da bo za prvo javno ponudbo morda na voljo prvi delež med [0 - 50] - [10 - 60] % najprej leta […], ki ji bo sledila druga ponudba [0 - 50] - [10 - 60] % leta 2015. Nizozemska želi povrniti svojo prvotno naložbo, ki se je zaradi stroškov financiranja povečala za [2 - 5] %. Nizozemska namerava zmanjšati svoj delež v skupini ABN AMRO na največ [25 - 65] %, po možnosti pred koncem leta [2014 - 2018]. Na koncu je Nizozemska pripravljena, da se v celoti umakne. Končno odločitev glede prve javne ponudbe bo sprejel finančni minister, odvisna pa bo od tržnih razmer, „pripravljenosti“ skupine ABN AMRO na prvo javno ponudbo in pričakovanih prihodkov. 24. januarja 2011 je nizozemska vlada svojo izhodno strategijo tudi javno objavila (48).
(89)
Načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 (in posodobljeni načrt prestrukturiranja iz novembra 2010) kaže, da je - po uvedbi vseh ukrepov državne pomoči - skupina ABN AMRO dovolj kapitalizirana. Med obdobjem prestrukturiranja bi morali napovedani deleži kapitala prvega reda v letih med 2009 in 2012 ostati dejansko višji od […] % in se v letu 2013 še povečati na […] %.
(90)
V svojem načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 je Nizozemska pojasnila, da je skupina ABN AMRO že odprodala številne dejavnosti. Poleg prodaje podružnic New HBU in IFN v okviru korektivnega ukrepa v zvezi z združitvijo sta banki ABN AMRO N in FBN odprodali tudi Intertrust in oddelek PFS.
(91)
V primerjavi s skupino ABN AMRO predstavljata Intertrust in oddelek PFS skupaj [0 - 5] %, [0 - 5] % in [0 - 5] % napovedanih skupnih prihodkov iz poslovanja, stroškov oziroma TPS.
(92)
Med procesom prestrukturiranja je banka FBN izpeljala tudi nakup, da bi popravila neskladnost zaradi razdružitve holdinga Fortis SA/NV. Banka FBN je bila pravni lastnik PE Brokerage, Clearing and Custody in vseh uradov, povezanih s tem poslom, razen urada v Chicagu, ki je ostal del Fortis Bank SA/NV. Da bi popravila neskladnost, nastalo zaradi ločitve, je banka FBN 31. julija 2009 kupila podružnico banke Fortis Clearing Americas v Chicagu od Fortis Bank SA/NV za približno […] milijonov USD.
2.4 Opis ukrepov
(93)
Za namene opredelitve posameznih ukrepov državne pomoči Komisija v tem sklepu uporablja enake črkovne kode, kot jih je uporabila v sklepu z dne 5. februarja 2010.
2.4.1 Ukrepi, zajeti v odločbi z dne 8. aprila 2009
(94)
Nizozemska je 3. oktobra 2008 od holdinga Fortis SA/NV kupila banko FBN (vključno z banko ABN AMRO N) za 12,8 milijarde EUR (v nadaljnjem besedilu: ukrep X). Komisija glede tega ukrepa ni začela postopka, saj sam po sebi banki FBN ni zagotovil državne pomoči, čeprav je bil del transakcije, ki je banki FBN zagotovila državno pomoč (glej uvodno izjavo 32 odločbe z dne 8. aprila 2009).
(95)
V času, ko je banko FBN kupila Nizozemska, je bila banka glede financiranja močno odvisna od Fortis Bank SA/NV. Da bi zagotovila popolno ločitev banke FBN od Fortis Bank SA/NV, je morala Nizozemska prekiniti povezavo med banko FBN in Fortis Bank SA/NV, ki je temeljila na financiranju. Da bi prekinila obstoječo povezavo, je Nizozemska banki FBN 3. oktobra 2008 odobrila kratkoročno likvidnostno posojilo v višini 45 milijard EUR (v nadaljnjem besedilu: ukrep Y1). To likvidnostno posojilo je banki FBN omogočilo, da je Fortis Bank SA/NV odplačala kratkoročna posojila v višini 34 milijard EUR. Nizozemska je zamenjala Fortis Bank SA/NV tudi v vlogi posojilodajalca dolgoročnih posojil banki FBN v nominalnem znesku 16,1 milijarde EUR za t. i. „prenovitev“ (v nadaljnjem besedilu: ukrep Y2) (49).
(96)
Kratkoročno likvidnostno posojilo, zajeto v ukrepu Y1, se je izvajalo do konca junija 2009. V času veljavnosti ukrepa se je obrestovanje nekajkrat spremenilo. V obdobju med 6. oktobrom 2008 in 23. oktobrom 2008 je Nizozemska banki FBN zagotovila kratkoročno financiranje po obrestni meri EONIA (50) (za posojilo čez noč v višini največ 5 milijard EUR) ali obrestni meri EURIBOR (51) (za dolgoročno likvidnost v višini največ 40 milijard EUR) brez dodatne razlike. Po 23. oktobru 2008 je bilo krajše obdobje (do 5. novembra 2008), med katerim je Nizozemska uporabljala obrestno mero EONIA + 50 bazičnih točk in obrestno mero EURIBOR + 50 bazičnih točk. Med tem drugim obdobjem je bil dogovor še vedno za najvišja zneska 5 milijard EUR za likvidnost čez noč in 40 milijard EUR za dolgoročno likvidnost. V obdobju med 5. novembrom 2008 in 1. marcem 2009 je Nizozemska uporabljala obrestno mero EONIA + 25 bazičnih točk za posojila čez noč, obrestno mero EURIBOR + 25 bazičnih točk za posojila z zapadlostjo (52) manj kot tri mesece in obrestno mero EURIBOR + 50 bazičnih točk za posojila z zapadlostjo več kot tri mesece (53). Po 1. marcu 2009 je Nizozemska razvila dvostopenjski sistem, ki je spodbujal banko FBN k zmanjšanju odvisnosti od države. Prva tranša financiranja (ne glede na rok zapadlosti) je bila na voljo po obrestni meri EURIBOR + 25 bazičnih točk, ko pa je bil ta prag presežen, je lahko banka FBN pridobila dodatno likvidnost samo po obrestni meri EURIBOR + 50 bazičnih točk (54). Znesek skupnega likvidnostnega posojila in znesek prvega praga sta bila postopno znižana. Nizozemska je 9. julija 2009 obvestila Komisijo, da je banka FBN državi odplačala vsa kratkoročna posojila.
(97)
Dolgoročna posojila, ki jih je prevzela Nizozemska (ukrep Y2), so znašala 16,1 milijarde EUR, vključno z 8,15 milijarde EUR kapitala drugega reda (od tega so bile 3 milijarde EUR presežnega kapitala drugega reda (upper Tier 2)) in 7,95 milijarde EUR prednostnih posojil.
(98)
Nizozemska je 24. decembra 2008 kupila banko ABN AMRO N od banke FBN za 6,5 milijarde EUR (v nadaljnjem besedilu: ukrep Z). Nizozemska nakupa ni plačala z denarnimi sredstvi, ampak je za 6,5 milijarde EUR zmanjšala dolgoročni dolg, ki ga je prevzela v okviru celovitih transakcij z dne 3. oktobra 2008 kot del ukrepa Y2. Z drugimi besedami, Nizozemska se je odpovedala terjatvi v višini 6,5 milijarde EUR nasproti banki FBN, da je kupila banko ABN AMRO N (55).
2.4.2 Ukrepi, zajeti v sklepu z dne 5. februarja 2010
(99)
Nekateri ukrepi, zajeti v sklepu z dne 5 februarja 2010 (56), so bili Komisiji priglašeni julija 2009, preostali ukrepi pa januarja 2010. Nizozemska je julija 2009 priglasila instrument za razbremenitev kapitala ali „CRI“ (capital relief instrument) (v nadaljnjem besedilu: ukrep A, ki ima učinek razbremenitve kapitala v višini 1,7 milijarde EUR), izdajo obvezno zamenljivega vrednostnega papirja (mandatory convertible security, v nadaljnjem besedilu: MCS) v vrednosti 500 milijonov EUR (v nadaljnjem besedilu: ukrep B1) in drugo tranšo MCS v višini 300 milijonov EUR (v nadaljnjem besedilu: ukrep B2).
(100)
Nizozemska je januarja 2010 priglasila dodatne ukrepe v zvezi s kapitalom, vredne 4,39 milijarde EUR. Nizozemska je vpisala dodatne instrumente MCS v višini 2,28 milijarde EUR, da bi pokrila dodatne stroške ločitve (780 milijonov EUR, v nadaljnjem besedilu: ukrep B3), kapitalski primanjkljaj zaradi prodaje podružnice New HBU (300 milijonov EUR, v nadaljnjem besedilu: ukrep B4) in stroške integracije (1,2 milijarde EUR, ukrep B5). Da bi kapital prvega reda banke FBN uskladila z regulativnimi zahtevami, je Nizozemska pretvorila 1,35 milijarde EUR kapitala drugega reda banke FBN, ki je že bil v lasti države, v kapital prvega reda (v nadaljnjem besedilu: ukrep C). Nizozemska je drugim članom konzorcija tudi plačala 740 milijonov EUR v denarnih sredstvih (v nadaljnjem besedilu: ukrep D), kot je bilo predvideno v SDK, da bi rešila težave, ki so nastale med procesom ločitve. Prav tako je Nizozemska zagotovila jamstvo za navzkrižne obveznosti, nastale zaradi prodaje New HBU (v nadaljnjem besedilu: ukrep E).
(101)
Nizozemska je z zamenjavo kreditnega tveganja prodala kreditno zavarovanje za nizozemski hipotekarni portfelj banke ABN AMRO N, ki predstavlja približno [30 - 80] % skupnega portfelja stanovanjskih posojil banke ABN AMRO N. Ta ukrep je zmanjšal tveganju prilagojena sredstva banke ABN AMRO N.
(102)
Da bi poplačala kreditno zavarovanje, nizozemska vlada prejema letno plačilo v višini 51,5 bazične točke (izračunane kot odstotek vrednosti portfelja na začetku vsakega referenčnega obdobja).
(103)
To plačilo je bilo izračunano z metodo stroškov kapitalskega ekvivalenta. Nizozemska je ocenila, koliko kapitala bi banka ABN AMRO N lahko sprostila zaradi instrumenta za razbremenitev kapitala (namreč 1,7 milijarde EUR, na podlagi zahtev Basla I, ki so še vedno veljale v času, ko je bil sprejet dogovor glede razbremenitve kapitala), nato pa je izračunala donos v višini 10 % na to razbremenitev kapitala (namreč 10 % na 1,7 milijarde EUR), kar je bilo enako 51,5 bazične točke prvotne vrednosti portfelja v višini 34,5 milijarde EUR.
(104)
Banka ABN AMRO N je vsako leto ohranila tranšo prve izgube v višini 20 bazičnih točk (izračunano kot odstotek prvotne vrednosti portfelja).
(105)
Banka ABN AMRO N je ohranila navpični prerez preostalega tveganja v višini 5 %.
(106)
Oblikovanje cen instrumenta kreditnega zavarovanja potem, ko bi banka ABN AMRO N v celoti sprejela kapitalske zahteve Basla II, ne bi bilo prilagojeno, čeprav bi bil učinek razbremenitve kapitala instrumenta za razbremenitev kapitala precej manjši.
(107)
Načeloma je imel dogovor o zamenjavi kreditnega tveganja rok zapadlosti sedem let, vendar je imela banka ABN AMRO N nakupno opcijo, ki ji je omogočala, da prekine dogovor ob različnih predhodno določenih referenčnih datumih (npr. oktobra 2010, januarja 2011 in januarja 2012) (57).
(108)
V okviru zamenjave kreditnega tveganja so morali trije partnerji konzorcija zagotoviti, da je bila ABN AMRO Z dovolj kapitalizirana. Zaradi tega je morala Nizozemska prispevati 2,2 milijarde EUR za kapitalski primanjkljaj ABN AMRO Z. Namen instrumenta za razbremenitev kapitala je bil omogočiti banki ABN AMRO N, da izplača del prispevka za ABN AMRO Z v višini 2,2 milijarde EUR.
(109)
Nizozemska se je namesto za običajno povečanje lastniškega kapitala raje odločila za neobičajno rešitev z instrumentom za razbremenitev kapitala, saj pred ločitvijo ni mogla preprečiti kapitalskih prispevkov v skupini ABN AMRO Bank. Z drugimi besedami, ker banka ABN AMRO N ni bila ločen subjekt, bi lahko kapitalska injekcija v skupini ABN AMRO Bank koristila tudi drugima dvema članoma konzorcija. Tak potek dogodkov bi lahko imel hude posledice, zlasti v scenarijih povečanih težav.
(110)
Po ločitvi je banka ABN AMRO N postala ločen pravni subjekt (nova banka ABN AMRO Bank). Nizozemska je bila v skladu z dogovorom o zamenjavi kreditnega tveganja še vedno odgovorna za to, da odpravi kapitalski primanjkljaj ABN AMRO Z v višini 2,2 milijarde EUR. Nizozemska se je odločila, da bo banka ABN AMRO N uporabila denarna sredstva instrumentov MCS (tj. ukrep B3, kolikor je povezan s smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR, in 1,2 milijarde EUR ukrepa B5) za finančno injekcijo v višini 1,7 milijarde EUR v ABN AMRO Z, pri tem pa je ohranila instrument za razbremenitev kapitala v novi banki ABN AMRO Bank, da je pokrila smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR in stroške integracije v višini 1,2 milijarde EUR.
(111)
ABN AMRO Bank in Nizozemska sta 15. oktobra 2010 naznanili prenehanje instrumenta za razbremenitev kapitala 30. oktobra 2010. Ker je ABN AMRO Bank med tem izvedla zahteve Basla II, je postal instrument za razbremenitev kapitala manj zanimiv in manj nujen (58).
(112)
Ker instrument za razbremenitev kapitala ni zadoščal za kritje celotnega kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z v višini 2,2 milijarde EUR, je Nizozemska prek obvezno zamenljivega vrednostnega papirja (MCS) ABN AMRO Bank priskrbela dodatni kapital.
(113)
Ta MCS je bil opredeljen kot hibridni kapital prvega reda, imel je kupon v vrednosti 10 %, v času ločitve banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank pa se je samodejno pretvoril v deleže ABN AMRO II. Od takrat naprej je bil vrednoten kot osnovni kapital prvega reda. Pretvorba je bila izvedena po nominalni vrednosti (59). Ukrep je omogočil ABN AMRO II (preimenovani v ABN AMRO Bank), da za ABN AMRO Z prispeva 500 milijonov EUR.
(114)
Da bi pokrila stroške, povezane z ločitvijo banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank, je Nizozemska vpisala dodatni obvezno zamenljiv vrednostni papir. Prva tranša v višini približno 300 milijonov EUR (ukrep B2) je bila priglašena julija 2009, preostanek (tj. 780 milijonov EUR) pa januarja 2010 (ukrep B3).
(115)
Celotni znesek v višini 1,08 milijarde EUR (tj. ukrepa B2 in B3 skupaj) je bil potreben za kritje naslednjih stroškov:
-
480 milijonov EUR dobro opredeljenih stroškov ločitve,
-
90 milijonov EUR za vzpostavitev poslovanja z denarnim trgom, in
-
500 milijonov EUR za smotrno razliko.
(116)
Nizozemska je predložila nadaljnjo razčlenitev stroškov ločitve v višini 480 milijonov EUR. Povezani so bili z izpostavljenostjo navzkrižnih obveznosti ([0 - 200] milijonov EUR), preklicem listin o razporeditvi tveganja ([0 - 200] milijonov EUR), ponovnim nakupom listinjenih obveznic ([0 - 200] milijonov EUR), prenosom tržnega tveganja, povezanega s trgovanjem strank banke ABN AMRO N, z ABN AMRO R, ([0 - 200] milijonov EUR), prenehanjem instrumentov za razbremenitev kapitala ([0 - 200] milijonov EUR) ter različnimi stroški ločitve in prenehanja ([0 - 300] milijonov EUR).
(117)
ABN AMRO II je morala po ločitvi od svojega matičnega podjetja ABN AMRO Bank vzpostaviti poslovanje z denarnim trgom, kar je stalo 90 milijonov EUR.
(118)
Nizozemska je vložila še dodatnih 500 milijonov EUR v kapital za zagotovitev, da bo banka ABN AMRO N lahko poslovala nekoliko nad minimalnimi regulativnimi zahtevami.
(119)
Banki FBN in ABN AMRO N sta se lahko združili šele, ko so bile rešene težave s koncentracijo, opredeljene v sklepu o združitvi. Zato se je Nizozemska odločila, da bo podružnici New HBU in IFN prodala banki Deutsche Bank. Zaradi te transakcije se je pojavila potreba po dodatnem kapitalu v višini 470 milijonov EUR, ki ga banka ABN AMRO N ni mogla zagotoviti sama. Nizozemska se je odločila, da bo pomagala, in vložila 300 milijonov EUR v obliki obvezno zamenljivega vrednostnega papirja (60).
(120)
Zaradi združitve sta morali banki ABN AMRO N in FBN (in po združitvi skupina ABN AMRO) plačati vnaprejšnje stroške integracije v višini 1,2 milijarde EUR (po obdavčitvi), povezane s stroški zmanjšanja števila zaposlenih, uvedbo platform IKT in prestrukturiranjem mreže podružnic. Ker banki ABN AMRO N in FBN teh stroškov nista mogli financirati sami, se je Nizozemska odločila, da bo vložila kapital v obliki obvezno zamenljivega vrednostnega papirja (61).
(121)
Banka FBN je morala povečati svoj kapital prvega reda potem, ko je organ DNB (62) navedel, da ima primanjkljaj kapitala prvega reda v višini približno 1,26 milijarde EUR. Banka FBN je morala po ločitvi od svojega matičnega podjetja Fortis SA/NV porabiti 90 milijonov EUR za vzpostavitev poslovanja zakladništva, za modele, povezane z Baslom, za dovoljenja in storitve svetovanja.
(122)
Nizozemska je zagotovila dodatni kapital tako, da je dolg drugega reda z nominalno vrednostjo 1,35 milijarde EUR pretvorila v kapital prvega reda. Zato pri transakciji niso bila potrebna nova denarna sredstva (63).
(123)
Ko so se člani konzorcija pogodili glede nakupa holdinga ABN AMRO Holding leta 2007, so ugotovili, da v tistem času še niso bila znana vsa dejstva. Zato je SDK vseboval številna splošna načela za poravnavo določenih plačilnih obveznosti, ki bi postala jasna šele med postopkom ločitve. Natančni zneski so rezultat procesa pogajanj, v katerih je sodelovala Nizozemska (in pred njo holding Fortis SA/NV).
(124)
Celotni znesek 740 milijonov EUR je povezan z:
[…]
Ti denarni odtoki so bili delno povrnjeni s tem, ko je Nizozemska od drugih članov konzorcija prejela […], povezane z nasedlimi naložbami.
(125)
Preostanek plačilnih obveznosti v zvezi z drugimi člani konzorcija (tj. 740 milijonov EUR) je bil plačan z denarnimi sredstvi, delno neposredno drugim članom konzorcija in delno banki ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV).
(126)
Tudi po odprodaji podružnice New HBU bosta ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV) in ABN AMRO II (ali njeni pravni nasledniki) še vedno dolžni upnikom New HBU, če New HBU ne bo izpolnila svojih obveznosti do lastnih upnikov. Prav tako se bo morala New HBU soočiti z navzkrižnimi obveznostmi do upnikov ABN AMRO Bank in ABN AMRO II. Ker navzkrižne obveznosti izhajajo iz prodaje New HBU, za katero so se odločili ABN AMRO II in njeni delničarji, je bila tudi njihova odgovornost, da najdejo rešitev. Predlagana rešitev je bil dogovor med Nizozemsko in banko Deutsche Bank (tj. kupcem New HBU), da New HBU in ABN AMRO II druga drugi poravnata te navzkrižne obveznosti tako, da druga drugi zagotovita varščino in s tem nastale regulativne kapitalske zahteve znižata na zaželenih 20 %. Zaradi tega dogovora je morala ABN AMRO II zagotoviti varščino New HBU v znesku do 950 milijonov EUR (ki se sčasoma, ko osnovne obveznosti zapadejo, zmanjšuje) za obveznosti New HBU do ABN AMRO II in do ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV). Ker ABN AMRO II ni imela sredstev za varščino, potrebno zaradi obveznosti do ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV), je država zagotovila jamstvo povračila odškodnine v obliki jamstva na dolg ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV).
(127)
Nizozemska je to tveganje ocenila kot državno jamstvo na podrejeni dolg ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV). Oblikovanje cen - na podlagi priporočila Evropske centralne banke (v nadaljnjem besedilu: ECB) za rekapitalizacijo (64) - je bilo 200 bazičnih točk plus srednja vrednost razpona kreditnih zamenjav (65).
(128)
V preglednici 4 so povzeti ukrepi, obravnavani v tem sklepu. Stolpec z naslovom „Razlog“ je enak kot v preglednici 1 točke (57) sklepa z dne 5. februarja 2010. Kot je navedeno v uvodni izjavi 110, so bili ukrepi in cilji ukrepov po ločitvi ABN AMRO N od ABN AMRO Bank 6. februarja 2010 prerazporejeni. Natančneje, ukrep A se je od navedenega datuma uporabljal za dosego ciljev ukrepa B3 (kolikor se nanaša na smotrno razliko) ter ukrepa B5 in obratno.
Preglednica 4
Ukrepi državne pomoči
Opis
Velikost
(v milijardah EUR)
Razlog
Pravni subjekt, kateremu je odobren ukrep
Ukrepi, zajeti v odločbi z dne 8. aprila 2009
Y1
kratkoročno financiranje
45
FBN
Y2
dolgoročno financiranje
16,1
FBN (za poplačilo Fortis Bank SA/NV
Z
nakup ABN AMRO N
6,5
FBN (nakupna cena, plačana z opustitvijo dolga)
Ukrepi v zvezi s kapitalom, priglašeni julija 2009 in izvedeni julija/avgusta 2009
Ukrep A
instrument za razbremenitev kapitala
zaščita 34,5 milijarde EUR vrednega portfelja z zamenjavo kreditnega tveganja (z učinkom razbremenitve kapitala v višini 1,7 milijarde EUR)
odprava kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV) in prenesen na ABN AMRO II (zdaj ABN AMRO Bank) na datum ločitve
Ukrep B1
obvezno zamenljiv vrednostni papir (MCS)
0,5
Ukrep B2
MCS
0,3
prva tranša stroškov ločitve
ABN AMRO Bank NV (zdaj RBS NV) in prenesen na ABN AMRO II (zdaj ABN AMRO Bank) ob ločitvi
Dodatni ukrepi v zvezi s kapitalom, priglašeni januarja 2010
Ukrep B3
MCS
0,78
druga tranša stroškov ločitve in smotrna razlika v višini 0,5 milijarde EUR
967 milijonov EUR je bilo plačanih ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV) in nato prenesenih na ABN AMRO II (zdaj ABN AMRO Bank) ob ločitvi, ostanek je bil neposredno plačan ABN AMRO II
Ukrep B4
MCS
0,3
učinek na kapital zaradi prodaje New HBU
Ukrep B5
MCS
1,2
stroški integracije
Ukrep C
zamenjava kapitala drugega reda v navadni lastniški kapital
1,35
primanjkljaj kapitala prvega reda na ravni FBN
FBN
Ukrep D
plačilo partnerjem konzorcija z denarnimi sredstvi
0,74
plačilne obveznosti, ki izhajajo iz SDK
drugi partnerji konzorcija / ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV)
Ukrep E
jamstvo na obveznosti v višini 950 milijonov EUR
0,95
navzkrižne obveznosti zaradi prodaje New HBU
ABN AMRO II (zdaj ABN AMRO Bank)
3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA
3.1 Razlogi za začetek postopka v odločbi z dne 8. aprila 2009
(129)
V odločbi z dne 8. aprila 2009 je Komisija začela postopek, ker je imela razloge za domnevo, da ukrepi Y1, Y2 in Z (66) pomenijo državno pomoč v korist bank FBN in ABN AMRO N. Komisija je menila, da so ti ukrepi omogočili bankama FBN in ABN AMRO N, da ostaneta na trgu in nadaljujeta s svojimi dejavnostmi. Utemeljeno je domnevala, da so ti ukrepi bankama FBN in ABN AMRO N zagotavljali selektivno prednost.
(130)
V uvodnih izjavah 29 in 30 odločbe z dne 8. aprila 2009 je Komisija ugotovila, da so ukrepi X, Y1 in Y2 del iste prodajne pogodbe, ki je bila namenjena ločitvi banke FBN od preostalega holdinga Fortis SA/NV. V odločbi z dne 3. decembra 2008 je že bilo ugotovljeno, da s podpisom te pogodbe 3. oktobra 2008 Nizozemska ni ravnala kot običajni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.
(131)
V uvodni izjavi 33 odločbe z dne 8. aprila 2009 je Komisija menila, da je ukrep Y1 pomenil očitno prednost za banko FBN, ker je prejela znesek financiranja, ki ga na trgih ne bi prejela, saj so bili trgi v tistem času popolnoma neurejeni. Ob upoštevanju teh skrajnih tržnih razmer je imela Komisija pomisleke tudi glede tega, ali so bile obrestne mere, ki jih je zahtevala Nizozemska, sprejemljive za zasebnega vlagatelja. Komisija je tudi ugotovila, da je zanesljivost njenega novega financerja za banko FBN predstavljala prednost. Banka FBN ni bila več odvisna od likvidnostno omejenega podjetja v težavah, kot je bil holding Fortis SA/NV, ampak je sredstva prejemala od Nizozemske države.
(132)
Komisija je imela pomisleke glede tega, ali je ukrep Y1 skladen s sporočilom Komisije - Uporaba pravil o državni pomoči za ukrepe v zvezi s finančnimi institucijami v okviru trenutne svetovne finančne krize (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o bančništvu) (67), saj pomoč ni bila niti sorazmerna niti omejena na najnižji potreben znesek. Podrobnejša vprašanja so bila izpostavljena v uvodni izjavi 52 odločbe z dne 8. aprila 2009 glede združljivosti naslednjih elementov: (1) obrestovanja, ki ga je plačala banka FBN, (2) najdaljšega obdobja, v katerem je imela banka FBN lahko korist od financiranja, (3) najdaljše dobe zapadlosti zadevnih instrumentov in (4) obsega likvidnostnega posojila.
(133)
Komisija je tudi navedla, da bi lahko ukrep Y2 vseboval elemente državne pomoči, če bi bila Fortis Bank SA/NV v času nakupa v položaju, da v primeru spremembe lastništva banke FBN zahteva takojšnjo poravnavo dolgoročnih posojil. Če bi dejansko obstajala klavzula glede odkupa, povezana z lastništvom, bi ukrep Y2 banki FBN omogočil, da ima korist od dolgoročnih posojil po obrestnih merah pred finančno krizo. Ukrep Y2 je pomenil, da banki FBN ni bilo treba iskati drugega financiranja v takrat prevladujočih tržnih pogojih. Poleg tega je odločitev Nizozemske, da namesto kratkoročnih posojil zagotovi dolgoročna posojila, vprašljiva, saj je imela Fortis Bank SA/NV pravico, da zahteva odkup. Zato je v odločbi z dne 8. aprila 2009 Komisija izrazila zaskrbljenost, da je ukrep Y2 vseboval državno pomoč za daljše obdobje, kot je bilo nujno potrebno. Da bi lahko ocenila posledice ukrepa Y2 v zvezi z državno pomočjo, je Komisija od Nizozemske zahtevala, da predloži več informacij o pogodbenih pogojih dolgoročnih posojilnih pogodb v zvezi s predčasnim odkupom.
(134)
V uvodni izjavi 54 odločbe z dne 8. aprila 2009 je Komisija izrazila pomisleke tudi glede tega, ali je Nizozemska izvedla zadostne ukrepe, da bi omejila neupravičeno izkrivljanje konkurence, v skladu s točko (27) sporočila o bančništvu.
(135)
Komisijo je tudi skrbelo, da je imela banka ABN AMRO N - morda posredno - korist od likvidnostnih ukrepov, zagotovljenih banki FBN. Zato je Komisija od Nizozemske zahtevala, da zagotovi več informacij o stanju sredstev banke ABN AMRO N in njeni strategiji financiranja.
(136)
V zvezi z ukrepom Z je Komisija izrazila pomisleke glede tega, da je Nizozemska banki FBN plačala tržno ceno za nakup banke ABN AMRO N. Komisija je ugotovila, da je Nizozemska plačala več, kot je bilo navedeno v oceni „sedanjih tržnih pogojev“ z dne 3. oktobra 2008 nizozemskega državnega strokovnjaka za vrednotenje […] iz njegovega poročila, navedenega v uvodni izjavi 2. Poleg tega je Komisija ugotovila, da Nizozemska ni uporabila korekcijskega faktorja, ki bi odražal zmanjšanje prometa na borznem trgu med oktobrom in decembrom 2008, ki je bil občuten predvsem za delnice bank. Če je Nizozemska preplačala nakup banke ABN AMRO N, je ukrep Z pomenil državno pomoč za dokapitalizacijo banke FBN.
(137)
Na splošno je Komisija v odločbi z dne 8. aprila 2009 tudi ugotovila, da Nizozemska še ni predložila ocene bank FBN in ABN AMRO N organa DBN. Prav tako država ni predložila načrta za uspešno poslovanje ali načrta prestrukturiranja s podrobnimi finančnimi napovedmi. Ker nista bila na voljo niti načrt za uspešno poslovanje niti načrt prestrukturiranja, Komisija ni mogla ugotoviti, ali sta imeli banki FBN in ABN AMRO N po izvedbi ukrepov X, Y1, Y2 in Z dovolj kapitala ter sta bili sposobni doseči sprejemljivo raven donosnosti.
3.2 Razlogi za razširitev postopka v sklepu z dne 5. februarja 2010
(138)
Ko je Nizozemska 17. julija 2009 in 15. januarja 2010 priglasila dodatne ukrepe v korist bank FBN in ABN AMRO N kot ukrepe, ki ne pomenijo državne pomoči, je Komisija izrazila pomisleke, da nekateri od teh dodatnih ukrepov pomenijo dodatno državno pomoč bankama FBN in ABN AMRO N.
(139)
Komisija je v sklepu z dne 5. februarja 2010 ugotovila, da je imela Nizozemska v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija številne obveznosti, ki niso bile obveznosti banke ABN AMRO N. Za ukrepe, ki jih je Nizozemska sprejela za izpolnitev obveznosti v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija (in zlasti obveznosti glede kritja stroškov banke ABN AMRO Z ter obveznosti glede ločitve banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), se na prvi pogled zdi, da ne pomenijo državne pomoči banki ABN AMRO N.
(140)
Komisija je navedla, da sta ukrepa A in B1 v prvi vrsti namenjena kritju kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z, vendar Komisija ni dobila jasne predstave o tem, ali je bila prisotna tudi posredna korist za gospodarske dejavnosti banke ABN AMRO N. Glede tega je Komisija želela vedeti, ali sta bili ABN AMRO N in ABN AMRO Z - brez ločenega pravnega statusa - dovolj ločeni druga od druge. Komisija je želela tudi več informacij glede razlogov za kapitalski primanjkljaj ABN AMRO Z in, na primer, prenosa delnic banke Unicredito z ABN AMRO Z na ABN AMRO N. Komisija je imela vprašanja tudi glede plačila ABN AMRO N ABN AMRO Z za izvajanje funkcij sedeža podjetja. Komisija je menila, da bi bil lahko - vsaj del - podkapitaliziranosti ABN AMRO Z povezan s tem, da ABN AMRO N ni plačala tržne cene za storitve sedeža podjetja ABN AMRO Z.
(141)
Čeprav je v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija ločitev banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank obveznost Nizozemske, Komisija ni mogla izključiti dejstva, da bi lahko bila dokapitalizacija s strani države, s katero je financirala stroške ločitve, državna pomoč. Komisija je ugotovila, da vsi stroški, opredeljeni kot stroški ločitve, v ožjem pomenu niso bili povezani z obveznostmi, povezanimi z ločitvijo, kot je bilo opisano v sporazumu delničarjev konzorcija. Komisija je ugotovila, da je kategorija „stroški ločitve“ vključevala znesek v višini 500 milijonov EUR, ki jih je skupina ABN AMRO potrebovala za smotrno razliko nad najnižjimi bonitetnimi zahtevami.
(142)
Komisija je ugotovila, da je Nizozemska pomagala bankama FBN in ABN AMRO N pri plačilu stroškov, povezanih z združitvijo. Da bi rešila težave s koncentracijo, nastale zaradi združitve, se je banka ABN AMRO N odločila, da proda podružnici IFN in New HBU, zaradi česar je prišlo do novega kapitalskega primanjkljaja. Komisija je ugotovila, da sta banki FBN in ABN AMRO N lahko izkoristili ugodnosti združitve (na primer sinergije ob združitvi, prednosti zaradi močnejšega podjetja z večjimi tržnimi deleži na nizozemskem trgu …), medtem ko je Nizozemska financirala vnaprejšnje stroške. S tem v zvezi je Komisija ugotovila, da Nizozemska ni bila pravno obvezana plačevati te stroške, saj so izhajali iz odločitve Nizozemske z dne 21. novembra 2008 glede združitve bank FBN in ABN AMRO N, ne pa iz sporazuma delničarjev konzorcija.
(143)
Komisija je upoštevala dejstvo, da so zaradi združitve in posebnih pogojev, povezanih z ločitvijo, nastale navzkrižne obveznosti (ukrep E). Iz nizozemskega korporacijskega prava sledi, da ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV) in ABN AMRO II ostaneta odgovorni za imetnike dolžniških instrumentov podružnice New HBU, če le-ta (ali njen novi lastnik, banka Deutsche Bank) ne bi izpolnila svojih plačilnih obveznosti. New HBU je imela podobne obveznosti do imetnikov dolžniških instrumentov ABN AMRO bank (zdaj RBS NV) in ABN AMRO II. Komisija ni mogla izključiti, da rešitev v zvezi z nadomestilom, s katero je Nizozemska imetnikom dolžniških instrumentov ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV) zagotovila s premijo 200 bazičnih točk plus srednja vrednost razpona kreditnih zamenjav, pomeni državno pomoč.
(144)
Komisija je izrazila zaskrbljenost tudi glede oblike instrumenta za razbremenitev kapitala (ukrep A). Komisija je priznala, da se ukrep A bistveno razlikuje od ostalih ukrepov v zvezi z oslabljenimi sredstvi, saj ni bil vzpostavljen za zaščito banke ABN AMRO N pred nadaljnjim poslabšanjem slabe aktive z zelo negotovo oceno. Kljub temu bi moral biti po mnenju Komisije ukrep A, da bi bil združljiv s skupnim trgom, skladen s splošnimi načeli sporočila Komisije o obravnavanju oslabljenih sredstev v bančnem sektorju Skupnosti (68) (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o oslabljenih sredstvih). Natančneje, moralo bi biti dovolj dokazov o ustreznem oblikovanju cen, kar pomeni, da banka pričakovanih izgub ne bi smela prenašati na državo. S tem v zvezi je Komisija želela tudi razumeti, kakšen učinek bi imele številne posebne značilnosti pogodbe (na primer mehanizem povrnitve sredstev in navpični prerez) na dejanske denarne tokove in oblikovanje cen. Komisija je izrazila pomisleke tudi glede tega, da ni vzpostavljenih dovolj spodbud, ki bi zagotovile, da bo banka ABN AMRO N ukinila instrument takoj, ko ne bo več nujno potreben.
(145)
Komisija je imela pomisleke glede tega, ali je načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 izpolnil merila, določena v sporočilu Komisije o ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja in oceni ukrepov prestrukturiranja v finančnem sektorju v sedanji krizi na podlagi pravil o državni pomoči (69) (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o prestrukturiranju) glede uspešnega poslovanja, porazdelitve bremena in neupravičenega izkrivljanja konkurence.
(146)
Komisija je priznala, da bi na prvi pogled skupina ABN AMRO realizirala zadostne prihodke za kritje vseh svojih stroškov delovanja (vključno z oslabitvami) in pridobila sprejemljiv kapitalski donos. Vendar je Komisija tudi ugotovila, da je bil kapitalski donos skupine ABN AMRO v veliki meri odvisen od realizacije številnih ključnih predpostavk. Prvič, če želi skupina ABN AMRO postati stroškovno učinkovita s sprejemljivim razmerjem med stroški in prihodki, je bistvenega pomena, da izvede napovedane sinergije (namreč 1,1 milijarde EUR pred obdavčitvijo, kar je primerljivo s čistim dobičkom v višini […] milijard EUR v letu 2013). Drugič, kot je navedeno v uvodni izjavi 118 sklepa z dne 5. februarja 2010, je bilo za uspešno poslovanje skupine ABN AMRO bistvenega pomena, da bi lahko svojo čisto obrestno maržo zvišala z nizkih ravni bank FBN in ABN AMRO N v drugi polovici leta 2008 in prvi polovici leta 2009. V svojem sklepu z dne 5. februarja 2010 je Komisija navedla, da potrebuje več podatkov glede teh vprašanj, da bi lahko ocenila, ali je bilo dolgoročno uspešno poslovanje dejansko ponovno vzpostavljeno.
(147)
Komisija je tudi navedla, da načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 še ne zajema finančnih napovedi za najslabši možni scenarij, kot je to zahtevano v točki (13) sporočila o prestrukturiranju. Zato je Komisija zaprosila za te finančne napovedi za najslabši možni scenarij, ki bi ji omogočile, da preveri, kako uspešna bi bila skupina ABN AMRO v težjih tržnih pogojih.
(148)
Komisija je tudi ugotovila, da načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 vsebuje malo informacij o manjših pododdelkih, tako da ni mogla oceniti, ali so bila vsa vprašanja v zvezi z uspešnim poslovanjem na tej ravni obravnavana v zadostni meri. Natančneje, Komisija je imela pomisleke glede tega, ali je uspešno poslovanje PFS, oddelka banke FBN, ki je v letu 2008 zabeležil velike izgube zaradi Madoffove goljufije, ustrezno zagotovljeno.
(149)
Komisijo je zanimalo, ali je bila državna pomoč omejena na najmanjši možni znesek, potreben za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja skupine ABN AMRO. Glede tega je ugotovila, da je skupina ABN AMRO navedla, da želi kupiti manjše dodatne dejavnosti, za katere je menila, da so nujne za ponovno vzpostavitev bančnih storitev, ki jih je izgubila med procesom ločitve od holdinga Fortis SA/NV in holdinga ABN AMRO Holding. V sklepu z dne 5. februarja 2010 je Komisija trdila, da se državna pomoč ne bi smela uporabljati za financiranje prevzemov ali novih naložb, razen če so nujne za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja podjetja. Komisija je od Nizozemske zahtevala, da pojasni politiko prevzemov skupine ABN AMRO in jo zagotovi z, med drugim, podrobnim seznamom dejavnosti, ki jih skupina ABN AMRO potrebuje za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja.
(150)
Komisija je imela pomisleke tudi glede tega, ali so vsi ponudniki hibridnega kapitala bank FBN in ABN AMRO plačali svoj delež prestrukturiranja. Komisijo je skrbelo, da, na primer, prednostni delničarji banke FBN (70) niso prispevali dovolj in zato niso zagotovili, da je posredovanje Nizozemske omejeno na najmanjšo potrebno pomoč.
(151)
Tudi glede trajanja bi morala biti državna pomoč omejena na najmanjšo potrebno. Glede tega je Komisija ugotovila, da so za reševanje začasnih težav potrebni številni ukrepi, vendar je imela pomisleke glede tega, ali je Nizozemska sprejela zadostne ukrepe za zagotovitev, da bodo ukrepi potem, ko ne bodo več potrebni, odpravljeni.
(152)
Glede ukrepa A je Komisija ugotovila, da bi instrument za razbremenitev kapitala po dovoljenju banki ABN AMRO N, da uvede zahteve Basla II, postal nezanimiv. Čeprav je instrument za razbremenitev kapitala vseboval nakupne opcije, ki omogočajo predčasno prekinitev pogodbe, je Komisija ugotovila, da ni jasno začrtanega časovnega razporeda za izhod Nizozemske.
(153)
Glede smotrne razlike v višini 500 milijonov EUR je Komisija ugotovila, da je bil namen tega, da je skupina ABN AMRO ta znesek zamenjala s kapitalom, financiranim iz lastnih sredstev. Komisija je ponovno ugotovila, da glede časovnega razporeda ni nobene navedbe.
(154)
Glede stroškov integracije v višini 1,2 milijarde EUR (tj. ukrepa B5) je Komisija ugotovila, da je Nizozemska trdila, da bodo povzročili pomembne sinergije v višini 1,1 milijarde EUR (pred obdavčitvijo) na leto, ki bi se načeloma lahko uporabile za vračilo državne pomoči. Vendar je Komisija ugotovila, da Nizozemska še ni vzpostavila mehanizma, ki bi zagotovil tako vračilo. Glede potreb po kapitalu, povezanih s prodajo podružnice New HBU, je Komisija sklenila, da se bodo po postopnem zapadanju posojil kapitalske zahteve, povezane s kreditno zaščito, precej zmanjšale. Komisija je ponovno poudarila, da bi morala biti državna pomoč, ko ne bo več potrebna, povrnjena.
(155)
Glede izkrivljanja konkurence je Komisija ugotovila, da kapitalske zahteve bank FBN in ABN AMRO N v določeni meri izvirajo iz njune ločitve od nekdanjih matičnih podjetij in vnaprejšnjih stroškov integracije, ne pa iz prekomernega tveganja ali slabega upravljanja znotraj bank FBN in ABN AMRO N. V teh okoliščinah je Komisija sklenila, da nadaljnja odprodaja verjetno ne bo več potrebna.
(156)
Hkrati pa je Komisija izrazila pomisleke glede tega, da načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 vsebuje zadostne ukrepe v zvezi z ravnanjem, ki bi zagotovili, da banki FBN in ABN AMRO N državne pomoči ne bi uporabili za rast na račun njunih konkurentov, na primer z uvedbo netrajnostne politike oblikovanja cen ali s prevzemom drugih finančnih institucij, kar bi lahko oslabilo spodbude za konkuriranje, naložbe in inovativnost podjetij, ki ne prejemajo pomoči, in odvračalo od vstopa na nizozemski bančni trg.
(157)
Glede izhoda je Komisija trdila, da bi bilo koristno, če bi Nizozemska razvila in jasno sporočila izhodno strategijo. Dejansko bi lahko vlagatelji ponavljajoča se in obsežna posredovanja nizozemske države razumeli kot znak njene stalne podpore.
4. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
4.1 Prvi sklop pripomb banke Van Lanschot (dopis z dne 6. maja 2009)
(158)
Pritožnik je trdil, da sta banki FBN in ABN AMRO N (vključno s podružnicami, kot sta MoneYou in Mees Pierson) zaradi državne pomoči in državnega lastništva nudili netrajnostno visoke obrestne mere za osebne varčevalne in depozitne račune, s čimer sta destabilizirali nizozemski bančni trg.
(159)
Pritožnik je menil, da obrestne mere, ki sta jih nudili banki FBN in ABN AMRO N, prinašajo izgubo. Glede tega se je skliceval na dejstvi, da so obrestne mere EURIBOR padle s 5 % septembra 2008 na manj kot 2 % januarja/februarja 2009, obrestne mere, ki sta jih nudili banki FBN in ABN AMRO N za varčevalne račune, pa so se dejansko zvišale.
(160)
Pritožnik je opozoril tudi na posebnosti nizozemskega zasebnega bančnega trga v primerjavi s trgom bančnega poslovanja s prebivalstvom, ki povečujejo učinek izkrivljanja sprejetih ukrepov. Zneski varčevanja so v zasebnem bančništvu v povprečju večji kot v bančnem poslovanju s prebivalstvom. Pri nizkih zneskih varčevanja je za stranke profil tveganja njihove banke manj pomemben, saj jih ščiti nizozemski sistem zajamčenih vlog (do zneska v višini 100 000 EUR). Ko je ta prag presežen, kar je v zasebnem bančništvu precej običajno, pa je zavedanje tveganja večje.
(161)
Pritožnik je tudi trdil, da imata banki FBN in ABN AMRO N korist od implicitnega državnega jamstva. Trdil je, da so stranke bank FBN in ABN AMRO N prepričane, da država ne bo dovolila stečaja bank v državni lasti.
(162)
Pritožnik, ki je krizo prebrodil brez državne pomoči, je poudaril, da je nanj izredno vplivalo izkrivljajoče ravnanje bank FBN in ABN AMRO N, saj se je v precejšnji meri glede financiranja sredstev kot običajno zanašal na nizozemski varčevalni trg (71). V absolutnih številkah je imel pritožnik varčevanja in vloge v višini 15 milijard EUR, kar je pomenilo, da bi lahko 1-odstotno zvišanje obrestnih mer podjetje stalo približno 150 milijonov EUR na leto (72). Poleg povečanja stroškov je prišlo tudi do učinka količine, saj je banka Van Lanschot izgubila stranke.
4.2 Nadaljnje pripombe banke Van Lanschot (dopisa z dne 21. in 28. avgusta 2009)
(163)
Po mnenju pritožnika se je neobičajno ravnanje bank FBN in ABN AMRO N nadaljevalo v poletnih mesecih leta 2009.
(164)
Kot dodatni argument se je pritožnik skliceval na neobičajno velike spremembe obsega in tržnega deleža na običajno stabilnem nizozemskem varčevalnem trgu. S tem v zvezi je pritožnik navedel obvestila za javnost bank FBN in ABN AMRO N, v katerih je bil naveden priliv vlog v višini 9 milijard EUR oziroma 21 milijard EUR v prvi polovici leta 2009 (73). Pritožnik je menil, da so te številke velike, glede na to, da je skupni nizozemski varčevalni trg vreden približno 287 milijard EUR.
(165)
Kot drug primer neobičajnega oblikovanja cen je pritožnik navedel dejstvo, da so varčevalne obrestne mere v sosednjih državah, kot so Belgija, Francija in Nemčija, sledile padcu obrestnih mer EURIBOR, nizozemske varčevalne obrestne mere pa so vztrajno ostajale visoke.
4.3 Pripombe ABN AMRO Bank (dopis z dne 6. julija 2009)
(166)
S pripombami na odločbo z dne 8. aprila 2009, s katero je Komisija sprožila formalni postopek preiskave, je ABN AMRO Bank (tj. matično podjetje banke ABN AMRO N) zagotovila več informacij o svojem stanju sredstev in svoji strategiji financiranja. ABN AMRO bank je zanikala, da bi imela - neposredno ali posredno - korist od kakršnega koli financiranja banke FBN (ukrepa Y1 in Y2). ABN AMRO Bank je poudarila, da zaradi svoje razpršene strategije financiranja v času krize ni potrebovala nobene pomoči za lastno financiranje. Poudarila je tudi, da je njena statistika likvidnosti ostala v okviru zakonsko predpisanih omejitev in tudi v okviru njenih notranjih omejitev.
5. PRIPOMBE NIZOZEMSKE
5.1 Pripombe Nizozemske na odločbo z dne 8. aprila 2009
(167)
Nizozemska je priznala, da je banka FBN lahko še naprej opravljala svoje dejavnosti zaradi tega, ker jo je kupila država (74), vendar je trdila, da je bila pridobitev v skladu s t. i. „načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu“ (MEIP). Zato po mnenju Nizozemske ni bilo selektivne prednosti in posledično tudi ne državne pomoči. Nizozemska je trdila, da je z nakupom udeležb v bankah FBN in ABN AMRO N kljub temu, da so bile celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 prvotno namenjene preprečevanju destabilizacije bank FBN in ABN AMRO N ter nizozemskega bančnega sistema na splošno, načrtovala pozitiven dolgoročni donos. Nizozemska je poudarila, da je bila cena za FBN (vključno z ABN AMRO N) v okviru ocene, ki jo je podal njen zunanji strokovnjak za vrednotenje.
(168)
Nizozemska je trdila, da je plačala pošteno tržno ceno za banko FBN, vendar je poudarila, da bi bilo tudi v primeru preplačila to plačilo državna pomoč holdingu Fortis SA/NV (podjetje, ki je prodalo banko FBN) in ne državna pomoč banki FBN.
(169)
Glede ukrepa Y1 je Nizozemska trdila, da je banki FBN zagotovila kratkoročno financiranje po tržnih pogojih. Trdila je, da je banka FBN pred krizo prejela sredstva od svoje matične družbe po obrestnih merah EONIA ali EURIBOR brez dodatne razlike. Nizozemska je trdila, da so bile uporabljene cene oblikovane (kot je opisano v uvodni izjavi 96) v skladu s tržno prakso. Natančneje, trdila je tudi, da je bil njen sistem oblikovanja cen, ki ga je uporabljala v obdobju po 5. novembru 2008 (z razliko 50 bazičnih točk za posojila z zapadlostjo več kot tri mesece), usklajen z nizozemskim sistemom zajamčenih vlog (75).
(170)
Glede obdobja, v katerem je bilo na voljo likvidnostno posojilo banke FBN, je Nizozemska pojasnila, da je januarja 2009 začela pogajanja o prekinitvi likvidnostnega posojila z namenom, da likvidnostno posojilo prekine, kakor hitro je mogoče. S tem v mislih je Nizozemska marca 2009 uvedla nov dvostopenjski sistem oblikovanja cen, zaradi česar je v primeru prekoračitve prej določenega praga financiranje postalo dražje. Nizozemska je predvidevala, da bi lahko banka FBN likvidnostno posojilo vrnila v znesku 4 do 5 milijard EUR na mesec in je nameravala prekiniti likvidnostno posojilo do konca leta 2009. Banka FBN je likvidnostno posojilo dejansko odplačala prej, kot je bilo predvideno. Likvidnostno posojilo je bilo prekinjeno 1. julija 2009.
(171)
Nizozemska je trdila, da je bila najdaljša doba zapadlosti likvidnosti v okviru likvidnostnega posojila sorazmerna. Glede tega je Nizozemska pojasnila, da je v prvem obdobju (tj. od 6. do 23. oktobra 2008) odobrila likvidnost z zapadlostjo le nekaj tednov. Ko je bilo likvidnostno posojilo kasneje prilagojeno, je bila najdaljša doba zapadlosti podaljšana na devet mesecev, da bi se izognili najvišjim cenam odkupa
(172)
Nizozemska je pojasnila, da je skupni obseg likvidnostnega posojila (tj. 5 milijard EUR za posojila čez noč in 40 milijard EUR dolgoročnih posojil) temeljil na dejanskih finančnih potrebah banke FBN in je bil zato omejen na najmanjši možni znesek. Kratkoročno likvidnostno posojilo v višini 45 milijard EUR je upoštevalo običajno nestanovitnost gotovinskega stanja banke FBN in je banki FBN tudi omogočilo, da holdingu Fortis SA/NV takoj poplača približno 34 milijard EUR.
(173)
Glede dolgoročnih posojil (tj. ukrepa Y2) je Nizozemska priznala, da bi lahko Fortis Bank SA/NV zahtevala poplačilo posojil s stalno obrestno mero (ne pa posojil s spremenljivo obrestno mero) (76). Nizozemska pa je trdila, da je zamenjala samo Fortis Bank SA/NV, pri čemer so pogoji obstoječih pogodb ostali nespremenjeni. Po mnenju Nizozemske je bila pogodba med Fortis Bank SA/NV in banko FBN običajna tržna pogodba med akterji na zasebnem trgu. Nizozemska je trdila, da je bilo - ker je zamenjala vlagatelja v tržnem gospodarstvu - njeno ravnanje samodejno v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Zato se Nizozemski utemeljevanje, zakaj bi lahko bile obrestne mere višje ali zakaj bi morala dolgoročna posojila zamenjati s kratkoročnimi, ni zdelo potrebno (77).
(174)
Nizozemska je tudi trdila, da je za podjetja pri nakupih precej običajno, da hkrati zagotovijo likvidnost novo pridobljenim podružnicam.
(175)
Glede tega, ali je bila banki ABN AMRO N zagotovljena neposredna ali posredna pomoč, je Nizozemska zanikala, da bi Nizozemska ali banka FBN banki ABN AMRO N zagotovila financiranje. Nizozemska je pojasnila, da je imela banka ABN AMRO N s svojo veliko franšizo na področju poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva dovolj lastnih sredstev.
(176)
Glede ukrepa Z je Nizozemska trdila, da je bila cena transakcije v višini 6,5 milijarde EUR poštena tržna cena. Poudarila je, da je bila cena med oceno „sedanjih tržnih pogojev“ v višini [4 - 6,5] milijarde EUR in oceno „skozi cikel“ v višini [6,5 - 9] milijarde EUR, kot je izračunal njen zunanji strokovnjak za vrednotenje v začetku oktobra 2008 (pred transakcijo dne 3. oktobra 2008). Glede tega, da je bil nakup (ukrep Z) opravljen dva meseca in pol po tej oceni, je Nizozemska menila, da niso bili potrebni nobeni popravki, saj so bile negotovosti že zajete v oceni iz začetka oktobra 2008 (78). Nizozemska je trdila tudi, da sta bila naložbeno bančništvo in slaba aktiva običajno temelj težav z zaupanjem v drugih bankah, kar se je za te banke pokazalo v obliki velikih padcev cene delnic. Nasprotno pa je bila banka ABN AMRO N s svojim stabilnim profilom na področju poslovanja s prebivalstvom in komercialnega bančništva bistveno drugačna od drugih bank. Glede na to je Nizozemska trdila, da popravek cene po analogiji glede na druge banke ni bil smiseln.
(177)
Nizozemska je tudi poudarila, da so morali drugi člani konzorcija, in zlasti banka RBS, odobriti transakcijo in da […]. Nizozemska je opozorila tudi na točki (166) in (177) predhodnega poročila strokovnjakov, predloženega na skupščini delničarjev holdinga Fortis SA/NV 11. februarja 2009 v Bruslju (79), in trdila, da ti točki podpirata trditev Nizozemske, da je 3. oktobra 2008 plačala pošteno ceno za banko FBN, banko ABN AMRO N, Fortis Insurance in Fortis Corporate Insurance, kar zato pomeni veljavno referenčno ceno za prodajo decembra 2008.
(178)
Nizozemska je ukrep Z uvedla z odpovedjo terjatvam, ki jih je imela do banke FBN. Poleg tega je Nizozemska trdila, da bi morala Komisija - če bi sklenila, da je ukrep Z pomenil državno pomoč - uporabiti popravek. Ker so podobni instrumenti drugih bank trgovali z znatnim diskontom na nominalno vrednost (80), je bilo logično, da je bila tržna vrednost dolžniških instrumentov, katerim se je Nizozemska odpovedala, prav tako pod nominalno vrednostjo. Z drugimi besedami, prevladujoče tržne razmere so kazale, da Nizozemska ni upravičena do nominalne vrednosti, ampak do nižje tržne vrednosti. Nizozemska je trdila, da je bila ob upoštevanju takrat prevladujočih tržnih razmer upravičena samo do tržne vrednosti v višini [4,55 - 5,85] milijarde EUR (torej al pari vrednosti posojil v višini 6,5 milijarde EUR, popravljene za tržni diskont v višini [0,65 - 1,95] milijarde EUR).
(179)
Nizozemsko ministrstvo za finance je 18. junija 2009 Komisiji poslalo oceno banke FBN s strani organa DNB, kot je bilo zahtevano v odločbi z dne 8. aprila 2009 […] (81), (82), (83)
(180)
Organ DNB je Komisijo z dopisom z dne 20. januarja 2010 obvestil tudi o […] banke ABN AMRO N. […]
5.2 Pripombe Nizozemske na sklep z dne 5. februarja 2010
(181)
Na splošno je Nizozemska trdila, da sprejeti ukrepi niso pomenili državne pomoči, ker:
(i)
od ukrepov ni imela koristi niti banka ABN AMRO N niti banka FBN,
(ii)
so bili ukrepi potrebni zaradi ločitve bank ABN AMRO N in FBN od njunih zadevnih nekdanjih matičnih družb in so izhajali iz pogodbenih obveznosti Nizozemske kot naslednika holdinga Fortis SA/NV v sporazumu delničarjev konzorcija ter
(iii)
so bili ukrepi z vidika zasebnega vlagatelja gospodarsko smiselni.
(182)
Nizozemska je trdila, da bi morala Komisija načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporabiti za vsak posamezen ukrep, ki ga je sprejela Nizozemska. Zlasti glede ukrepov, povezanih z združitvijo (ukrepa B4 in B5), je Nizozemska poudarila, da je bila združitev naložba s pozitivno neto sedanjo vrednostjo (v nadaljnjem besedilu: NSV) in zato v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.
(183)
Z drugimi besedami Nizozemska ni sprejela predhodnega mnenja Komisije, kot je bilo razloženo v uvodni izjavi 96 sklepa z dne 5. februarja 2010, da načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu ne velja za ukrepe, ki so sledili celovitim transakcijam z dne 3. oktobra 2008, ker so bili ti ukrepi del večjega ukrepa reševanja in prestrukturiranja.
(184)
Nizozemska je priznala, da pravila državne pomoči pomenijo, da načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu ne velja, kadar je v krajšem času dodeljenih več med seboj povezanih kapitalskih injekcij. Kljub temu je trdila, da ta analiza ne velja za banki FBN in ABN AMRO N, saj celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 - po njenem mnenju - niso pomenile državne pomoči, poleg tega pa nadaljnji ukrepi niso bili povezani s prvotno transakcijo.
(185)
Nizozemska je trdila, da bi morala Komisija upoštevati zelo posebne okoliščine, v katerih je morala nizozemska država kupiti banko FBN. Nizozemska je poudarila tudi, da je bila prodaja podružnice New HBU zelo veliko breme za Nizozemsko in banko ABN AMRO N z negativnim učinkom na kapital v višini 470 milijonov EUR.
(186)
Nizozemska je trdila, da je vse svoje ukrepe zasnovala na načelih iz sporočila o bančništvu (84) in sporočilu Komisije - Dokapitalizacija finančnih institucij v trenutni finančni krizi: omejitev pomoči na najmanjšo potrebno in zaščitni ukrepi za preprečevanje neupravičenega izkrivljanja konkurence (85) (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o dokapitalizaciji). Na splošno je Nizozemska trdila, da so njeni ukrepi dobro usmerjeni, sorazmerni z izzivi, s katerimi se soočajo, in oblikovani tako, da kar najbolj zmanjšajo negativne učinke prelivanja na konkurente.
(187)
Nizozemska je trdila, da ukrep A in ukrep B1 ne pomenita državne pomoči, saj je bila država pogodbeno zavezana k rešitvi težav s kapitalom, s katerimi se je soočala ABN AMRO Z. Nizozemska je bila po sporazumu delničarjev konzorcija pogodbeno zavezana, da izvede ločitev holdinga ABN AMRO Holding. Organ DNB je ločitev ABN AMRO II dovolil le v primeru, da so vsi člani konzorcija plačali svoj delež kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z. Nizozemska je priznala, da je ABN AMRO Z priskrbela kapital prek ABN AMRO N, vendar je poudarila, da je imela ABN AMRO N samo vlogo posrednika. Preko banke ABN AMRO N je bil kapital dejansko samo posredovan ABN AMRO Z in ukrep A banki ABN AMRO N ni prinesel selektivne prednosti.
(188)
Glede tega, ali je kapitalski primanjkljaj ABN AMRO Z nastal zaradi selektivnih prednosti, ki jih je prejela banka ABN AMRO N, je Nizozemska trdila, da so člani konzorcija v času nakupa ABN AMRO Holdings s strani konzorcija (glej uvodno izjavo 33) že zagotovili, da so bile dejavnosti različnih „tracking shares“, kot so opredeljene v uvodni izjavi 35), dovolj ločene druga od druge. Ta dogovor je pomenil, da je obstajala tudi jasna razmejitev dejavnosti ABN AMRO N in ABN AMRO Z. To je pomenilo, na primer, da je imela banka ABN AMRO N svojo strukturo upravljanja podjetja in svoje poročanje. Nizozemska je Komisijo opozorila tudi na dejstvo, da je imela banka ABN AMRO N od 6. februarja 2010 naprej ločen pravni status (86).
(189)
Nizozemska je predložila tudi dokaze, da je ABN AMRO Z v času nakupa dne 3. oktobra 2008 že imela kapitalski primanjkljaj. Začetna bilanca stanja ABN AMRO Z je bila 3. oktobra 2008 že negativnih 7,4 milijarde EUR, delež holdinga Fortis SA/NV pri tem pa je bil približno 2,5 milijarde EUR. Glede virov kapitalskega primanjkljaja je Nizozemska priznala, da je bil izveden prenos delnic banke Unicredito v vrednosti 1 milijarde EUR od ABN AMRO Z na operativne „tracking shares“ (vključno s približno 300 milijoni EUR banki ABN AMRO N), vendar je predložila informacije, ki kažejo, da je bil prenos delnic banke Unicredito izveden februarja 2008, kar je precej pred posredovanjem Nizozemske. Zato prenosa delnic banke Unicredito ni mogoče šteti za državno pomoč.
(190)
Glede stroškov, povezanih z izvajanjem funkcije sedeža podjetja, ki jih je imela ABN AMRO Z, je Nizozemska poudarila, da so se stroški potem, ko so člani konzorcija kupili ABN AMRO Holding, kot je opisano v uvodni izjavi 33, precej zmanjšali. Ker člani konzorcija niso imeli interesa, da bi vzdrževali velik integriran sedež podjetja, je bilo logično, da so poskušali stroške čim bolj zmanjšati. Podatki, ki jih je predložila Nizozemska, kažejo, da so bili skupni stroški delovanja, ki jih je imela ABN AMRO Z, [0 - 0,5] milijarde EUR v letu 2008 in [0 - 0,2] milijarde EUR v letu 2009, kar je bil po mnenju Nizozemske zanemarljiv znesek. Nizozemska je tudi poudarila, da je morala potem, ko je zamenjala holding Fortis SA/NV kot pogodbenico v sporazumu delničarjev konzorcija po prevzemu banke FBN (vključno z banko ABN AMRO N) 3. oktobra 2008, prevzeti te stroške.
(191)
Nizozemska je trdila, da če bi se Komisija odločila, da ukrep A pomeni državno pomoč, sporočilo o oslabljenih sredstvih (87) ne bi smelo veljati. Po mnenju Nizozemske ni bilo nobene negotovosti glede ocene zaščitenih sredstev, zato se jih ni moglo šteti za „oslabljena“ v smislu, uporabljenem v sporočilu. Nizozemska vlada je trdila, da četudi se Komisija ne bi strinjala z njenim mnenjem, so bile kreditne zamenjave banke ABN AMRO N še vedno v skladu s splošnimi načeli tega sporočila. Poleg tega je trdila, da je bil instrument kreditnega zavarovanja nujen in sorazmeren, hkrati pa je kar najmanj izkrivljal konkurenco.
(192)
Nizozemska je trdila, da je bilo obrestovanje instrumenta za razbremenitev kapitala - 10-odstotni donos na sproščeni kapital - dovolj visoko. Predložila je tudi dokaze, da je bila tranša prve izgube v višini 20 bazičnih točk precej višja kot pričakovana izguba. Nizozemska je trdila, da so bile pretekle izgube (tj. [0 - 15] bazičnih točk) in izgube, napovedane za leto 2010 (tj. [0 - 30] bazičnih točk) na hipotekarni portfelj banke ABN AMRO N dobra napoved za številne izgube, pričakovane v prihodnosti. Tudi tržne informacije iz poročil o bonitetni oceni (88) so potrdile, da je tranša prve izgube presegla pričakovane izgube. Nizozemska se je sklicevala tudi na dokument investicijske banke […], ki je simulirala, kako bi se lahko denarni tokovi Nizozemske razvili v različnih scenarijih izjemnih situacij.
(193)
Nizozemska je tudi menila, da je instrument za razbremenitev kapitala vseboval zadostne spodbude za izhod. Nizozemska je Komisijo opozorila na nakupne opcije, ki so bile vključene v instrument za razbremenitev kapitala, in na dejstvo, da bi instrument za razbremenitev kapitala postal precej nezanimiv, ko bi skupina ABN AMRO lahko delovala v skladu z zahtevami Basla II. Zaradi tega je Nizozemska menila, da bo ABN AMRO N instrument za razbremenitev kapitala verjetno kupil januarja 2011, ko bo prehod na zahteve Basla II predvidoma povzročil zmanjšanje sproščenega kapitala.
(194)
Nizozemska je pojasnila, da so stroški ločitve (tj. ukrepa B2 in B3) nastali zaradi sporazuma delničarjev konzorcija, saj je bila Nizozemska dejansko pogodbenica tega sporazuma od 3. oktobra 2008. V skladu s pogoji sporazuma delničarjev konzorcija je morala država - v nasprotju z banko ABN AMRO N - razdeliti ABN AMRO Holding na tri dele. Nizozemska je zanikala, da bi ti stroški banki ABN AMRO N prinesli koristi, in pojasnila tudi, da je plačala stroške ločitve, saj je bila pogodbena obveznost države, da izvede ločitev.
(195)
Glede smotrne razlike v višini 500 milijonov EUR, ki je bila prav tako opredeljena kot strošek ločitve, je Nizozemska trdila, da je bila to običajna bančna praksa. Banke ne morejo poslovati samo z najnižjim zahtevanim kapitalom, ampak potrebujejo dodatna sredstva za lažje poslovanje. V nasprotnem primeru bi banke, če bi se soočale - tudi z manjšimi - težavami, takoj zašle v finančne težave. Vendar je Nizozemska navedla, da naj bi bil ta prispevek k smotrni razliki začasen in da bi morala banka ABN AMRO N dolgoročno sama ustvariti to smotrno razliko, brez kakršne koli pomoči nizozemske države.
(196)
Glede ukrepa B4 je Nizozemska trdila, da ukrep ne pomeni državne pomoči. Nizozemska je trdila, da je bila odločitev glede združitve obeh bank v času, ko je kupila banko FBN, že sprejeta in delno izvedena. Nizozemska je podprla svojo trditev s sklicevanjem na dejstvo, da je bilo upravljanje sredstev ABN AMRO v času celovitih transakcij z dne 3. oktobra 2008 že ločeno in vključeno v holding Fortis SA/NV. Nizozemska je tudi poudarila, da ji je Komisija naložila zavezo glede izvedbe korektivnega ukrepa v zvezi z združitvijo, da bi rešila preostale težave s koncentracijo, ter da je od holdinga Fortis SA/NV prevzela korektivni ukrep v zvezi z združitvijo za podružnico New HBU. Nizozemska je tudi navedla, da se na koncu finančna sredstva banke ABN AMRO N niso povečala, in je zato zagovarjala stališče, da ukrep B4 ne pomeni državne pomoči.
(197)
Nizozemska je navedla, da bi bilo treba državna sredstva, odobrena za financiranje stroškov integracije (ukrep B5), šteti za razumno naložbo, ki vodi k zdravi donosnosti v obliki sinergij. Nizozemska vlada je te sinergije ocenila na približno 1,1 milijarde EUR na leto (pred obdavčitvijo), medtem ko so vnaprejšnji stroški integracije znašali 1,2 milijarde EUR (po obdavčitvi). Po mnenju Nizozemske bi morala neto sedanja vrednost združitve (ob upoštevanju sinergij, stroškov integracije in stroškov korektivnega ukrepa v zvezi z združitvijo) znašati pozitivnih 2,88 milijarde EUR (89).
(198)
Po mnenju Nizozemske pretvorba kapitala drugega reda v kapital prvega reda (ukrep C) ni pomenil selektivne prednosti za banko FBN. Nizozemska je trdila, da je bila pretvorba v interesu države, saj je lahko pretvorila posojila s povprečnim kuponom v višini 2,976 % v lastniški kapital, ki je imel po njenem mnenju visok donos. Glede tega se je Nizozemska sklicevala na napovedan normiran kapitalski donos skupine ABN AMRO za leto 2012 v višini približno […] %, kot je bilo navedeno v načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009.
(199)
Nizozemska je trdila, da če bi Komisija menila, da ukrep C pomeni državno pomoč, Komisija ne bi smela upoštevati vseh posojil, ki se jim je odpovedala, kot državno pomoč. Pojasnila je, da se lahko pretvorbo razdeli na plačilo kapitala drugega reda po al pari vrednosti v kombinaciji z injekcijo osnovnega kapitala prvega reda (brez posledic za čista denarna sredstva). Po mnenju Nizozemske država takrat ni mogla razumno pričakovati poplačila kapitala drugega reda po al pari vrednosti, saj so primerljivi instrumenti drugih bank trgovali po znatnem diskontu nominalne vrednosti, ki je odražal nestabilne razmere na trgu. Nizozemska je trdila, da je bil glede na primerljive podatke diskont v višini [135 - 405] milijonov EUR upravičen.
(200)
Nizozemska je navedla, da je bilo plačilo v višini 740 milijonov EUR (ukrep D) ena od obveznosti, ki so izhajale iz sporazuma delničarjev konzorcija. Poleg tega je Nizozemska poudarila, da je izvedla plačila samo drugim članom konzorcija in ne banki ABN AMRO N, tako da tudi ni bilo državne pomoči za banko ABN AMRO N.
(201)
Glede ukrepa E je Nizozemska trdila, da ABN AMRO II ni imela koristi od jamstva povračila odškodnine (opisanega v uvodni izjavi 126), ampak je ukrep E ABN AMRO II omogočil samo, da je lahko zagotovila jamstvo povračila odškodnine banki Deutsche Bank. Trdila je, da banka jamstva povračila odškodnine ni mogla uporabiti za razvoj novih dejavnosti, zato ni povzročilo izkrivljanja konkurence.
(202)
Nizozemska je menila, da je jamstvo povračila odškodnine v skladu s sporočilom Komisije o dokapitalizaciji. Nizozemska je poudarila, da je svoje cene oblikovala na podlagi priporočila ECB za dokapitalizacijo.
(203)
Nizozemska je predložila pripombe tudi glede dvomov Komisije glede tega, ali so prednostni delničarji banke FBN (90) prispevali dovolj k porazdelitvi bremena. Nizozemska je pojasnila, da vlagatelji v prednostne delnice niso prejeli dividend v letu 2008 (niti v denarnih sredstvih niti v prirastu) in da se je s prednostnimi delnicami trgovalo pod nominalno vrednostjo. Nizozemska je dodala, da je zmožnost banke FBN, da v prihodnosti plača ali rezervira fiksne dividende, odvisna od tega, ali bo imela banka FBN dovolj dobička po MSRP. Nizozemska je ugotovila, da klavzula o dividendah, ki ureja prednostne delnice banke FBN, vsebuje ubeseditev, po kateri izplačila donosov morajo/ne smejo biti izvršena (t. i. „dividend stopper/pusher“) (91) in da je negotovost v zvezi z dividendno politiko skupine ABN AMRO zmanjšala razliko, ki bi jo vlagatelji v prednostne delnice lahko prejeli zaradi ubeseditve, po kateri izplačila donosov morajo/ne smejo biti izvršena.
(204)
Glede tega, ali bo kapital potem, ko ne bo več (začasnih) potreb po kapitalu, povrnjen, je Nizozemska trdila, da je nameravala dividendno politiko skupine ABN AMRO uporabiti tako, da skupina ABN AMRO ne bo imela presežnega kapitala, zaradi katerega bi lahko prišlo do izkrivljanja konkurence (92).
(205)
Glede izkrivljanja konkurence je Nizozemska navedla, da se ne strinja z mnenjem Komisije, da sta bili zaradi združitve banki FBN in ABN AMRO N na Nizozemskem okrepljeni, niti z mnenjem, da bi zaradi takega razvoja dogodkov lahko prišlo do neupravičenega izkrivljanja konkurence. Njeno mnenje je bilo ravno nasprotno, s tem v zvezi pa je poudarila dejstvo, da sta bili ločitev bank FBN in ABN AMRO N od njunih zadevnih matičnih podjetij in kasnejša združitev zelo delovno intenzivni, in navedla, da bi lahko vodstvo bank FBN in ABN AMRO N posvetilo manj časa vsakodnevnim poslovnim dejavnostim, zaradi česar je trdila, da sta imeli ločitev in kasnejša združitev negativen učinek na konkurenčnost bank FBN in ABN AMRO N (oziroma, po združitvi, skupino ABN AMRO).
5.3 Pripombe Nizozemske na pripombe zainteresiranih strani
5.3.1 Pripombe Nizozemske na dopis pritožnika z dne 6. maja 2009
(206)
Na splošno je Nizozemska poudarila, da ukrepi v korist bank FBN in ABN AMRO N po njenem mnenju niso izpolnili opredelitve Unije glede državne pomoči in zato niso imeli izkrivljajočih učinkov. Menila je, da je tržno ravnanje bank FBN in ABN AMRO N na varčevalnem in depozitnem trgu v skladu z ravnanjem razumnega akterja na trgu, ki ščiti svoje poslovne interese. Nizozemska je menila, da obrestne mere, ki sta jih nudili banki FBN in ABN AMRO N, niso izkrivljajoče. Zaradi tega je trdila, da ni prišlo do kršitve konkurenčnega prava Unije.
(207)
Nizozemska je predložila številne primerjalne preglednice z obrestnimi merami, ki so veljale za posebne depozitne in hranilne instrumente. Nizozemska je zanikala, da sta banki FBN in ABN AMRO N vedno nudili najvišje obrestne mere, zlasti v primerjavi z manjšimi nizozemskimi bankami, kot so SNS, NIBC in DSB. Nizozemska je tudi poudarila, da so bile obrestne mere na varčevalne račune na Nizozemskem visoke že pred finančno krizo, delno zaradi ravnanja manjših bank z agresivno politiko oblikovanja cen. Nizozemska je menila, da so skušale banke med finančno krizo zavarovati svoje varčevalne franšize z nudenjem razmeroma visokih obrestnih mer na varčevalne instrumente za stranke.
(208)
Nizozemska je predložila pripombe tudi glede strategije oblikovanja cen MoneYou, internetne znamke banke ABN AMRO N, ki je bila na trg uvedena septembra 2008. Nizozemska je trdila, da je MoneYou namenski internetni proizvod, ki se glede stroškovne osnove in ravni storitev precej razlikuje od bolj običajnih proizvodov. Nizozemska je navedla, da je morala znamka MoneYou v prvih šestih mesecih obstoja pridobiti prepoznavnost in je morala zato nuditi obrestne mere, ki so bile večinoma nekoliko nižje od tistih, ki so jih nudili podobni akterji v internetnem bančništvu, ali enake (93). Od druge četrtine leta 2009 naprej so bile obrestne mere, ki jih je nudila MoneYou, nižje, znamka MoneYou pa se je uveljavila v t. i. srednjem segmentu (mid-tier segment) (94). Glede MoneYou je Nizozemska dodala, da je prejela samo omejen obseg sredstev (tj. [0 - 5] milijard EUR), kar je predstavljalo približno [0 - 5] % skupnega obsega na nizozemskem varčevalnem trgu. Nizozemska je dodala, da so nekdanje stranke banke Van Lanschot predstavljale samo majhen delež posla MoneYou (tj. [0 - 5 000] računov ali [0 - 5] % računov MoneYou).
(209)
Nizozemska je tudi zanikala, da sta banki ABN AMRO N in FBN glede lastnega financiranja odvisni samo od nizozemskega varčevalnega trga. Nizozemska je predložila nove informacije, ki so pokazale, da je banka ABN AMRO N 6. julija 2009 izdala krito obveznico v vrednosti 2 milijard EUR in da je banka FBN izdala dolžniške instrumente z državnim jamstvom v vrednosti 15,5 milijarde EUR. Po mnenju Nizozemske so bile navedbe pritožnika napačne in preuranjene. Navedla je, da je banka FBN samo potrebovala nekaj časa, da je vzpostavila zakladniško poslovanje in izdala dolžniške instrumente z državnim jamstvom. Nizozemska je tudi navedla, da so depoziti in varčevalni instrumenti pomembni tudi za vzpostavitev odnosa s strankami ter imajo drugačen in širši namen kot drugi instrumenti financiranja. Glede tega je Nizozemska poudarila, da bi lahko izguba deleža banke na varčevalnem in depozitnem trgu povzročila izgubo tržnega deleža pri drugih bančnih instrumentih.
(210)
Nizozemska je tudi zanikala, da sta bili po mnenju strank in udeležencev na trgu banki ABN AMRO N in FBN varnejši od konkurenčnih bank. Sklicevala se je na bonitetne ocene bank FBN in ABN AMRO N pri bonitetnih agencijah, ki so bile nižje od, na primer, ocene banke Rabobank z oceno AAA. Podobno je bilo z razponi kreditnih zamenjav. Nizozemska je tudi menila, da po mnenju strank in udeležencev na trgu banka FBN ali banka ABN AMRO N zaradi državnega lastništva ni bila varnejša. Glede tega je poudarila, da so številna ad hoc posredovanja države pokazala, da bi Nizozemska, če bi bilo to mogoče, posredovala pri kateri koli banki v zasebni lasti. Zaradi tega je menila, da dejansko ni nobene opazne razlike med varnostjo, ki jo nudijo nizozemske banke v zasebni lasti, in varnostjo bank v državni lasti Nizozemske.
(211)
Glede izračuna, ki bi pokazal, ali so obrestne mere za varčevalne instrumente prinašale izgubo, je Nizozemska trdila, da se jih ne sme primerjati z obrestnimi merami EURIBOR, ampak z obrestnimi merami, ki izhajajo iz t. i. „metode replikacijskega portfelja“ (95). Nizozemska, ki je uporabila to metodo, je priznala, da je bila stopnja pri nekaterih proizvodnih začasno negativna. Vendar je trdila, da je bilo to v tistem trenutku razumno tržno ravnanje in v skladu s tržnim ravnanjem konkurentov (v zasebni lasti).
5.3.2 Pripombe Nizozemske na trditve pritožnika z dne 21. in 28. avgusta 2009
(212)
Nizozemska je trdila, da njene prejšnje pripombe, povzete v uvodnih izjavah 206 do 211 v zvezi s pritožnikom, še vedno držijo.
(213)
Poleg tega je Nizozemska ugotovila, da je trditev pritožnika glede povečanja tržnega deleža bank ABN AMRO N in FBN temeljila na napačni statistiki. Glede domnevnega povečanja depozitov v znesku 21 milijard EUR, ki jih je zbrala banka ABN AMRO N, je Nizozemska trdila, da je bilo od tega samo 5,1 milijarde EUR nizozemskih hipotekarnih posojil za prebivalstvo, ostalo pa so bili v glavnem hipotekarna posojila podjetjem in tuji depoziti. Nizozemska je predložila tudi podatke, ki kažejo, da je večina povečanega obsega depozitov in prihrankov izhajala iz bančnega poslovanja s podjetji in ne iz poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva.
(214)
Nizozemska je ugotovila, da so nizozemske stranke več vlagale v svoje prihranke zaradi negotovega makroekonomskega okolja. Opozorila je na podatke Glavnega statističnega urada (v nadaljnjem besedilu: CBS), ki so kazali, da so se v prvi polovici leta 2009 na medletni ravni prihranki povečali za 7,7 %. Prihranki strank banke ABN AMRO N so se na medletni ravni povečali za 7,5 %, kar je kazalo na majhno zmanjšanje tržnega deleža banke ABN AMRO N. Banka FBN je predložila tudi dokaze, da so se prihranki njenih strank razvijali v skladu s trgom.
5.3.3 Pripombe Nizozemske glede pripomb ABN AMRO Bank
(215)
Nizozemska je potrdila, da banki ABN AMRO N ni zagotovila likvidnostnega posojila, s čimer je na splošno potrdila trditve ABN AMRO Bank.
6. OCENA
6.1 Obstoj pomoči
(216)
Člen 107(1) Pogodbe določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami. Iz tega sledi, da državni ukrep pomeni državno pomoč, če izpolnjuje naslednja štiri (kumulativna) merila:
-
državna sredstva,
-
selektivna prednost,
-
izkrivljajoč učinek na konkurenco in
-
vpliv na trgovino med državami članicami.
(217)
Ukrepi (Y1) do (E) v preglednici 4 iz uvodne izjave 128 vsi izpolnjujejo prvo merilo, saj so vsi ti ukrepi neposredno financirani iz državnih sredstev Nizozemske.
(218)
Vprašanje, ali ukrep pomeni selektivno prednost banki FBN, banki ABN AMRO N ali skupini ABN AMRO po združitvi (drugo merilo), je obravnavano v uvodnih izjavah 220 do 278, pri čemer je vsak ukrep obravnavan ločeno.
(219)
Če v tem primeru obstaja selektivna prednost, sta izpolnjena tudi tretje in četrto merilo. Vsi ukrepi izkrivljajo ali bi lahko izkrivljali konkurenco, saj je banka FBN, banka ABN AMRO N ali skupina ABN AMRO po združitvi v ugodnejšem položaju kot druge konkurenčne banke (tretje merilo). Poleg tega ukrepi vplivajo tudi na trgovino med državami članicami. Banka FBN, banka ABN AMRO N in skupina ABN AMRO po združitvi so mednarodno usmerjene banke z dejavnostmi zunaj Nizozemske, hkrati pa na svojem domačem trgu konkurirajo podružnicam tujih bank (četrto merilo).
6.1.1 Ukrepa Y1 in Y2 z dne 3. oktobra 2008
(220)
Opozoriti je treba, da ta sklep ocenjuje samo morebitno pomoč banki FBN, banki ABN AMRO N ali skupini ABN AMRO po združitvi. Morebitna pomoč Fortis Bank SA/NV, ki je izhajala iz ukrepov Y1 in Y2, je bila ocenjena v odločbi z dne 3. decembra 2008.
(221)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 52 odločbe z dne 3. decembra 2008 (96) in prvotni oceni pomoči teh ukrepov v odločbi z dne 8. aprila 2009, so ukrepi, ki so bili sprejeti 3. oktobra 2008 (tj. ukrepi X, Y1 in Y2) tesno povezani. Nizozemska je banki FBN in ABN AMRO N ločila od njunih likvidnostno omejenih matičnih podjetij s pridobitvijo banke FBN, vendar je morala Nizozemska, da bi Banko FBN popolnoma ločila od težav z likvidnostjo njenega matičnega podjetja, prevzeti tudi vlogo financerja banke FBN. Zato sta bila uvedena ukrepa Y1 in Y2. Poleg tega je 3. oktobra 2008 Nizozemska prevzela obveznosti holdinga Fortis SA/NV, ki so izhajale iz sporazuma delničarjev konzorcija.
(222)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 50 odločbe z dne 3. decembra 2008, Komisija ne more sprejeti, da je bilo pri celovitih transakcijah z dne 3. oktobra 2008, s katerimi je Nizozemska kupila banko FBN (vključno z banko ABN AMRO N) za 12,8 milijarde EUR in banki FBN zagotovila tudi precejšen znesek financiranja, zadoščeno načelu vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Glede na takrat prevladujoče tržne razmere noben kupec ne bi mogel in hotel ponuditi takega zneska za reševanje banke FBN (97). Poleg tega so dodatne informacije, ki jih je predložila Nizozemska, pokazale, da je Nizozemska 3. oktobra 2008 tudi privolila, da bo poravnala obveznosti holdinga Fortis SA/NV, ki izhajajo iz sporazuma delničarjev konzorcija. Zaradi sporazuma delničarjev konzorcija bi bile celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 za vlagatelja v tržnem gospodarstvu še manj sprejemljive. Brez ustreznega skrbnega poslovanje noben vlagatelj ne bi prevzel obveznosti holdinga Fortis SA/NV, ki so izhajale iz sporazuma delničarjev konzorcija in zaradi katerih so kasneje nastale precejšnje obveznosti (ki se jih je Nizozemska 3. oktobra 2008 že delno zavedala).
(223)
Za Nizozemsko so bile celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 nujne za preprečitev negativnih učinkov prelivanja na nizozemski bančni sistem in gospodarstvo (98). Vlagatelj v tržnem gospodarstvu običajno ne upošteva takih učinkov prelivanja.
(224)
Želja, da bi se izognila resni motnji nizozemskega bančnega sistema in gospodarstva, tudi pojasni, zakaj je Nizozemska odločitev sprejela tako hitro. Vlagatelj v tržnem gospodarstvu bi si vzel precej več časa za oceno morebitne potrebe po dodatnih kapitalskih injekcijah, prav tako pa bi podrobneje preučil finančno stanje podjetij. Zato bi imel vlagatelj v tržnem gospodarstvu, ki bi imel dovolj časa za izvedbo ustreznega skrbnega pregleda poslovanja, boljši pregled nad nadaljnjimi naložbami in bi te informacije upošteval pri svoji oceni. Nizozemska je morala ukrepati hitro, da bi ohranila finančno stabilnost na Nizozemskem, zato se ni mogla obnašati kot vlagatelj v tržnem gospodarstvu in si vzeti več časa za podrobnejšo preučitev celovitih transakcij z dne 3. oktobra 2008 in obveznosti, povezanih s sporazumom delničarjev konzorcija.
(225)
Zato Komisija potrjuje svojo oceno, da celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 niso bile v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu (ta sklep je bil sprejet že v odločbi z dne 3. decembra 2008, v kateri so bile te transakcije upoštevane kot državna pomoč za Fortis Bank SA/NV.
(226)
Glede obstoja prednosti so skupni ukrepi z dne 3. oktobra 2008 omogočili ločitev bank FBN in ABN AMRO N od holdinga Fortis SA/NV, zato so pomenili pomembno selektivno prednost za banko FBN, ki je bila močno integrirana v Fortis Bank SA/NV in od nje močno odvisna zlasti glede financiranja. V načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 (glej tudi uvodno izjavo 78) je Nizozemska priznala, da bi, če ne bi posredovala, holding Fortis SA/NV za seboj potegnil banko FBN. Brez ukrepov državne pomoči bi obveznosti holdinga Fortis SA/NV, ki je bil na robu stečaja, vplivale na banko FBN, zaradi česar bi bile dejavnosti banke FBN ovirane. Z ločitvijo njenih dejavnosti od holdinga Fortis SA/NV se je banka FBN v veliki meri izognila težavam in stroškom, ki so običajni za (finančno) podjetje v težavah (npr. višji stroški financiranja, slabši plačilni pogoji s strani dobaviteljev in nasprotnih strank, višji stroški za ohranitev zaposlenih, zmanjšanje dejavnosti in tveganju prilagojenih sredstev za ohranitev kapitala) (99). Čeprav je banka ABN AMRO N z vidika poslovanje ostala ločeno podjetje, je Nizozemsko skrbel slab vpliv, ki bi nastal, če bi trgi banko ABN AMRO N povezovali z bodočim lastnikom holdingom Fortis SA/NV.
(227)
Ukrep Y1 - pomemben del celovitih transakcij z dne 3. oktobra 2008 - je prav tako pomenil precejšnjo prednost za banko FBN, zlasti glede na obseg transakcije in takrat prevladujoče tržne razmere.
(228)
Visoko likvidnostno posojilo v znesku 45 milijard EUR (100) je bilo zagotovljeno v času, ko so bili denarni trgi tako rekoč zaprti, zlasti za večje zneske in podjetja z razmeroma visokim razmerjem med posojili in vlogami, kot je bila banka FBN. To, da tako visok znesek likvidnosti ni bil na voljo na trgu, potrjuje dejstvo, da je banka FBN potrebovala več četrtletij, da je kratkoročno likvidnostno posojilo nadomestila z drugimi viri financiranja. Na koncu je banka FBN vso kratkoročno financiranje s strani Nizozemske poplačala junija 2009, devet mesecev po dodelitvi likvidnostne pomoči. Refinanciranje je bilo delno izvedeno preko izdaje obveznic z državnim jamstvom (101).
(229)
Zato je mogoče sklepati, da ukrep Y1 pomeni državno pomoč, saj je banki FBN zagotovil prednost v obliki financiranja, ki ga ne bi mogla pridobiti na trgu v takrat prevladujočih tržnih razmerah.
(230)
Glede ukrepa Y2, prenovitve dolgoročnih posojil s strani Fortis Bank SA/NV, Komisija meni, da je ukrep banki FBN zagotovil selektivno prednost. Informacije, ki jih je predložila Nizozemska, kažejo, da je bila zaradi spremembe lastništva na ravni banke FBN Fortis Bank SA/NV upravičena do takojšnjega poplačila dolgoročnih posojil s stalno obrestno mero (z nominalno vrednostjo v višini 7,9 milijarde EUR). Da bi lahko poplačala ta dolgoročna posojila, banki FBN zaradi ukrepa Y2 ni bilo treba iskati novih virov financiranja na trgu. Lahko je še naprej koristila obstoječa posojila po obrestnih merah pred finančno krizo.
(231)
S tem, ko je sprejela prenovitev, je Nizozemska banki FBN zagotovila dolgoročni dolg po obrestnih merah pred finančno krizo. Vlagatelj v tržnem gospodarstvu teh posojil ne bi zagotovil po obrestnih merah pred finančno krizo, ampak bi s pogajanji dosegel obrestne mere, ki bi bolje odražale takrat prevladujoče tržne razmere, še zlasti, ker so bila posojila precej visoka.
(232)
Zato je treba skleniti, da ukrep Y2 pomeni državno pomoč banki FBN, saj ji je zagotovil selektivno prednost v obliki posojila po obrestnih merah pred finančno krizo. Nizozemska obrestnih mer odplačljivih posojil ni poskušala uskladiti z obrestnimi merami po finančni krizi, zato ni ravnala kot vlagatelj v tržnem gospodarstvu.
(233)
Komisija je prejela dovolj informacij za sklep, da banka ABN AMRO N prek ukrepov Y1 in Y2 ni prejela sredstev. Zato od teh ukrepov ni imela koristi.
(234)
Celovite transakcije z dne 3. oktobra 2008 niso v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu in banki FBN zagotavljajo selektivno prednost. Ti ukrepi so banki FBN omogočili, da je ostala na trgu in nadaljevala svoje dejavnosti, ne da bi pri tem nanjo še naprej vplivale težave njenega matičnega podjetja. Banka FBN je prejela tudi zelo visok znesek financiranja, ki v tako kratkem roku na trgu ni bil na voljo. Ukrepa Y1 in Y2 zato pomenita državno pomoč, medtem ko ukrep X, kot je navedeno v uvodni izjavi 32 odločbe z dne 8. aprila 2009, sam po sebi ne pomeni državne pomoči banki FBN, ampak je del obsežnejše transakcije - ločitve banke FBN od Fortis Bank SA/NV, ki je vključevala državno pomoč banki FBN.
6.1.2 Uporabnost načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu za ukrepe, izvedene po prvotni pomoči z dne 3. oktobra 2008
(235)
Nizozemska je v obdobju približno 18 mesecev sprejela številne ukrepe v korist bank FBN in ABN AMRO N. Nizozemska trdi, da bi se moral preskus načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu uporabiti ločeno za vsakega od ukrepov (in zlasti za ukrepa B4 in B5, povezana z združitvijo). Vendar je Komisija glede na časovno zaporedje ukrepov (I), skupni namen ukrepov (II) in položaj podjetij v času uvedbe vsakega od ukrepov (III) sklenila, da se ukrepi ne razlikujejo dovolj, da bi se glede na načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu obravnavali posamezno. Komisija meni, da so vsi ukrepi del enega samega dolgotrajnega procesa prestrukturiranja (102), (103).
(236)
Časovno zaporedje ukrepov (I), ki je opisano v oddelku 2.1 in oddelku 2.4 tega sklepa, kaže, da so vsi ukrepi med seboj povezani in da so bili sprejeti v kratkem časovnem obdobju.
(237)
Poleg tega so ukrepi, povezani z združitvijo, jasno povezani s prej izvedenimi posredovanji. Ko se je Nizozemska 21. novembra 2008 - dobrih šest tednov po posredovanju dne 3. oktobra 2008 - odločila, da bo združila banki FBN in ABN AMRO N, je to lahko storila samo zato, ker je ti dve podjetji pravkar rešila pred stečajem. Z drugimi besedami, v scenariju nasprotnih dejstev brez posredovanja dne 3. oktobra 2008 izvedba združitve ne bi bila mogoča, saj teh dveh podjetij ne bi bilo več ali pa bi bili podjetji prisotni samo v precej okrnjeni obliki, zaradi česar bi bil združeni subjekt precej manjši in manj zanimiv, kar priznava tudi Nizozemska v svojem načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 (glej uvodno izjavo 78).
(238)
Vsi ukrepi so imeli skupni cilj (II), in sicer v celoti ponovno vzpostaviti uspešno poslovanje bank FBN in ABN AMRO N. Takoj po celovitih transakcijah z dne 3. oktobra 2008 je bilo jasno, da je Nizozemska samo stabilizirala položaj, pomembne težave v zvezi s poslovanjem pa so še čakale na rešitev, predvsem zaradi ločitve teh dveh pravnih subjektov od njunih nekdanjih matičnih podjetij.
(239)
Poleg tega je bila združitev ukrep, ki je bil potreben za dosego tega skupnega cilja, popolno ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja. Na solo osnovi je bila banka v slabem položaju, saj je imela razmeroma majhno franšizo na področju poslovanja s prebivalstvom in je bila v veliki meri odvisna od financiranja pravnih oseb (104). Banka ABN AMRO N je izgubila pomembne bančne storitve in velik del svoje mednarodne mreže. Obe podjetji sta se soočali z operativnimi težavami, povezanimi z, na primer, upravljanjem IT, davkov in tveganj, prav tako pa ni bilo gotovo, ali imata zadosten obseg v vseh dejavnostih, v katerih sta delovali. Nizozemska je preučila številne možnosti in se hitro odločila, da je združitev skupaj z dodatnim povečanjem kapitala najboljša možnost za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja. V scenariju združitve so bile dejavnosti banke ABN AMRO N na področju poslovanja s prebivalstvom, kjer je bilo veliko depozitov, nadomestilo za slabo stanje sredstev banke FBN, banka FBN pa je banki ABN AMRO N prinesla velikost in mednarodne podružnice. Poleg tega je bil združeni subjekt v boljšem položaju za reševanje praktičnih težav, korist pa je lahko imel tudi od dodatnih ekonomij obsega. Z združitvijo ni bilo treba obnoviti vsakega subjekta posebej.
(240)
Glede položaja, v katerem sta bili podjetji v času uvedbe vsakega ukrepa (III), Komisija meni, da je bilo uspešno poslovanje v celoti ponovno vzpostavljeno šele po uvedbi vseh ukrepov. Podjetji nista uspešno poslovali v vmesnem obdobju, na primer dne 21. novembra 2008, ko je bila sprejeta odločitev o združitvi. S tem v zvezi Komisija poudarja, da je banki FBN konec decembra 2008, torej po odločitvi glede združitve, grozilo, da bo padla pod minimalne kapitalske zahteve organa DNB, ker je morala odpisati banko ABN AMRO N. Banka ABN AMRO N je bila še vedno knjižena v knjigah banke FBN za oceno, ki po oceni, uporabljeni za ukrep Z, ni bila več realna (105), zaradi česar je bil odpis neizogiben. Da bi uredila težave banke FBN s kapitalom, je Nizozemska za 6,5 milijarde EUR od banke FBN odkupila banko ABN AMRO N in konec leta 2009 sprejela nadaljnje korektivne ukrepe v zvezi s kapitalom ter kapital drugega reda pretvorila v kapital prvega reda (glej uvodno izjavo 121 in opombo 52 tega sklepa). Izjave Nizozemske, […] in […] potrjujejo, da sta se banki po celovitih transakcijah z dne 3. oktobra 2008 še vedno soočali s pomembnimi težavami, povezanimi z uspešnim poslovanjem (106).
(241)
Komisija je tudi ugotovila, da je Nizozemska celovit načrt prestrukturiranja predložila šele, ko je bilo odločeno o vseh ukrepih, kar pomeni, da je bilo uspešno poslovanje šele takrat v celoti ponovno vzpostavljeno. Med postopkom je Komisija večkrat zaprosila za podroben načrt prestrukturiranja (glej na primer uvodno izjavo 137), ki je bil nujen za oceno, ali je bilo uspešno poslovanje podjetja, ki je prejelo pomoč, v celoti ponovno vzpostavljeno.
(242)
Nizozemska je 4. decembra 2009 predložila načrt prestrukturiranja iz decembra 2009, vendar so v prvem načrtu še vedno manjkali pomembni elementi, navedeni v sporočilu o prestrukturiranju, npr. finančne napovedi za najslabši možni scenarij. Zahtevane dopolnitve je Komisija prejela 23. marca 2010. Nizozemska je na prejšnje zahteve Komisije glede načrta prestrukturiranja odgovorila, da je imela združitev bank FBN in ABN AMRO N pomembno vlogo pri prestrukturiranju teh podjetij. Po mnenju Nizozemske je skupina za upravljanje prehoda skupine ABN AMRO potrebovala čas za pripravo načrta in pred izvedbo združitve ni imela popolnega pregleda nad obliko skupine v prihodnosti.
6.1.3 Obstoj prednosti in sklep o obstoju pomoči za ukrepe, uvedene po celovitih transakcijah z dne 3. oktobra 2008
(243)
Ukrep Z je bil nujen za preprečitev padca kapitalskih deležev banke FBN pod minimalne regulativne kapitalske zahteve.
(244)
Težava s kapitalom banke FBN se je pojavila zaradi visokega vrednotenja banke ABN AMRO N v njenih evidencah. Simulacije v poročilu o skrbnem pregledu poslovanja […] kažejo, da bi znižanje knjigovodske vrednosti banke ABN AMRO N na 6,5 milijarde EUR za banko FBN prineslo kapital prvega reda in skupne kapitalske deleže v višini 3,8 % oziroma 7,6 % (107). Obstajalo je torej tveganje, da banka FBN pade pod minimalne regulativne deleže, ki zahtevajo minimalni skupni kapitalski delež v višini 8 % (z največ polovico kapitala drugega reda). V skladu s poročilom […] je prodaja banke ABN AMRO N Nizozemski za 6,5 milijarde EUR vplivala na povečanje kapitala prvega reda in skupnih kapitalskih deležev banke FBN na 7,8 % oziroma 15,7 %, s čimer je bila rešena težava banke FBN s kapitalom, podjetje pa je lahko ostalo na trgu.
(245)
Ukrep je za banko FBN pomenil prednost v obliki kapitala, ki ga ne bi mogla pridobiti na trgu. Podjetje za rešitev (dela) težave ni moglo uporabiti notranje ustvarjenega osnovnega dobička, delno zaradi izgub v višini 922 milijonov EUR v letu 2008, povezanih z Madoffovo goljufijo. Ker je obstajalo tveganje, da bo banka FBN padla pod minimalne kapitalske zahteve, je ukrep podjetju omogočil, da izpolni regulativne zahteve in nadaljuje z izvajanjem dejavnosti.
(246)
Komisija je ugotovila, da nakup banke ABN AMRO N s strani Nizozemske ni potekal po tržnih pogojih zaradi razlogov, opisanih v nadaljevanju.
(247)
Vlagatelj v tržno gospodarstvo (108), ki bi se decembra 2008 zanimal za nakup banke ABN AMRO N, bi uporabil tržno ceno, pri čemer bi upošteval tržne razmere v tistem trenutku. V poročilu […] je imela Nizozemska dve vrednotenji: vrednotenje „skozi cikel“ v višini [5 - 9] milijard EUR, ki je predvidevalo normalizacijo trgov, in vrednotenje „sedanjih tržnih pogojev“ v višini [4 - 6,5] milijarde EUR, ki je temeljilo na tržnih razmerah v prvih dneh oktobra 2008 (109). Vlagatelj v tržnem gospodarstvu bi za izhodišče uporabil vrednotenje „sedanjih tržnih pogojev“.
(248)
Za upoštevanje poslabšanja tržnih pogojev med 3. oktobrom 2008 (tj. datumom poročila o vrednotenju […]) in dejanskim datumom, ko je Nizozemska sprejela odločitev o nakupu banke ABN AMRO N, bi bil v vsakem primeru potreben popravek tržnega vrednotenja „sedanjih pogojev“. V tem obdobju je indeks EURo Stoxx 50 padel za 22,2 %, indeks EURo Stoxx Banks pa za 45,3 %.
(249)
Trditve Nizozemske, da glede na konzervativen profil tveganja banke ABN AMRO N (brez slabe aktive, dobro stanje sredstev itd.) popravek ni potreben, ni mogoče sprejeti. Zmanjšanje prometa na trgu je bilo obsežno, zlasti z bančnimi delnicami, kar je kazalo na to, da zmanjšanje prometa ni toliko vezano na posebnosti delnic kot na slabše pogoje na gospodarskem in finančnem trgu in s tem povezanim zvišanjem zahtevane premije za tveganje. Glede na to je treba vrednotenje „sedanjih tržnih pogojev“ z dne 3. oktobra 2008 popraviti navzdol, da bi dobili razumno oceno vrednosti banke ABN AMRO N na dan 14. decembra 2008. Z uporabo opaženega padca odstotka indeksa EURo Stoxx 50 in indeksa EURo Stoxx Banks (22,2 % in 45,3 %) je cenovni razpon tržne cene za december 2008 med [2,2 - 3,6] milijarde EUR in [3,1 - 5,1] milijarde EUR (tj. [4 - 6,5] milijarde EUR, znižanih za 22,2 % in za 45,3 %) (110).
(250)
Komisija lahko sprejme trditev nizozemskih organov, da bi bilo treba izvesti popravek, ki bi upošteval dejstvo, da Nizozemska transakcije ni plačala z denarnimi sredstvi. Zaradi ukrepa Y2 je bila Nizozemska lastnik dolžniškega instrumenta, ki ga je izdala banka FBN, nato pa je banki FBN za banko ABN AMRO N plačala z odpisom dela tega dolga z nominalno vrednostjo 6,5 milijarde EUR. Ker se je z dolgom, ki so ga izdale druge banke, v tistem času trgovalo z diskontom na nominalno vrednost, Komisija lahko sprejme, da je bila vrednost odpisanih dolžniških instrumentov pod nominalno vrednostjo. Na podlagi razpoložljivih tržnih informacij se Komisija lahko strinja s popravkom v višini [10 - 30] % ali [0,65 - 1,95] milijarde EUR. To bi pomenilo dejansko ceno transakcije v višini [4,55 - 5,85] milijarde EUR (6,5 milijarde EUR minus [0,65 - 1,95] milijarde EUR) namesto 6,5 milijarde EUR (111).
(251)
Znesek pomoči ukrepa Z bi bil zato razlika med plačano ceno in tržno vrednostjo banke ABN AMRO N. Znašal bi med [0 - 2,75] milijarde EUR ([4,55 - 5,85] milijarde EUR minus [3,1 - 5,1] milijarde EUR) in [0,95 - 3,65] milijarde EUR ([4,55 - 5,85] milijarde EUR minus [2,2 - 3,6] milijarde EUR).
(252)
Po mnenju Komisije ni podlage za trditve Nizozemske, da je bila njena ocena v višini 6,5 milijarde EUR prepričljivo podprta z odobritvijo ostalih članov konzorcija in s poročilom […]. Preplačilo za banko FBN AMRO N ni vplivalo na druge člane konzorcija, kar pomeni, da njihova odobritev prodaje ni pomenila odobritve same ocene. Nič ne kaže na to, da so člani konzorcija sami izvedli novo vrednotenje. Dopis […] prav tako ne podpira trditve Nizozemske. […] je samo preveril metodologijo in postopek, njegovo kratko poročilo pa se ne more šteti za verodostojno izvedbo vrednotenja. Poročilo […] je za podlago uporabilo ceno, ki jo je Nizozemska 3. oktobra 2008 plačala za banki FBN in ABN AMRO N. Kot je bilo že navedeno, transakcija z dne 3. oktobra 2008 ni tržna transakcija. Transakcije, ki vključuje pomoč, ni mogoče uporabiti za izpeljavo tržne cene.
(253)
Poročilo strokovnjakov, ki so delali za delničarje holdinga Fortis SA/NV, prav tako ne podpira domneve, da Nizozemska ni preplačala nakupa. Poročilo je samo sekundarna analiza vrednotenj in metod vrednotenja, ki so bile uporabljene med postopkom in ni nova izvedba vrednotenja. Poleg tega je treba poročilo obravnavati v lastnem okviru. Delničarje holdinga Fortis SA/NV je skrbelo, da so za sredstva, ki jih je pridobila Nizozemska, prejeli prenizko ceno, poročilo pa v glavnem obravnava to trditev, tj., da je Nizozemska plačala prenizko ceno. Treba je tudi omeniti, da odstavki, na katere se sklicuje Nizozemska, ne navajajo ničesar o sami banki ABN AMRO N, ampak se nanašajo samo na celoten sveženj sredstev, ki jih je kupila Nizozemska.
(254)
Zato je treba skleniti, da je ukrep Z ukrep državne pomoči v korist banke FBN, saj banki FBN zagotavlja kapital, ki ji omogoča, da ostaja na trgu. Ugotovljeni znesek pomoči se giblje med [0 - 2,75] milijarde EUR in [0,95 - 3,65] milijarde EUR.
(255)
Komisija je sklenila, da je bilo kritje kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z odgovornost Nizozemske in ne banke ABN AMRO N. Nizozemsko so od 3. oktobra 2008 zavezovali pogoji sporazuma delničarjev konzorcija. Zato je morala izvesti ločitev ABN AMRO Holding v skladu s pogoji, opisanimi v sporazumu delničarjev konzorcija. Ker je finančni nadzorni organ začetek postopka ločitve dovolil šele potem, ko ABN AMRO Z reši težave s kapitalom, Nizozemska in drugi člani konzorcija niso imeli druge izbire, kot da zapolnijo kapitalsko vrzel ABN AMRO Z.
(256)
Banka ABN AMRO N je bila samo posrednik pri zagotavljanju potrebnega kapitala ABN AMRO Z, ki nima operativnih dejavnosti.
(257)
Komisija ni našla nobenega dokaza o posredni pomoči banki ABN AMRO N. Pojasnila, ki jih je predložila Nizozemska, so potrdila, da so vse pomembne transakcije med ABN AMRO Z in ABN AMRO N potekale po tržnih pogojih ali pred posredovanjem države 3. oktobra 2008.
(258)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 110, je bil instrument za razbremenitev kapitala po ločitvi ABN AMRO II od ABN AMRO Bank ohranjen, da bi pokril smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR in stroške integracije v višini 1,2 milijarde EUR, denarna sredstva, pridobljena z obvezno zamenljivimi vrednostnimi papirji, pa so bila vložena v ABN AMRO Z. Tako je od datuma ločitve ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (tj. 6. februarja 2010) (do izteka instrumenta za razbremenitev kapitala oktobra 2010) instrument za razbremenitev kapitala pomenil državno pomoč ABN AMRO II, medtem ko je na isti datum znesek v višini 1,7 milijarde EUR v obvezno zamenljivih vrednostnih papirjih, katerih prihodki so bili preneseni na ABN AMRO Z, prenehal biti državna pomoč za ABN AMRO N/ABN AMRO II. Te spremembe torej ne spremenijo obsega pomoči, ampak samo instrumente, preko katerih je bila pomoč zagotovljena, in trajanje pomoči. Zaradi spremembe oblike se ne porajajo vprašanja, ki bi jih bilo treba obravnavati v nadaljevanju tega sklepa.
(259)
Zato je treba skleniti, da ukrep A ne pomeni državne pomoči. V skladu s sporazumom delničarjev konzorcija je bila pogodbena obveznost Nizozemske kot naslednika holdinga Fortis SA/NV, da odpravi kapitalski primanjkljaj ABN AMRO Z. Zato ukrepi ne pomenijo selektivne prednosti za banko ABN AMRO N in je ne razbremenjujejo stroškov, ki bi jih sicer imela.
(260)
Ker instrument za razbremenitev kapitala ni zadostoval za kritje kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z, je morala Nizozemska preko obvezno zamenljivega vrednostnega papirja vložiti dodaten kapital. Utemeljitev, oblikovana v zvezi z ukrepom A, velja tudi za ukrep B1.
(261)
Zato je treba skleniti, da ukrep B1 ne pomeni državne pomoči, saj je bilo financiranje kapitalskega primanjkljaja ABN AMRO Z obveznost Nizozemske v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija in ne pomeni selektivne prednosti za banko ABN AMRO N.
(262)
Skupni znesek v višini 1,08 milijarde EUR (tj. ukrepa B2 in B3 skupaj) vključuje splošne stroške ločitve v višini 480 milijonov EUR, stroške, povezane z vzpostavitvijo poslovanja z denarnim trgom, v višini 90 milijonov EUR in smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR. Treba je ločiti med smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR in drugimi stroški ločitve v višini 580 milijonov EUR.
(263)
Glede drugih stroškov ločitve Komisija sprejema dejstvo, da je bila Nizozemska na podlagi sporazuma delničarjev konzorcija zavezana k nadaljevanju razcepitve ABN AMRO Holding na tri dele po smernicah sporazuma delničarjev konzorcija. Stroški ločitve so torej posledica pogodbenih obveznosti Nizozemske kot naslednika holdinga Fortis SA/NV, ki izhajajo iz sporazuma delničarjev konzorcija. Na neto osnovi se zaradi tega ukrepa stanje kapitala banke ABN AMRO N ne bo izboljšalo, saj Nizozemska vlaga kapital, ki se takoj porabi za stroške ločitve.
(264)
Ta obrazložitev pa ne velja za smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR, saj pogodbene obveznosti državi ne nalagajo, da jo mora zagotoviti. Če Nizozemska ne bi zagotovila te pomoči, bi bila banka ABN AMRO N v slabšem finančnem položaju in bi morala na primer zmanjšati svoja tveganju prilagojena sredstva, da bi sprostila kapital. V primerjavi s scenarijem, v katerem ta ukrep ni bil izveden, je zato smotrna razlika selektivna prednost, ki je izboljšala konkurenčnost banke ABN AMRO N.
(265)
Zato je treba skleniti, da medtem ko splošni stroški ločitve ne pomenijo državne pomoči, pa smotrna razlika v višini 500 milijonov EUR (del ukrepa B3) pomeni državno pomoč. Banki ABN AMRO N je zagotovila dodatni kapital in pomeni selektivno prednost.
(266)
Komisija ugotavlja, da v času nakupa banke FBN in banke ABN AMRO N ni bilo nobene pogodbene ali gospodarske obveznosti glede združitve teh dveh podjetij. Oddelek banke ABN AMRO N za upravljanje premoženja je bil dejansko vključen v Fortis Bank SA/NV, vendar ta oddelek za banke ni nujen del poslovanja, saj številne banke svoje proizvode za upravljanje s premoženjem pridobivajo od specializiranih zunanjih ponudnikov. Nizozemska se je 21. novembra 2008 sama odločila, da bo združila banki ABN AMRO N in FBN, saj se ji je zdela ta možnost boljša od drugih možnosti prestrukturiranja, kot so samostojna strategija za obe banki, hitra prodaja enega ali obeh podjetij ali hitra prodaja velikih podružnic.
(267)
Banki FBN in ABN AMRO N vnaprejšnjih stroškov integracije združitve nista mogli plačati sami. Komisija ugotavlja, da je Nizozemska v javnosti utemeljevala združitev z besedami, da sta „ti dve banki skupaj močnejši kot pa vsaka zase“ (112). Združitev bi dejansko morala prinesti velike prednosti v obliki sinergij (ocenjene so bile na 1,1 milijarde EUR pred obdavčitvijo na leto) in boljšo konkurenčnost (npr. višji tržni deleži, boljša osnova za financiranje itd.).
(268)
Da bi lahko koristili ugodnosti združitve, sta imeli banki FBN in ABN AMRO N številne stroške (tj. stroške, povezane z ukrepom v zvezi z združitvijo, stroške integracije). Nizozemska je te stroške plačala prek dokapitalizacije (v času, ko je bilo kapital še vedno težko pridobiti), banki FBN in ABN AMRO N pa sta pridobili vse koristi. Zato ta ukrep zagotavlja jasno prednost bankama FBN in ABN AMRO N.
(269)
Po mnenju Nizozemske ima združitev pozitivno neto sedanjo vrednost (113). Vendar sta ukrepa B4 in B5, kot je obširno obravnavano v uvodnih izjavah 235 do 242, sledila drugim ukrepom državne pomoči in sta del večjega načrta prestrukturiranja, zato načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu ne velja.
(270)
Zato je treba skleniti, da ukrepa B4 in B5 pomenita državno pomoč v višini 300 milijonov EUR oziroma 1,2 milijarde EUR. Bankama FBN in ABN AMRO N sta zagotovila kapital in s tem selektivno prednost.
(271)
Ukrep C banki FBN zagotavlja kapital, ki ji je omogočil, da je izpolnila minimalne regulativne zahteve finančnega nadzornega organa. Če Nizozemska svojega kapitala drugega reda ne bi pretvorila v kapital prvega reda, bi morala banka FBN prenehati opravljati svoje dejavnosti ali pa poiskati drugačne rešitve, kot je zmanjšanje njenih tveganju prilagojenih sredstev, da bi sprostila kapital prvega reda. Zaradi tega ukrepa je banka FBN pridobila več kapitala in boljši konkurenčni položaj kot v scenariju „brez pomoči“.
(272)
Nizozemska je dolžniške instrumente drugega reda z nominalno vrednostjo v višini 1,35 milijarde EUR pretvorila v enakovreden znesek kapitala prvega reda. Ta pretvorba je vodila v enake denarne tokove kot v scenariju, v katerem je banka FBN po nominalni vrednosti odkupila instrumente drugega reda v državni lasti, čemur je sledilo povečanje kapitala za enak znesek. Po analogiji z uvodno izjavo 250 se Komisija lahko strinja, da je bila tržna vrednost dolžniških instrumentov, ki jih je Nizozemska odpisala, pod nominalno vrednostjo. Ob upoštevanju diskontov pri podobnih instrumentih enakovrednih bank je diskont v višini [135 - 405] milijonov EUR (ali [10 - 30] %) upravičen. Banka FBN je torej s tem, ko je posredno kupila instrumente po nominalni vrednosti, posredno plačala [135 - 405] milijonov EUR preveč. Tako bi znesek pomoči namesto 1,35 milijarde EUR znašal [0,945 - 1,215] milijarde EUR.
(273)
Trditve Nizozemske, da je ukrep v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, ni mogoče sprejeti. Ukrep sledi drugim ukrepom, ki so vsebovali državno pomoč, kot je razloženo v uvodnih izjavah 235 do 242, tako da načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu ne velja.
(274)
Zato je treba skleniti, da ukrep C pomeni državno pomoč v višini [0,945 - 1,215] milijarde EUR, saj banki FBN zagotavlja prednost v obliki dodatnega kapitala.
(275)
Glede plačil drugim članom konzorcija je Komisija sklenila, da so plačila dejansko del obveznosti, povezanih s sporazumom delničarjev konzorcija. Člani konzorcija so predvidevali, da se bodo med postopkom ločitve pojavile nekatere nepričakovane težave, sporazum delničarjev konzorcija pa opisuje postopke, ki jih je treba uporabiti za rešitev teh težav. Komisija ni našla nobenega dokaza, da so plačila Nizozemske drugim članom konzorcija prispevala k dodatnemu prenosu neto sredstev banki ABN AMRO N ali h kateri koli drugi prednosti za podjetje.
(276)
Zato je treba skleniti, da ukrep D ne pomeni državne pomoči, saj v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija ni bil obveznost banke ABN AMRO N, ampak obveznost države. Ukrep ni pomenil selektivne prednosti za banko ABN AMRO N.
(277)
Komisija je sklenila, da so navzkrižne obveznosti v veliki meri povezane s posebnim okvirom ločitve banke ABN AMRO N od njenega matičnega podjetja ABN AMRO Bank (zdaj RBS NV). Pa pravu družb Nizozemske banka Deutsche Bank kot kupec podružnice New HBU ostaja odgovorna za dolgove banke ABN AMRO N, če slednja ne izpolni svojih obveznosti. Zato želi biti banka Deutsche Bank odškodovana za tveganje v zvezi z ABN AMRO Bank. Če banka ABN AMRO N ne bi bila ločena od ABN AMRO Bank, ne bi bilo teh navzkrižnih obveznosti med New HBU in ABN AMRO Bank. Nizozemska zato zagotavlja jamstvo na navzkrižno obveznost, ki je nastala izrecno zaradi ločitve banke ABN AMRO N. Nizozemska ne zagotavlja jamstva na navzkrižne obveznosti med New HBU in ABN AMRO N.
(278)
Zato je treba skleniti, da je mogoče sprejeti, da ukrep E ne pomeni državne pomoči, saj je v skladu s sporazumom delničarjev konzorcija ločitev banke ABN AMRO N od ABN AMRO Bank obveznost nizozemske države.
6.1.4 Količinska opredelitev državne pomoči
(279)
Skupina ABN AMRO (ali banki FBN in ABN AMRO N pred združitvijo) je imela korist od pomoči v obliki dokapitalizacije, ki se je gibala med 4,2 milijarde EUR in 5,45 milijarde EUR. Ta znesek v primerjavi s tveganjem prilagojenih sredstev skupine ABN AMRO N pomeni 2,75-3,5 %.
(280)
Komisija je ugotovila, da je imela banka FBN korist tudi od zelo velikega zneska likvidnostne pomoči, tako v relativnem kot absolutnem smislu.
Preglednica 5
Državna pomoč: zbirna preglednica pomoči v obliki dokapitalizacije in likvidnostne pomoči
Pomoč v obliki dokapitalizacije
(vsi zneski so v milijardah EUR)
Najnižja državna pomoč
Najvišja državna pomoč
TPS združenega subjekta FBN-ABN AMRO N
najnižji % TPS
najvišji % TPS
Ukrep Z: Nizozemska kupi AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Ukrep B3: stroški ločitve (smotrna razlika)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Ukrep B4: kapitalski primanjkljaj zaradi prodaje New HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Ukrep B5: stroški integracije
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Ukrep C: pretvorba kapitala drugega reda v kapital prvega reda
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Pomoč v obliki dokapitalizacije skupaj
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Znesek financiranja/likvidnostna pomoč
Ukrep Y1: kratkoročno likvidnostno posojilo
45
Ukrep Y2: dolgoročna posojila
7,9
Izdaja novih dolžniških instrumentov, zajamčenih v okviru nizozemskega sistema zajamčenih vlog
18,8
Znesek financiranja / likvidnostne pomoči skupaj
71,7 (ali 52,9 po popravku zaradi dvojnega štetja) (116)
6.2 Združljivost različnih ukrepov pomoči
(281)
Komisija lahko na podlagi člena 107(3)(b) PDEU razglasi pomoč za združljivo s skupnim trgom, če je namenjena „odpravljanju resne motnje v gospodarstvu države članice“. V zvezi z nizozemskim gospodarstvom je bilo to potrjeno v različnih soglasjih, ki jih je Komisija dala za ukrepe nizozemskih organov za boj proti finančni krizi, kot je sistem zajamčenih vlog.
(282)
S tem v zvezi je treba poudariti, da je sodišče prve stopnje poudarilo, da je treba člen 107(3)(b) Pogodbe uporabljati omejeno (117) in da mora gospodarska motnja vplivati na celotno državo članico, ne pa samo na njen del. Komisija ugotavlja, da sta banki ABN AMRO N in FBN vodilni nizozemski banki z mrežo podružnic po vsej državi in najboljšim položajem na trgu v številnih segmentih nizozemskega bančnega trga na področju poslovanja s prebivalstvom in z MSP. V okviru različnih negotovosti, ki so vplivale na okrevanje po svetovni finančni in gospodarski krizi, bi prenehanje poslovanja teh dveh bank pomenilo resno motnjo za nizozemsko gospodarstvo, zato se lahko državno pomoč nizozemske vlade oceni na podlagi člena 107(3)(b) Pogodbe.
(283)
Komisija je več podrobnosti glede združljivosti posebnih ukrepov navedla v svojem sporočilu o bančništvu, sporočilu o dokapitalizaciji in sporočilu o oslabljenih sredstvih, glede zahtevanega prestrukturiranja pa v svojem sporočilu o prestrukturiranju.
(284)
Posamezne ukrepe je treba preskusiti glede na zadevna sporočila Komisije. Instrument za razbremenitev kapitala ne krije oslabljenih sredstev in je dejansko nadomestek za ukrep dokapitalizacije. Splošna načela sporočila o oslabljenih sredstvih bi morala veljati tudi za instrument za razbremenitev kapitala, ki mora biti v skladu z notranjim trgom. Da bi ohranila enake konkurenčne pogoje, je morala Komisija preveriti, ali instrument za razbremenitev kapitala ni bil uporabljen za prenos pričakovanih izgub pri portfelju na državo. Ukrep A bi moral vsebovati tudi zadostne spodbude za izhod, banka ABN AMRO N pa bi morala v primeru, če bi se gospodarski položaj poslabšal, še vedno prevzeti nekaj izgube preko navpičnega prereza. Likvidnostna ukrepa (ukrepa Y1 in Y2) je treba preučiti glede na sporočilo o bančništvu, ukrepe za dokapitalizacijo (natančneje, ukrepe Z, B4 in B5 ter smotrno razliko v višini 500 milijonov EUR, ki je bila del ukrepov B3 in C) pa glede na sporočilo o dokapitalizaciji.
6.2.1 Združljivost ukrepov Y1 in Y2 v skladu s sporočilom o bančništvu
(285)
Da bi bila ukrepa Y1 in Y2 v skladu s sporočilom o bančništvu, bi morala biti dobro usmerjena in sorazmerna ter oblikovana tako, da ne bi prišlo do neupravičenega izkrivljanja konkurence.
(286)
Komisija ponavlja sklep iz uvodne izjave 51 odločbe z dne 8. aprila 2009, da je bil ukrep za prekinitev vseh povezav med banko FBN in njenim likvidnostno omejenim matičnim podjetjem Fortis SA/NV nujen za zaščito banke FBN pred takrat velikimi težavami matičnega podjetja. Zato se za ukrepa lahko šteje, da sta dobro usmerjena in namenjena reševanju banke FBN.
(287)
Ukrepa Y1 in Y2 bi morala biti tudi sorazmerna in ne bi smela neupravičeno izkrivljati konkurence. S tem v zvezi je Komisija naklonjena sistemu oblikovanja cen, ki ga je razvila Nizozemska in je namenjen oblikovanju enakih konkurenčnih pogojev s sistemom zajamčenih vlog (glej uvodno izjavo 169). V zvezi s sistemom zajamčenih vlog je Komisija od držav članic večkrat zahtevala, naj zaračunajo premijo vsaj 50 bazičnih točk za jamstva, daljša od treh mesecev (in krajša od 12 mesecev). Komisija je ugotovila, da Nizozemska ni vedno zahtevala obrestne mere EURIBOR + 50 bazičnih točk za posojila, daljša od treh mesecev. Zato lahko Komisija ukrep Y1 razglasi za združljiv z notranjim trgom samo pod pogojem, da se izvede korekcijsko plačilo v višini 18,2 milijona EUR, s čimer se zagotovi, da so posojila z zapadlostjo več kot tri mesece učinkovito poplačana po obrestni meri EURIBOR + 50 bazičnih točk. Komisija z zadovoljstvom ugotavlja, da so bila vsa likvidnostna posojila poplačana in zaključena junija 2009.
(288)
V zvezi z ukrepom Y2 Komisija ugotavlja, da Nizozemska ni spremenila obrestne mere in roka zapadlosti posojil, zaradi česar je imela banka FBN korist od razmeroma poceni posojil, kar bi lahko izkrivljalo konkurenco. Zato lahko Komisija ukrep razglasi za združljiv s sporočilom o bančništvu samo, če bodo vsi pogoji, ki so določeni v nadaljevanju tega sklepa, in natančneje, ukrepi za omejitev izkrivljanja konkurence, ustrezno izvedeni.
6.2.2 Združljivost ukrepov Z, B3 (tj. 500 milijonov EUR), B4 in B5 ter C v skladu s sporočilom o dokapitalizaciji
(289)
Komisija je sklenila, da so bili zadevni ukrepi vzpostavljeni z namenom, da uredijo dejansko potrebo, in predstavljajo najnižjo možno pomoč, potrebno za popolno ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja zadevnih podjetij.
(290)
V zvezi s povračilom je Komisija ugotovila, da je država že 100-odstotni lastnik navadnih delnic banke FBN (in posredno 100-odstotni lastnik delnic banke ABN AMRO N). Vsi ti ukrepi so bili nujni za ohranitev vrednosti tega poslovnega deleža.
(291)
Skupina ABN AMRO bo v letu 2013 realizirala kapitalski donos v višini približno […] %, kar kaže, da je bil zahvaljujoč vsem posredovanjem države ustvarjen poslovno uspešen in dobičkonosen subjekt.
(292)
Vse razpoložljive ocene skupine ABN AMRO so precej višje od zneska pomoči v ukrepih Z, B3, B4, B5 in C (tj. med 4,2 in 5,45 milijarde EUR). Zato bo država prejela ustrezno povračilo za pomoč, dodeljeno bankama ABN AMRO N in FBN (118).
(293)
Ob upoštevanju navedenega je Komisija sklenila, da so ukrepi Z, B3, B4, B5 in C združljivi s sporočilom o dokapitalizaciji, če bodo pogoji, ki so določeni v nadaljevanju tega sklepa, ustrezno izvedeni.
6.2.3 Združljivost instrumenta za razbremenitev kapitala z načeli, določenimi v sporočilu o oslabljenih sredstvih
(294)
Komisija priznava, da se instrument za razbremenitev kapitala, ki ga je vzpostavila Nizozemska, razlikuje od običajnih ukrepov v zvezi z oslabljenimi sredstvi, ki so ocenjeni v drugih zadevah. Medtem ko je bil namen drugih ukrepov v zvezi z oslabljenimi sredstvi razbremeniti banke oslabljenih sredstev, je portfelj, zaščiten z instrumentom za razbremenitev kapitala, običajen nizozemski hipotekarni portfelj, pri katerem niti banka ABN AMRO N niti zunanji strokovnjaki niso pričakovali, da se bo poslovni izid močno poslabšal.
(295)
Komisija je ugotovila, da običajna dokapitalizacija na ravni banke ABN AMRO N Nizozemski ni koristila, ker v zadevnem trenutku banka ni bila ločen pravni subjekt in Nizozemska ni mogla ločiti svojega kapitalskega prispevka, kar bi lahko imelo negativne posledice zlasti v scenarijih povečanih težav. Poleg tega zaradi obsega transakcije in zahtevnosti, povezanih z ločitvijo ABN AMRO Bank NV, matičnega podjetja ABN AMRO N in ABN AMRO Z, zasebni instrumenti za razbremenitev kapitala niso bili izvedljivi.
(296)
Komisija lahko glede na navedeno sprejme, da je instrument za razbremenitev kapitala alternativa običajnemu povečanju kapitala in ne zaščita pred slabo aktivo, ter ga zato šteje za nujen in ustrezno usmerjen instrument, namenjen reševanju določene težave s kapitalom podjetja ABN AMRO Z.
(297)
Kljub temu, da je ukrep v glavnem nadomestni ukrep za dokapitalizacijo, bi moral biti v skladu z drugimi shemami razbremenitve kapitala in s tem ščititi notranji trg, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 284.
(298)
Po mnenju Komisije je Nizozemska predložila dovolj dokazov, ki kažejo, da je bilo vrednotenje tako, da bo pričakovane izgube pokrila banka ABN AMRO N ali njen pravni naslednik. Podatki o trgu (zlasti poročila o bonitetnih ocenah), pretekli podatki in novejši dokazi ABN AMRO N kažejo, da bi morala letna tranša prve izgube v višini 20 bazičnih točk zadostovati za kritje pričakovanih izgub.
(299)
Povračilo, ki ga banka AN AMRO N plačuje, ni nižje od povračila, zahtevanega v sporočilu o oslabljenih sredstvih in sporočilu o dokapitalizaciji. Povračilo pomeni, da bo banka ABN AMRO N plačala 10 % na kapital, sproščen s transakcijo zaradi zmanjšanja tveganju prilagojenih sredstev. Stopnja je v primerjavi z minimalnimi stopnjami iz točke (27) sporočila o dokapitalizaciji ugodna. Glede na razmeroma visoko povračilo se lahko za navpični prerez v višini 5 % in mehanizme za vračilo sredstev šteje, da so v skladu s točko (24) in sprotno opombo 15 sporočila o oslabljenih sredstvih.
(300)
Ukrep A vsebuje tudi zadostne spodbude za izhod. Nakupne opcije, opisane v uvodni izjavi 107, pomenijo, da lahko banka ABN AMRO N (ali zdaj skupina ABN AMRO) zlahka prekine izvajaje ukrepa. Poleg tega je oblikovanje cen tako, da je ukrep sčasoma vedno dražji. Pogodbeni pogoji navajajo, da če začne skupina ABN AMRO svoje kapitalske zahteve izračunavati na podlagi Basla II, oblikovanje cen ne bo prilagojeno. Zaradi tega bo učinek razbremenitve kapitala ukrepa manjši, provizija za poroštvo pa se ne bo znižala. Poleg tega je tranša prve izgube izračunana kot odstotek prvotne vrednosti portfelja, tako da se bo tranša prve izgube kot odstotek neplačanega zneska portfelja (tj. prvotni portfelj, med drugim popravljen za plačila) sčasoma povečala.
(301)
Ob upoštevanju značilnosti instrumenta za razbremenitev kapitala in ob upoštevanju načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 ter posodobljenega načrta prestrukturiranja iz novembra 2010, kot je opisan pod naslovom 2.3 tega sklepa, Komisija meni, da je ukrep A združljiv s splošnimi načeli sporočila o oslabljenih sredstvih in z načeli notranjega trga, kot je razloženo v uvodni izjavi 284.
(302)
Dejstvo, da je skupina ABN AMRO instrument za razbremenitev kapitala preklicala kmalu po uvedbi kapitalskih zahtev Basla II, naknadno potrjuje analizo iz uvodnih izjav 294 do 301.
6.3 Ocena pomoči, načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 in posodobljenega načrta prestrukturiranja iz novembra 2010 v skladu s sporočilom o prestrukturiranju
(303)
Glede na znesek in obseg pomoči, kot sta opisana v prejšnjih odstavkih, in zlasti dejstvo, da pomoč za dokapitalizacijo presega 2 % tveganju prilagojenih sredstev, Komisija meni, da je potrebno poglobljeno prestrukturiranje v skladu s točko (4) sporočila o prestrukturiranju.
6.3.1 Uspešno poslovanje
(304)
Načrt prestrukturiranja bi moral pokazati, da strategija banke temelji na skladnem konceptu in da je banka ponovno vzpostavila dolgoročno uspešno poslovanje brez zanašanja na pomoč države.
(305)
Kot je bilo že ugotovljeno v sklepu z dne 5. februarja 2010, se poslovni modeli bank FBN in ABN AMRO N niso zanašali na prekomerno tveganje in netrajnostne posojilne prakse. Pravna subjekta pa sta bila zaradi ločitve od njunih matičnih skupin na določenih temeljnih področjih ranljiva in nepreskrbljena. Po ločitvi njenega matičnega podjetja je imela banka ABN AMRO N slab dostop do večjih podjetij, ni imela več mednarodne mreže, manjkali pa so ji tudi številni produkti in zmogljivosti IT. Ločitev od matičnega podjetja je močno vplivala tudi na banko FBN, njena sredstva pa so bila precej odvisna od denarnih trgov. Načrt prestrukturiranja skupine ABN AMRO iz decembra 2009 (pa tudi posodobljen načrt prestrukturiranja iz novembra 2010) kaže, da integracija bank ABN AMRO N in FBN postopno zmanjšuje pomanjkljivosti vsakega posameznega subjekta. Združitev bank FBN in ABN AMRO N je ublažila nekatere od teh težav. Velika franšiza banke ABN AMRO na področju poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva je imela veliko depozitov, zaradi česar je imela integrirana skupina boljši profil financiranja, banka FBN je rešila del težave banke ABN AMRO N glede mednarodne mreže, obe skupini skupaj pa sta lažje reševali težave, povezane, na primer, z IT (skupaj sta lahko ponovno vzpostavili platformo IT in ostala podporna orodja).
(306)
Finančne napovedi kažejo, da bi moral biti združen subjekt ob koncu obdobja prestrukturiranja sposoben pokriti svoje stroške in realizirati ustrezen donos lastniškega kapitala v višini približno […] %. Tudi v scenariju izjemnih situacij bo podjetje še naprej imelo dobiček, deleži njegove kapitalske ustreznosti pa bodo ostali nad minimalnimi regulativnimi pragovi. Zato se zdi - po več posredovanjih države - kapitalska rezerva podjetja dovolj visoka za njegovo prebroditev neugodnih razmer v prihodnosti, ne da bi se moralo pri tem ponovno obrniti na državo.
(307)
Kot so pokazali podatki za drugo polovico leta 2008 in prvo polovico leta 2009, je izjemnega pomena, da podjetje realizira dovolj visoke čiste prihodke od obresti in tako postane popolnoma poslovno uspešno. Zato se lahko načrt prestrukturiranja iz decembra 2009 in posodobljeni načrt prestrukturiranja iz novembra 2010 razglasita za združljiva z zahtevami glede uspešnega poslovanja iz sporočila o prestrukturiranju samo pod pogojem, da si skupina ABN AMRO prizadeva realizirati posodobljene čiste prihodke od obresti, določene v načrtu prestrukturiranja iz novembra 2010. Skupina ABN AMRO mora o tem napredku redno poročati Komisiji - vsaj vsako četrtletje. Če skupina ABN AMRO ugotovi odstopanja od teh napovedi, mora takoj sprejeti korektivne ukrepe.
(308)
Načrt prestrukturiranja mora vsebovati napovedi s potrebno razčlenitvijo, prestrukturiranje pa zahteva tudi opustitev dejavnosti, ki bi srednjeročno iz strukturnih razlogov še naprej ustvarjale izgubo (119). V uvodni izjavi 120 sklepa z dne 5. februarja 2010 je Komisija izrazila pomisleke glede tega, ali so bile težave z uspešnim poslovanjem oddelka Prime Fund Solutions - ki je v letu 2008 poročal o veliki izgubi zaradi Madoffove goljufije - ustrezno obravnavane. S prodajo oddelka PFS banki Credit Suisse (glej tudi uvodno izjavo 74) je bila ta težava rešena. Podrobne napovedi na ravni oddelkov kažejo, da tako v osnovnem scenariju kot v scenariju izjemnih situacij vsi oddelki pozitivno prispevajo k rezultatom. Zato lahko Komisija sklene, da ni nobenih drugih oddelkov s strukturnimi težavami in da v skladu s to ugotovitvijo za izboljšanje uspešnega poslovanja podjetja niso potrebne nadaljnje odprodaje.
6.3.2 Porazdelitev bremena / najmanjša potrebna pomoč
(309)
Iz načrta prestrukturiranja mora biti jasno razvidno, da je pomoč ostala omejena na najmanjšo potrebno. Stroškov, povezanih s prestrukturiranjem, ne bi smela kriti samo država, ampak v največji možni meri tudi tisti, ki so v banko vlagali. Banka in njeni delničarji morajo torej z lastnimi sredstvi v čim večji meri prispevati k prestrukturiranju. Pomoč za prestrukturiranje mora biti omejena na kritje stroškov, potrebnih za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja. To pomeni, da podjetje ne sme biti financirano z javnimi sredstvi, ki bi jih lahko uporabilo za financiranje dejavnosti, ki izkrivljajo trg in niso povezane s prestrukturiranjem, kot so na primer prevzemi (120).
(310)
Sporočilo o prestrukturiranju opozarja, da je prepoved prevzemov potrebna, da se pomoč omeji na najmanjšo potrebno. Točka (23) sporočila o prestrukturiranju izrecno navaja, da „podjetje ne sme biti financirano z javnimi sredstvi, ki bi jih lahko uporabilo za financiranje dejavnosti, ki izkrivljajo trg in niso povezane s prestrukturiranjem. Z državno pomočjo se na primer ne smejo financirati nakupi delnic drugih podjetij ali nove naložbe, razen če je to nujno za ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja podjetja.“
(311)
Sporočilo o prestrukturiranju tudi povezuje prepoved prevzemov z izkrivljanjem konkurence. V točkah (39) in (40) sporočilo pojasnjuje, da se „državna pomoč ne sme uporabljati na škodo konkurentov, ki niso deležni podobne državne pomoči“, in da „banke ne smejo uporabljati državne pomoči za prevzem konkurenčnih dejavnosti. Ta pogoj mora veljati najmanj tri leta, glede na obseg, višino in trajanje pomoči pa lahko velja do konca obdobja prestrukturiranja.“
(312)
V skladu s točko (40) sporočila o prestrukturiranju je lahko pomoč razglašena za združljivo samo pod pogojem, da skupina ABN AMRO strogo uporablja prepoved prevzemov (121) tri leta po datumu tega sklepa. Če bo po treh letih Nizozemska še vedno lastnik več kot 50 % skupine ABN AMRO, je treba prepoved prevzemov podaljšati. Vendar pa prepoved prevzemov ne sme biti daljša od pet let. Del pomoči je že bil odplačan, nekaterih ukrepov (zlasti ukrepa Z in C) pa banka ne more odplačati zaradi oblike, v kateri so bili odobreni (tj. ne v obliki hibridnega dolžniškega instrumenta). Prenehanje državnega lastništva je približek za oceno prenehanja prednosti zaradi pomoči.
(313)
Komisija je ugotovila, da je v načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 (dopolnjen s finančnimi napovedmi v najslabšem možnem scenariju 23. marca 2010) že navedeno, da je skupina ABN AMRO postala poslovno uspešen subjekt, ki bi moral realizirati zmeren kapitalski donos in za katerega se celo pričakuje, da bo v slabših gospodarskih pogojih realiziral zmeren dobiček. Posodobljeni načrt prestrukturiranja iz novembra 2010 je to analizo potrdil. Ponovna vzpostavitev uspešnega poslovanja ni odvisna od prevzemov. Prepoved prevzemov torej ne škodi ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja.
(314)
Komisija meni, da sta v skladu s točko (26) sporočila o prestrukturiranju prepoved plačila kuponov na hibridne instrumente in prepoved nakupa hibridnega instrumenta neizogibni (122). V okviru prestrukturiranja ukrepi, ki zmanjšajo skupni znesek lastnih sredstev, niso združljivi s ciljem porazdelitve bremena in z zahtevo glede pomoči, omejene na najmanjšo potrebno.
(315)
Kot je navedeno v točki (26) sporočila o prestrukturiranju, „banke ne smejo uporabiti državne pomoči za izplačila za lastna sredstva (lastniški kapital in podrejeni dolg), če navedene dejavnosti ne ustvarjajo zadostnih dobičkov“. Podrobna ocena načrta prestrukturiranja iz decembra 2009 (in posodobljenega načrta prestrukturiranja iz novembra 2010) skupine ABN AMRO Komisiji omogoča sklep, da bi morala skupina ABN AMRO v približno dveh letih ponovno vzpostaviti uspešno poslovanje, kot to prikazuje ustrezen kapitalski donos v višini približno […] % v letu 2012 oziroma 2013. Glede na navedeno se zdi, da dveletna prepoved plačila kuponov na hibridne instrumente in nakupa hibridnega instrumenta (123) zagotavlja ustrezno porazdelitev bremena delničarjev podjetja (124). Zato se lahko pomoč razglasi za združljivo samo pod pogojem dveletne prepovedi plačila kuponov na hibridne instrumente in nakupa hibridnega instrumenta, kot je podrobno opisano v členu 8 operativnega dela tega sklepa. Prepoved plačila kuponov na hibridne instrumente in nakupa hibridnega instrumenta mora veljati tudi za imetnike prednostnih delnic Fortis Bank Nederland Holding, da se odpravijo pomisleki, ki jih je Komisija izrazila v uvodni izjavi 130 sklepa z dne 5. februarja 2010.
(316)
V drugih primerih so ukrepi glede porazdelitve bremena potrebni tudi za zagotovitev, da rešene banke nosijo ustrezno odgovornost za svoje ravnanje v preteklosti in s tem ustvarijo zadostne spodbude za njihovo ravnanje in ravnanje drugih v prihodnje. Ta dejavnik je v tem primeru manj pomemben, saj so bile težave podjetja večinoma vezane na nekdanje matično podjetje Fortis SA/NV (glej oddelek 6.3.3 „Ukrepi za omejitev izkrivljanja konkurence“). Zato se lahko z vidika porazdelitve bremena tudi sprejme, da razen odprodaje PFS in Intertrusta, ki sta skupaj predstavljala […] % skupnega prihodka iz poslovanja in […] % tveganju prilagojenih sredstev, ni velikih odprodaj.
6.3.3 Ukrepi za omejitev izkrivljanja konkurence
(317)
V zvezi z ukrepi, potrebnimi za omejitev izkrivljanja konkurence, ima ta zadeva nekaj neobičajnih značilnosti.
(318)
Točka (28) sporočila o prestrukturiranju navaja vrsto izkrivljanja konkurence, do katerega lahko pride, ko je državna pomoč zagotovljena z namenom podpiranja finančne stabilnosti v časih sistemske krize: „Če si banke konkurirajo in je pri tem odločilna kakovost njihovih proizvodov in storitev, bodo tiste, ki poslujejo pretirano tvegano in/ali uporabljajo nezanesljive poslovne modele, na koncu izgubile tržni delež in morda izstopile s trga, medtem ko se bodo učinkovitejše konkurentke širile ali vstopale na zadevne trge. Državna pomoč podaljšuje pretekla izkrivljanja konkurence, ki so jih povzročili pretirano tvegano poslovanje in nevzdržni poslovni modeli, saj umetno podpira tržno moč upravičenk. Na ta način lahko ustvarja moralno tveganje za upravičenke, hkrati pa slabi spodbude za konkurenčno ravnanje, naložbe in inovacije bank, ki niso upravičene do pomoči.“
(319)
Kot je bilo pojasnjeno v odločbi z dne 3. decembra 2008, so se težave Fortis SA/NV in Fortis Bank SA/NV začele zaradi prekomernega tveganja: (i) Fortis Bank SA/NV je vložila velik znesek v strukturiran kredit in (ii) Fortis SA/NV se je odločil, da bo banko ABN AMRO N kupil po zelo visoki ceni. Komisija za odobritev pomoči takim bankam zahteva znatno zmanjšanje prisotnosti upravičenca na trgu. S tem v zvezi Komisija ugotavlja, da je bil holding Fortis SA/NV razdeljen na štiri dele: belgijska in mednarodna zavarovalna sredstva so še vedno del holdinga Fortis SA/NV (ki je bil po razpadu holdinga Fortis SA/NV preimenovan v Ageas), ki kotira na borzi; Fortis Bank SA/NV in BGL je kupilo podjetje BNP Paribas; Nizozemska je kupila banko FBN (vključno z banko ABN AMRO N); Nizozemska pa je kupila tudi nizozemske zavarovalniške dejavnosti (125). Holding Fortis SA/NV je bil torej razdeljen na manjše subjekte, Fortis Bank SA/NV pa je bila razdeljena na dva dela (126).
(320)
Komisija je ugotovila, da imajo ukrepi v korist bank FBN in ABN AMRO N, obravnavani v tem sklepu, posebne značilnosti, ki se razlikujejo od drugih zadev v zvezi s prestrukturiranjem, obravnavanih med sedanjo krizo, vključno z zadevami, ki obravnavajo Fortis Bank SA/NV in Fortis SA/NV. V tej zadevi banki FBN in ABN AMRO N prvenstveno nista potrebovali državne pomoči zaradi napačnih odločitev glede upravljanja. Potreba po državni pomoči ne izvira na primer iz kopičenja prekomernih tveganj pri naložbah podjetij ali njune posojilne politike oziroma uvedbe netrajnostne politike oblikovanja cen. Težave Fortis SA/NV in Fortis Bank SA/NV niso izvirale iz tvegane posojilne politike ali politike oblikovanja cen na področju bančnega poslovanja s prebivalstvom, zasebnega bančništva ali komercialnega bančništva, ki so, prav nasprotno, prinašala dobiček. Zaradi tega Komisija meni, da pomoč bankama FBN in ABN AMRO N precej manj izkrivlja konkurenco kot pomoč, odobrena v korist finančnih ustanov, ki so nakopičile prekomerna tveganja. Zato Komisija meni, da nadaljnje odprodaje niso potrebne.
(321)
Vendar je treba zagotoviti, da banki FBN in ABN AMRO N državne pomoči ne bosta uporabili za rast na račun svojih konkurentov, na primer z uvedbo netrajnostne politike oblikovanja cen ali s prevzemom drugih finančnih ustanov. Če bi do tega prišlo, bi pomoč „slabila spodbude za konkurenčno ravnanje, naložbe in inovacije bank, ki niso upravičene do pomoči“ in bi lahko zmanjšala „spodbude za čezmejne aktivnosti“ z odvračanjem od vstopa na nizozemski trg.
(322)
Državna pomoč se zato lahko razglasi za združljivo samo, če je vzpostavljenih dovolj ukrepov, ki zagotavljajo, da državna pomoč ni uporabljena na škodo konkurentov, od katerih nekateri niso prejeli podobne državne omoči. Banke, ki so prejele državno pomoč, in banke, ki državne pomoči niso prejele, morajo imeti enake konkurenčne pogoje. Prav tako državna pomoč ne sme slabiti spodbud za konkurenčno ravnanje, naložbe in inovacije bank, ki niso upravičene do pomoči, ter ustvarjati ovir za vstop, ki bi lahko zmanjšale čezmejno dejavnost.
(323)
Sporočilo o prestrukturiranju zagotavlja, da je narava in oblika takih omejitev odvisna od zneska pomoči ter pogojev in okoliščin, v katerih je bila pomoč odobrena, pa tudi od značilnosti trga oziroma trgov, na katerih banka, ki je prejela pomoč, opravlja svoje dejavnosti. Znesek pomoči je opisan v oddelku 6.1.3 Količinska opredelitev državne pomoči. Posebni pogoji in okoliščine, v katerih je bila pomoč odobrena, so obravnavani na začetku tega oddelka. Kot je navedeno v točki (32) sporočila o prestrukturiranju, sta pomembni tudi velikost in relativna pomembnost banke na njenih trgih. Če je banka po prestrukturiranju na trgih ohranila le omejeno prisotnost, je manj verjetno, da bodo potrebni dodatni ukrepi. Zato so pogoji za razglasitev pomoči za združljivo večinoma povezani s poslovanjem s prebivalstvom in zasebnim bančništvom, saj je podjetje s prodajo podružnice New HBU precej zmanjšalo svojo prisotnost v segmentu komercialnega bančništva.
(324)
Pomoč se lahko razglasi za združljivo s sporočilom o prestrukturiranju pod pogojem, da skupina ABN AMRO izvede ukrepe, opisane v uvodnih izjavah (325) do (329).
(325)
V segmentu poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva se pomoč lahko razglasi za združljivo pod pogojem, da skupina ABN AMRO ni vodilna pri določanju cen za standardizirane varčevalne in hipotekarne instrumente. V skladu s točko (44) sporočila o prestrukturiranju skupina ABN AMRO ne sme nuditi pogojev, ki jih konkurenčne banke, ki ne prejemajo državne pomoči, ne morejo nuditi.
(326)
Ker je lahko prepoved prevladujočega vplivanja na cene manj učinkovita v segmentih s številnimi nestandardiziranimi proizvodi, kot je segment zasebnega bančništva na Nizozemskem, v katerem je prišlo do posebne pritožbe, je v skladu s točko (44) sporočila o prestrukturiranju za razglasitev pomoči za združljivo potreben dodaten pogoj. Cilj skupine ABN AMRO morajo biti čisti prihodki od obresti, kot so bili predstavljeni Komisiji 8. novembra 2010. Skupina ABN AMRO mora zato sprejeti ustrezne ukrepe takoj, ko ugotovi, da ne dosega svojih napovedi, zlasti, če se to zgodi zaradi nizkih obrestnih marž.
(327)
Ker je v zasebnem bančništvu prepoved prevladujočega vplivanja na cene težko uvesti in spremljati, je treba uvesti druge ustrezne ukrepe, ki bodo zagotovili učinkovito konkurenčnost, na primer ukrepe za spodbujanje vstopa na trg, kot je opisano v točki (44) sporočila o prestrukturiranju. S tem v zvezi je potreben pogoj za razglasitev pomoči za združljivo ta, da skupina ABN AMRO uvede ukrep, ki olajša zamenjavo ponudnika. Natančneje, skupina ABN AMRO mora za svoje stranke oddelka Private Banking NL sama kriti svoje upravne stroške ter stroške prehoda in transakcij, ki so neposredno vezani na prekinitev zasebnega bančnega razmerja in prenos portfeljev (127). Ta ukrep velja za obdobje dveh zaporednih mesecev in se izvede takoj, ko je to mogoče, in najkasneje v letu dni po datumu sprejetja tega sklepa. Banka takoj po začetku tega dvomesečnega obdobja na nedvoumen način obvesti vse svoje zasebne stranke o možnostih, ki so jim na voljo. Skupina ABN AMRO mora Komisiji predložiti dokaze, da so prehajanja strank izvedena po običajnem postopku in da v postopku prehajanja strank ni bilo zamud.
(328)
Če so ukrepi za omejitev neupravičenega izkrivljanja konkurence in natančneje posebni ukrepi na področju poslovanja s prebivalstvom in zasebnega bančništva pravilno izvedeni, bodo zadostno obravnavali tudi vprašanja, ki jih je predložil pritožnik. Pri preučevanju teh vprašanj je Komisija ugotovila, da je ABN AMRO nekatere proizvode prodajala po ceni, ki je prinašala izgubo, vendar je bila ta politika oblikovanja cen izvedena v likvidnostno omejenem okolju, v katerem je obstajala agresivna konkurenca za pridobivanje novih strank, poleg tega pa je bil prisoten še poseben zagon podružnice MoneYou (njen zagon je bil dogovorjen še pred razpadom holdinga Fortis SA/NV).
(329)
Točka (44) sporočila o prestrukturiranju tudi navaja, da se banke pri trženju svojih finančnih ponudb ne smejo sklicevati na državno pomoč kot na konkurenčno prednost. Zato je pogoj za razglasitev združljivosti pomoči, da skupina ABN AMRO državne pomoči tri leta ne uporablja v svojih oglaševalskih akcijah in sporočilih vlagateljem. Dokler ima Nizozemska v skupini ABN AMRO najmanj 50-odstotni delež, se te prepovedi podaljšajo na obdobje največ pet let.
(330)
Z vidika neupravičenega izkrivljanja konkurence Komisija prodajo PFS in Intertrusta šteje za pozitiven dejavnik. Zaradi prodaje PFS je podjetje manj zanimivo za institucionalne stranke, Intertrust pa je med drugim nudil storitve, ki bi lahko okrepile franšizo zasebnega bančništva. Zato bodo konkurenti zaradi njune prodaje morda lažje izboljšali svojo konkurenčnost glede na ABN AMRO Mees Pierson. Komisija tudi meni, da dejstvo, da je bil del pomoči odplačan, pomaga pri omejevanju izkrivljanja konkurence. Komisija je naklonjena tudi dividendni politiki, kot je bilo opisano v uvodni izjavi 75.
6.3.4 Sklepna ugotovitev
(331)
Če so vsi pogoji, opisani v oddelkih 6.2 in 6.3, ustrezno izvedeni, načrt prestrukturiranja iz decembra 2009, posodobljen z načrtom prestrukturiranja iz novembra 2010, zagotavlja zadostne dokaze, da je bilo dolgoročno uspešno poslovanje skupine ABN AMRO ponovno vzpostavljeno. Načrt prestrukturiranja iz decembra 2009, posodobljen z načrtom prestrukturiranja iz novembra 2010, zagotavlja ustrezno porazdelitev bremena in vsebuje ustrezne ukrepe za omejitev neupravičenega izkrivljanja konkurence. Zato Komisija načrt prestrukturiranja iz decembra 2009, posodobljen z načrtom prestrukturiranja iz novembra 2010, pogojno razglaša za skladnega s sporočilom o prestrukturiranju.
7. SKLEPNA UGOTOVITEV
Komisija ugotavlja, da je Nizozemska nezakonito izvedla državno pomoč, navedeno v oddelku 6.1.3 „Količinska opredelitev državne pomoči“, s kršitvijo člena 108(3) Pogodbe. Vendar se ta pomoč lahko razglasi za združljivo, če so izvedeni pogoji, ki so določeni v oddelkih 6.2 in 6.3 in podrobneje opisani v operativnem delu tega sklepa.
Komisija ugotavlja, da se je Nizozemska izjemoma strinjala s prejemom tega besedila samo v angleškem jeziku -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, ki jo je Nizozemska dodelila skupini ABN AMRO, je združljiva z notranjim trgom pod pogoji iz členov 3 do 9.
Državna pomoč je bila zagotovljena v naslednjih oblikah:
-
pomoč v obliki dokapitalizacije v višini med 4,2 milijarde EUR in 5,45 milijarde EUR v korist bank FBN in ABN AMRO N in
-
likvidnostna pomoč v višini 71,7 milijarde EUR.
Člen 2
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„skupina ABN AMRO“ pomeni skupino ABN AMRO in neposredne ali posredne podružnice, ki so v njeni 100-odstotni lasti, vključno s subjekti, v katerih ima skupina ABN AMRO izključni nadzor v smislu Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (v nadaljnjem besedilu: Uredba ES o združitvah) (128);
(b)
„določanje cen“ pomeni zagotavljanje najprivlačnejše cene;
(c)
„stranke na področju poslovanja s prebivalstvom“ pomenijo vse posameznike (v nasprotju s podjetniškimi strankami);
(d)
„standardizirani proizvodi varčevanja in depozitov zasebnikov“ pomenijo vse standardizirane proizvode varčevanja in depozitov zasebnikov, ki v katerem koli trenutku predstavljajo najmanj 85 % obsega proizvodov skupine ABN AMRO na trgu varčevanja in depozitov zasebnikov;
(e)
„standardizirani proizvodi hipotekarnih posojil“ pomenijo vse standardizirane proizvode hipotekarnih posojil in depozitov za prebivalstvo, ki v katerem koli trenutku predstavljajo najmanj 85 % obsega proizvodov skupine ABN AMRO na hipotekarnem trgu;
(f)
Private Banking NL pomeni vse stranke PE Private Banking, razen strank, ki so del podjetja Private Banking International (129).
Člen 3
1. Brez predhodnega dovoljenja s strani Komisije skupina ABN AMRO ne določa cen v zvezi s standardiziranimi proizvodi varčevanja in depozitov zasebnikov za stranke na področju poslovanja s prebivalstvom med […] finančnimi ustanovami, ki imajo po obsegu največje tržne deleže na nizozemskem varčevalnem trgu za prebivalstvo, v nobenem od naslednjih segmentov:
-
varčevalni računi;
-
vezani depoziti z obdobjem 1 leta;
-
vezani depoziti z obdobjem 2 let;
-
vezani depoziti z obdobjem 3 let;
-
vezani depoziti z obdobjem 4 let; in
-
vezani depoziti z obdobjem 5 let.
Ne glede na prvi pododstavek lahko skupina ABN AMRO v primeru, ko tri finančne ustanove skupaj določijo cene med […] finančnimi ustanovami, ki imajo največji tržni delež v segmentu nizozemskega trga varčevanja in depozitov zasebnikov, v zvezi s standardiziranimi proizvodi v ustreznem segmentu izenači stopnjo teh treh finančnih ustanov.
2. Brez predhodnega dovoljenja s strani Komisije skupina ABN AMRO ne bo določala cen v zvezi s standardiziranimi vrstami hipotek med […] finančnimi ustanovami, ki imajo največji tržni delež na nizozemskem trgu hipotekarnih posojil za prebivalstvo.
Ne glede na prvi pododstavek lahko skupina ABN AMRO v primeru, ko tri finančne ustanove skupaj določijo cene med […] finančnimi ustanovami, ki imajo največji tržni delež na nizozemskem trgu hipotekarnih posojil za prebivalstvo, v zvezi s standardizirano vrsto hipoteke izenači stopnjo teh treh finančnih ustanov.
3. Za zagotovitev skladnosti z odstavkoma 1 in 2 skupina ABN AMRO redno in vsaj enkrat tedensko spremlja pogoje, ki jih nudijo […] druge finančne ustanove z največjim tržnim deležem po obsegu na zadevnih nizozemskih varčevalnih trgih, v kolikor so ti pogoji javno dostopni. Če podatki katere od teh […] drugih finančnih ustanov niso javno dostopni, bodo nadomeščeni s podatki naslednjih največjih finančnih ustanov iz razvrstitve glede na velikost tržnih deležev.
Takoj ko skupina ABN AMRO ugotovi, da za katerega od svojih proizvodov ponuja ugodnejšo ceno, kot jo sme ponuditi na podlagi odstavka 1 in odstavka 2 tega člena, skupina ABN AMRO o tem takoj obvesti Komisijo. Skupina ABN AMRO takoj popravi ceno proizvodov in to spremembo uvede takoj, ko je to mogoče.
V zvezi s proizvodi varčevanja in depozitov zasebnikov skupina ABN AMRO spremembo uvede najkasneje deset delovnih dni od datuma, ko je ugotovila odstopanje od pogoja. Če se odstopanje nanaša na proizvode, katerih cena se lahko spremeni samo konec meseca, in je obdobje od dne, ko je bilo odstopanje ugotovljeno, do konca meseca krajše od desetih delovnih dni, skupina ABN AMRO spremembo uvede ob prvi priložnosti od konca naslednjega meseca.
V zvezi s hipotekami skupina ABN AMRO svoje cene popravi v desetih delovnih dneh od datuma, ko je ugotovila odstopanje od pogoja, spremembo pa uvede najkasneje petnajst delovnih dni od datuma, ko je ugotovila odstopanje od pogoja.
4. Pogoj iz odstavkov 1 in 2 velja tri leta od datuma sprejetja tega sklepa. Skupina ABN AMRO Komisiji predloži poročilo o skladnosti s tem pogojem vsako četrtletje in najkasneje v dveh tednih po objavi finančnih rezultatov skupine ABN AMRO za četrtletje.
Člen 4
1. Skupina ABN AMRO poskuša po svojih najboljših močeh doseči napovedi (vključno s čistimi prihodki od obresti), predložene Komisiji v načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009, kakor je bil posodobljen z načrtom prestrukturiranja iz novembra 2010. Napovedi iz načrta prestrukturiranja iz novembra 2010 se dosežejo na konsolidirani ravni skupine ABN AMRO.
Skupina ABN AMRO poroča Komisiji vsako četrtletje, pri čemer napovedi in dejanske številke (vključno s čistimi prihodki od obresti) razdeli na ravni štirih segmentov, opredeljenih v načrtu prestrukturiranja iz decembra 2009 in načrtu prestrukturiranja iz novembra 2010: tj. Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
Skupina ABN AMRO lahko Komisiji predloži utemeljeno prošnjo, da popravi svoje napovedi (vključno s čistimi prihodki od obresti) in upošteva zunanje dogodke.
2. Skupina ABN AMRO predloži napovedi čistih prihodkov od obresti, razčlenjene na obsege in marže na konsolidirani ravni in ravni zasebnega bančništva.
Skupina ABN AMRO poroča Komisiji vsako četrtletje in najkasneje dva tedna po objavi svojih finančnih rezultatov za četrtletje, pri čemer navede, ali so čisti prihodki od obresti, doseženi na konsolidirani ravni, v skladu z napovedmi iz odstavka 1. Poročilo navaja tudi primerjavo napovedanih marž in dejanskih marž na konsolidirani ravni in na ravni zasebnega bančništva.
Če čisti prihodki od obresti, doseženi na konsolidirani ravni, niso v skladu s temi napovedmi, skupina ABN AMRO v tem poročilu navede ukrepe, sprejete za doseganje teh napovedi.
3. Obveznosti iz odstavkov 1 in 2 veljajo tri leta od datuma sprejetja tega sklepa.
Člen 5
1. Skupina ABN AMRO ne prevzame nadzora več kot [0 - 7] % katerega koli podjetja.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko skupina ABN AMRO izvede prevzeme, če je skupna bruto kumulativna nakupna cena (brez prevzema ali prenosa dolga v zvezi s takimi prevzemi), ki jo skupina ABN AMRO v obdobju treh let po sprejetju tega sklepa plača za take prevzeme, nižja od [0 - 600] milijonov EUR.
Prepoved iz odstavka 1 ne velja za prevzem zasebnih subjektov s strani skupine ABN AMRO, če ti ustrezajo njenemu poslovnemu načrtu in načrtovanemu proračunu oddelka „Private Equity“, kot je bilo 5. oktobra 2010 predloženo Komisiji.
Prepoved iz odstavka 1 prav tako ne velja za […] deleže kapitala, ki jih prevzame oddelek „Energy, Commodities and Transportation“ skupine ABN AMRO za pomoč pri običajnem finančnem poslovanju oddelka, če to ustreza poslovnemu načrtu skupine ABN AMRO in načrtovanemu proračunu za ta oddelek, kot je bilo 10. januarja 2010 predloženo Komisiji.
Skupina ABN AMRO Komisiji poroča vsako četrtletje in najkasneje dva tedna po objavi svojih finančnih rezultatov za četrtletje. V poročilu so navedeni prevzemi s strani oddelkov „Private Equity“ in „Energy, Commodities and Transportation“. V poročilu so navedene tudi podrobne informacije o drugih prevzemih skupine ABN AMRO, ki jih lahko izvede na podlagi prvega pododstavka.
3. Prepoved iz odstavka 1 velja vsaj tri leta od datuma sprejetja tega sklepa ali do datuma, ko se poslovni delež Nizozemske v skupini ABN AMRO zmanjša pod 50 %, kar je pozneje. Ta prepoved preneha veljati najkasneje pet let od datuma sprejetja tega sklepa.
Če prepoved iz odstavka 1 velja več kot tri leta od datuma sprejetja tega sklepa, se skupna bruto kumulativna nakupna cena, ki se uporablja v skladu s pododstavkom 1 odstavka 2, zviša za [0 - 200] milijonov EUR na leto.
Člen 6
Skupina ABN AMRO pri komuniciranju z obstoječimi ali potencialnimi strankami in/ali vlagatelji vsaj tri leta od datuma sprejetja tega sklepa ali do datuma, ko delež Nizozemske pade pod 50 % delnic skupine ABN AMRO, ne razglaša dejstva, da je v državni lasti, ali se kakor koli sklicuje na katero koli državno pomoč, ki jo je prejela. Ta prepoved preneha veljati najkasneje pet let od datuma sprejetja tega sklepa.
Ne glede na to prepoved se lahko skupina ABN AMRO sklicuje na dejstvo, da je v državni lasti, in katero koli drugo državno pomoč, ki jo je prejela, če se tako sklicevanje zahteva v skladu z veljavnimi zakonodajnimi ali regulativnimi določbami.
Člen 7
1. Skupina ABN AMRO strankam Private Banking NL ponudi možnost, da prekinejo svoje zasebno bančno razmerje s skupino ABN AMRO in prenesejo svoje naložbene portfelje na druge banke. Ta ponudba velja dva zaporedna mesece (v nadaljnjem besedilu: zadevno obdobje).
Zadevno obdobje začne teči takoj, ko je to mogoče po datumu sprejetja tega sklepa, pri čemer je dovoljeno (če je potrebno) razumno obdobje za pripravo, in najkasneje v roku enega leta po datumu sprejetja tega sklepa. Skupina ABN AMRO datum začetka zadevnega obdobja predloži Komisiji v odobritev vsaj štiri tedne pred predvidenim začetkom zadevnega obdobja.
2. Skupina ABN AMRO najkasneje prvi dan zadevnega obdobja svojim strankam Private Banking NL na nedvoumen način predloži pogoje ponudbe, opisane v odstavku 1. Informacije, ki jih bo skupina ABN AMRO poslala svojim strankam, se najprej predložijo Komisiji vsaj štiri tedne pred pošiljanjem informacij strankam.
3. Skupina ABN AMRO omogoči prekinitev zasebnih bančnih razmerij, če tako zahtevajo stranke, z uporabo običajnih postopkov z najnižjimi možnimi stroški. Če se stranka odloči, da bo prenesla svojo pozicijo in/ali (povezane) pravice v zvezi z zavarovanjem sredstev, in če je tak prenos mogoč s strani banke prejemnice, ABN AMRO omogoči tak prenos. Stranke se obvesti o možnosti prenosa pozicij namesto njihove prekinitve in o stroških vsake od teh možnosti.
Skupina ABN AMRO sama krije lastne upravne stroške ter stroške prehoda in transakcij, ki so neposredno vezani na prekinitev zasebnega bančnega razmerja in prenos portfeljev (130).
Skupina ABN AMRO ni zavezana kriti drugih finančnih posledic za stranko.
Člen 8
Skupina ABN AMRO ne plača nobenega kupona na instrumente temeljnega kapitala prvega reda, kapitala prvega reda in kapitala drugega reda (vključno z instrumenti hibridnega kapitala in preferenčnimi delnicami), izdanimi pred datumom sprejetja tega sklepa, ali uveljavljala katere koli pravice do nakupa v zvezi s takimi kapitalskimi instrumenti do vključno 10. marca 2013, razen, če jo k temu zavezuje pravna obveznost.
Skupina ABN AMRO lahko izda nove kapitalske instrumente po datumu sprejetja tega sklepa ali plača kupone na take nove kapitalske instrumente, razen če iz take izdaje ali plačila izhaja obveznost plačila kuponov na njene lastne obstoječe kapitalske instrumente.
Z odstopanjem od prvega pododstavka lahko skupina ABN AMRO kupi instrument FCC (tj. 87,5 milijona EUR, 6,25 % nekumulativnih neglasovalnih preferenčnih delnic razreda A serije I brez dospetja, ki jih je izdalo podjetje Fortis Capital Company Ltd).
Skupina ABN AMRO do vključno 10. marca 2013 plača dividendo samo na svoje navadne delnice, če ta dividenda preseže znesek 100 milijonov EUR (131).
Člen 9
Skupina ABN AMRO najkasneje do 30. junija 2011 Nizozemski plača prilagojeno obrestno mero za posojila, opredeljena v elektronski pošti, ki jo je Komisija poslala Nizozemski 24. junija 2010. Zneski, popravljeni za obresti, znašajo 18 152 722 EUR.
Člen 10
Nizozemska obvesti Komisijo o ukrepih, ki jih je sprejela za izvršitev tega sklepa, v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu.
Člen 11
Ta sklep je naslovljen na Kraljevino Nizozemsko.
V Bruslju, 5. aprila 2011