РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно Държавна помощ C 25/08 (ex NN 23/08) реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, приведена в действие от Френската република в полза на France Télécom
(нотифицирано под номер C(2012) 9403)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/540/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С жалба от 4 октомври 2002 г., допълнена на 16 януари 2003 г., на Комисията бяха представени твърдения, съгласно които Френската република е привела в действие в полза на France Télécom помощ, която частично е облекчила финансовите ѝ разходи, и по-специално разходите, свързани с финансирането на пенсиите. С писмо от 17 март 2004 г. Френската република предаде на Комисията информацията, поискана ѝ във връзка с жалбата.
(2)
С писма от 2 април 2004 г. и 24 февруари 2006 г. жалбоподателите предоставиха допълнителна информация във връзка с жалбата.
(3)
С писмо от 20 май 2008 г. Комисията информира Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), срещу тази помощ.
(4)
Франция представи мнението си на 18 юли 2008 г.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(6)
На 22 септември 2008 г. Комисията получи мнението на France Télécom и след удължаване на срока също така получи мнението на жалбоподателите и на един далекосъобщителен оператор съответно на 1 и 16 октомври 2008 г. След това Комисията ги предаде на Френската република, като ѝ даде възможност да ги коментира, и получи обратно мнението на Френската република с писмо от 13 февруари 2009 г.
(7)
На 16 февруари 2009 г. France Télécom представи мнението си, като привлече вниманието на Комисията към решение на Съда от 28 ноември 2008 г. (5), което според нея потвърждава доводите ѝ. На 14 май 2009 г. посоченият в съображение 6 далекосъобщителен оператор представи допълнителна информация към мнението по време на самата процедура, като се позова на решение на Комисията от 11 февруари 2009 г. (6), което според него потвърждава мнението му.
(8)
На 17 декември 2009 г., 23 септември 2010 г. и 12 октомври 2010 г. се проведоха срещи между представители на Комисията и на France Télécom по искане на France Télécom. На 18 октомври 2010 г. France Télécom представи допълнително мнение.
(9)
На 18 март 2010 г. по искане на Комисията Френската република предостави уточнения и актуализира някои данни от първоначалното си мнение, като същевременно припомни съдържанието му.
(10)
На 22 септември 2010 г. френските органи предадоха на Комисията ново мнение и поискаха среща, която се проведе на 22 октомври 2010 г. С писмо от 28 октомври 2010 г. Комисията им предаде, посочените по време на срещата фактически уточнения и допълнителните забележки на France Télécom, като прикани Френската република да представи евентуално свое мнение. На 17 ноември 2010 г. Комисията предаде поисканите от френските органи допълнителни уточнения, за да подготвят своето мнение на 10 ноември 2010 г.
(11)
С писмо от 9 декември 2010 г., допълнено на 24 юни 2011 г., Френската република представи допълнително мнение заедно с някои актуализирани данни от първоначалното ѝ мнение. На 28 юни и 4 юли 2011 г. се проведоха срещи с френските органи. На 7 октомври 2011 г. бе представено ново мнение.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(12)
Мерките, предмет на настоящата процедура, се изразяват във въведени през 1996 г. промени в схемата на разходите на France Télécom, свързани с плащането на пенсиите на нейните служители с държавен статут. Предходната схема е била установена при създаването на France Télécom през 1990 г. като предприятие, различно от държавната администрация. Съгласно фактите, със закона от 1990 г. се възобновява предишната практика по отношение на социалните осигуровки на France Télécom. През 1996 г. е установена нова схема вследствие, от една страна, на създаването на France Télécom като акционерно дружество, търгуването му на борсата и отварянето на значителна част от капитала му, и от друга страна - вследствие на пълното отваряне за конкуренцията на пазарите, на които дружеството е осъществявало дейност във Франция и в останалите държави - членки на Европейския съюз. По същество въведената през 1996 г. схема продължава да е в сила и понастоящем.
2.1. Правна рамка на статута на France Télécom и неговия персонал между 1990 г. и 1996 г.
2.1.1. Статут на France Télécom и положение на персонала му между 1990 г. и 1996 г.
(13)
Съгласно Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. (наричан по-долу „законът от 1990 г.“) (7) дружеството France Télécom е било създадено като обществен оператор със статут на юридическо лице. Преди това то е било главна дирекция към Министерството на пощите и далекосъобщенията. По силата на този закон цялата собственост върху зачисленото на съответните служби на тази дирекция движимо и недвижимо имущество на държавата е законно и безвъзмездно прехвърлена на France Télécom.
(14)
В член 3 от закона от 1990 г. на France Télécom са възложени следните задачи: i) да извършва всякакви обществени далекосъобщителни услуги на национално и международно ниво; ii) да изгражда, развива и експлоатира нужните за предоставянето на тези услуги обществени мрежи, както и да осигурява свързването им с чуждестранни мрежи; iii) да предоставя всякакви други далекосъобщителни услуги, съоръжения и мрежи, както и да изгражда мрежи за кабелно разпространение на радио- и телевизионни услуги.
(15)
Съгласно член 29 от закона от 1990 г. персоналът на France Télécom има особен статут, прилаган съгласно Закона относно правата и задълженията на държавните служители и Закона за разпоредбите относно статута на държавната служба. Законът от 1990 г. е позволявал наемането на служители на договор чрез колективни трудови споразумения в рамката, определена в сключен между държавата и предприятието планов договор. В него е предвиден праг от 3 % за този вид служители.
(16)
Като продължава предходната бюджетна практика, в член 30 от закона от 1990 г. отговорността за финансиране на социалноосигурителните плащания на служителите е поделена между френската държава и France Télécom по следния начин:
„Работещите и пенсионираните служители на Министерството на пощите и далекосъобщенията и служителите на обществените оператори с общ статут на държавни служители, както и ползвателите на техните права, получават обезщетения под формата на здравно осигуряване, отпуск по майчинство и инвалидност от взаимоспомагателната каса на P.T.T. при предвидените условия в том III и том VII, дял I, глава II от Кодекса за социално осигуряване. Обаче частта от социалноосигурителните вноски за техните държавни служители, която се покрива от държавата съгласно член L. 712-9, се поема от обществените оператори.
Уреждането и плащането на отпуснатите пенсии в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии на държавните служители на La Poste и France Télécom се осъществяват от държавата. Като насрещна престация обществените оператори са задължени да плащат в държавната хазна:
а)
сумата на удръжките от заплатата на служителя със ставка, определена в член L. 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии;
б)
допълнителна вноска, която осигурява пълното покритие на изплатени и предстоящи за плащане пенсии на техните пенсионирани служители.
Разходите, които възникват от прилагането към служителите на La Poste и France Télécom на разпоредбите на член L. 134-1 от Кодекса за социално осигуряване, се поемат изцяло от обществените оператори.
При необходимост с указ на Държавния съвет се определят условията за прилагане на настоящите разпоредби“.
(17)
Между 1991 г. и 1996 г. в съответствие с член 30 от закона от 1990 г. вноската „от работодателя“ (т.е. „допълнителната вноска“, посочена в буква б) от член 30 от закона от 1990 г. в първоначалната му редакция), поемана от France Télécom за наетите държавни служители, е била определена като разликата между общата сума на платените от френската държава пенсии и частта, платена върху заплатите на заетите държавни служители. France Télécom е участвало също в т.нар. „компенсационни“ и „свръхкомпенсационни“ схеми, в които се предвижда прехвърляне, за да се осигури равновесието между пенсионните схеми на държавните служители в други обществени организации. Частта от заплатите от финансирането на пенсионните задължения на държавните служители е била определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии чрез удръжка върху заплатата на служителя, определена на 7,85 % от брутното индексно възнаграждение.
(18)
Между 1991 г. и 1996 г. плащанията на France Télécom от 920 млн. EUR нарастват до 1 151 млн. EUR, както следва:
Таблица 1
Пенсионни плащания „от работещия“ и „от работодателя“ на France Télécom в периода 1991-1996 г. (8)
(в млн. EUR)
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
A) Общо изплатени пенсии
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1) социалноосигурителни вноски „от работещия“
195
201
217
213
229
238
a 2) вноска „от работодателя“
743
782
853
866
944
976
Б) Компенсация-свръхкомпенсация
176
188
277
136
201
175
Общо разходи (A + Б)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Обща част на France Télécom (a2 + Б)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
France Télécom е осчетоводявало разходите във връзка с пенсиите въз основа на платените социалноосигурителни вноски. Поради сигурното нарастване на тези разходи и предвидимото развитие на пенсиите, изплащани на неговите бивши държавни служители, France Télécom също така е заделило в сметките си годишна провизия, предназначена да разпредели очаквания ефект от бъдещото увеличение на плащанията за период от 30 години. Общата сума на заделената през 1996 г. годишна провизия е възлизала на 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR). Според френските органи, тъй като френската държава е свой собствен осигурител, не е било необходимо да заделя резерви за тези пенсии (9).
2.1.2. Изменения на статута на France Télécom и положението на неговите държавни служители след 1996 г.
(20)
Със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. (10) (наричан по-долу „законът от 1996 г.“) някои разпоредби на закона от 1990 г. са изменени. С влизането му в сила от 31 декември 1996 г. France Télécom, от една страна, получава статута на национално предприятие, което се подчинява на приложимите към акционерните дружества законови разпоредби, доколкото не противоречат на закона, и от друга страна, основното имущество, права и задължения на юридическото лице по публичното право France Télécom са безвъзмездно прехвърлени на националното предприятие France Télécom.
(21)
Капиталът на предприятието France Télécom SA („France Télécom“) е бил определен с постановление в размер на 25 млрд. FRF (3,8 млрд. EUR) от собствени средства, включени в баланса към 31 декември 1995 г. През октомври 1997 г. акциите на France Télécom са пуснати на първия пазар на Парижката фондова борса, както и на Нюйоркската фондова борса (NYSE). Съгласно годишния доклад за 1998 г. капиталът на France Télécom е бил разпределен между държавата - 63,6 %, частни инвеститори - 31,2 %, персонала на France Télécom - 3,2 % и Deutsche Telekom - 2 %. От 7 септември 2004 г. с прехвърлянето на 10,85 % от капитала френската държава вече не е била мажоритарен акционер. Впоследствие участието ѝ е продължило да намалява, като към 31 декември 2008 г. е било 26,65 % от капитала. При все това, като притежател на 26,65 % от правата на глас и поради липсата на други големи акционери, френската държава назначава председател - главен директор и остава основен акционер във France Télécom и на практика може да определя изхода от гласуването на акционерите по въпросите, които изискват обикновено мнозинство (11).
(22)
Предвидената със закона от 1996 г. промяна на статута на France Télécom също така е съдържала различни разпоредби относно персонала. Съгласно този закон държавните служители на France Télécom са прикрепени към националното предприятие France Télécom и са под негово ръководство. Държавните служители запазват този статут и свързаните с него гаранции. Условията на работа за прикрепените към France Télécom държавни служители са същите като за останалите държавни служители: работното им място е гарантирано и могат да бъдат уволнени само поради много сериозни мотиви в предвидени от закона случаи. По отношение на наемането на нови служители законът от 1996 г. е дал възможност на France Télécom до 1 януари 2002 г. да наема държавни служители, както и договорно наети служители, по схемата на колективни трудови споразумения.
(23)
Към 31 декември 1996 г. персоналът на France Télécom наброява 165 200 души, 94,1 % от които са държавни служители. На практика, без да чака посочения в закона от 1996 г. краен срок 1 януари 2002 г., France Télécom е преустановило наемането на държавни служители от 1997 г. Това води до намаляване на държавните служители с 47 % за десет години - от 133 434 държавни служители през 1997 г. броят им през 2007 г. е бил 69 892. Намаляването на този персонал е значително по-сериозно отколкото това на общия брой служители на France Télécom (- 25 %), които към 31 декември 2007 г. наброяват 124 166 души.
(24)
С член 6 от закона от 1996 г. е изменен и член 30 от закона от 1990 г., като към първоначалния текст са добавени два параграфа - в) и г). Законът задължава France Télécom да плаща вноска в държавната хазна като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom:
„в)
(…), погасителна вноска „от работодателя“, дължима считано от 1 януари 1997 г., пропорционална на изплатените суми за заплати, от които се удържа сума за пенсия. Ставката на погасителната вноска се изчислява така, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи въз основа на заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, за рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители. Тази ставка може да се преразглежда при промяна на посочените разходи. Редът и условията за определянето и плащането на държавата на вноската „от работодателя“ се определят с указ на Държавния съвет“;
г)
(…), извънредна вноска с определен размер, която заедно с реда и условията за плащането ѝ се определя в закона за държавния бюджет преди 31 декември 1996 г.“
(25)
Законът от 1996 г. също така е изключил France Télécom от обхвата на компенсационни механизми за общо и специално осигуряване за старост, предвидени в закона от 1990 г., което за France Télécom води до плащането на компенсации и свръхкомпенсации, които са допълнителни към вноската „от работодателя“, както е посочено в таблица 1. Между 1991 г. и 1996 г. тези суми са възлизали на 18 % от пенсиите, платените на държавните служители.
(26)
Въведената със закона от 1996 г. погасителна вноска „от работодателя“ заменя допълнителната вноска, предвидена в буква б) на член 30 от закона от 1990 г. Първата вноска се основава на конкурентна ставка на равно заплащане, базирана на уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни вноски при равна нетна заплата. Методът на уеднаквяване се основава на възстановяване на сумата на разходите, които би поел конкурент, наел работници, които подлежат на общото право за социалноосигурителни вноски, включително пенсиите, при нетна заплата, равна на заплатата на държавните служители на France Télécom с идентична структура на наемане.
(27)
Методът изключва плащаните от конкурентите социалноосигурителни вноски за рискове, които не са общи за обикновените и държавните служители, по-специално за безработица и за вземания на служителите в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред (наричан по-долу „Assurance Garantie des Salaires“ - осигуровка за гарантиране на заплатите или „AGS“). При гласуването на закона от 1996 г. тази разлика между France Télécom и конкурентите му не остава незабелязана за законодателя, който е констатирал, че: „механизмът на разпоредбите на член 6 дава възможност на France Télécom да бъде облекчено от социалноосигурителни вноски UNEDIC (Агенцията за обезщетенията при безработица), които плащат евентуалните му конкуренти“ (12).
(28)
Вноската „от работодателя“ на France Télécom, преизчислявана всяка година, се изразява в процент от брутните индексни възнаграждения на работещите държавни служители. Тази ставка на вноската „от работодателя“ е била средно […] (13) % между 1997 г. и 2010 г. и според мнението на Френската република това е посочено в таблица 2:
Таблица 2
Погасителна вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom през периода 1997-2010 г.
Година
Процент на вноската
млн. EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
С преустановяването на наемането на държавни служители от 1997 г. се определя таванът за работещите държавни служители във France Télécom. Въпреки нарастващия брой на пенсионираните държавни служители между 1991 г. и 2010 г., таблицата показва, че вноската „от работодателя“ в размер на 744 млн. EUR, платена от France Télécom през 2010 г., е била по-малка от сумата от 407 млн. EUR за разходи за пенсии, които предприятието е плащало на френската държава преди влизането в сила на реформата от 1996 г., и е била равна само на вноската „от работодателя“, която France Télécom е плащало 20 години по-рано през 1991 г. (съответно 1 151 млн. EUR и 743 млн. EUR, вж. таблица 1).
(30)
Следователно въведената със закона от 1996 г. реформа води до намаляване на вноската на France Télécom в абсолютна стойност и тази вноска вече не е обвързана с броя на пенсионираните държавни служители. Прехвърлянето на разходите към държавата, въведено със закона от 1996 г., е осъществено въпреки приетите от Сената прогнози, че ще има значително утежняване на разходите за пенсии от 2005 г. нататък, а именно с 13 млрд. FRF (1,98 млрд. EUR) през 2007 г., 21,5 млрд. FRF (3,3 млрд. EUR) през 2017 г. и 34 млрд. FRF (6,1 млрд. EUR) през 2027 г. (14)
(31)
Ето защо в разискванията по проектозакона в Националното събрание и в Сената се посочва сума от 250 млрд. FRF за прехвърляне към държавния бюджет като разходи за пенсии, които не биха могли да бъдат покрити от 100 млрд. FRF годишни социалноосигурителни вноски и 40 млрд. FRF извънредна вноска, дори и да се добави доходът от прехвърлянето на част от акциите на предприятието. По време на същите разисквания се посочва максимална прогнозна сума в размер на 40 млрд. FRF за извънредна вноска, която да намали нововъзникналия и тежък разход за държавата. Тази сума е била определена заедно със Съвета на банкерите, за да бъде съвместима със съотношението дълг/собствен капитал, равно на 150 %, както и за да съответства на заделените от предприятието провизии за пенсии и на допълнителния разход за държавата за период само от десет години, в резултат на разликата между платените пенсии и получаваната от този момент нататък погасителна вноска (15).
(32)
Целта за компенсиране на държавата се припомня не само в член 30 от закона, приет от законодателя, както и по време на разискванията по проектозакона от 1996 г., но също така в годишния доклад за дейността на France Télécom за 1997 г., в който се посочва „плащането от френската държава на извънредна вноска от 37,5 млрд. FRF, свързана с бъдещите пенсии на бившите държавни служители“ (16). Заделените от France Télécom провизии дават възможност на предприятието да намали нетното финансиране, тъй като в продължение на десет години то се е ограничило да плати само за една година допълнителния разход на държавата във връзка с реформата.
(33)
Поради това изглежда че провизията, предназначена да разпредели ефекта от бъдещите увеличения на произтичащите от закона от 1990 г. вноски, която France Télécom е заделяла всяка година на обща стойност с натрупване от 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR) през 1996 г., е била взета предвид при определянето на размера на извънредната вноска (или „еднократна компенсация“). Частта от тази вноска, която не е съответствала на заделените провизии, е покривала този допълнителен разход в продължение на десет години. Нейният размер е бил определен, като е взета предвид вече заделената от предприятието сума, както несъмнено е видно от разискванията по това време.
(34)
В действителност, поради погасителния характер на въведената със закона от 1996 г. годишна вноска „от работодателя“ оттогава задължението на France Télécom се ограничава до плащането на тази вноска без други ангажименти за покриване на евентуални бъдещи дефицити, произтичащи от пенсионната схема на неговите държавни служители или от други схеми на държавната администрация. Ето защо законът от 1996 г. превръща счетоводната провизия в безпредметна. Провизията е била вписана като чиста печалба в отчета за приходите и разходите на France Télécom към 31 декември 1996 г. в размер на 17,5 млрд. FRF (2,7 млрд. EUR) (17).
(35)
Освен това размерът на предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom е бил определен на 37,5 млрд. FRF със закона за държавния бюджет за 1997 г., т.е. на 5,71 млрд. EUR. Вноската е била финансирана чрез увеличение на краткосрочните и дългосрочни задължения на предприятието (18) и изплатена на няколко пъти между януари и октомври 1997 г. Чрез прихода от тази извънредна вноска дефицитът на френските публични администрации е бил намален до 41,8 млрд. EUR през 1997 г. Без нея дефицитът би възлизал на 3,7 % от БВП през същата година.
(36)
Приходът от тази вноска е бил предназначен за държавната институция за управление на въведената със закона за държавния бюджет за 1997 г. извънредна вноска на France Télécom. Тази вноска, заедно с евентуални финансови продукти, които може да генерира, представлява единственият приход на тази институция. Разходите ѝ са под формата на годишно превеждане в държавния бюджет, завеждано като приход от 2006 г., в специално определена пенсионна сметка за плащаните от държавата граждански и военни пенсии. Сумата на плащането е била определена на 1 млрд. FRF (152,4 млн. EUR) за 1997 г., увеличавана след това с 10 % всяка година, освен при наличие на разпоредба, която противоречи на закона за държавния бюджет. Държавната институция престава да съществува след пълното превеждане на приходите ѝ на държавата (19).
(37)
Прилагането на предвидените от закона за държавния бюджет за 1997 г. разпоредби за определяне на годишните плащания е довело до определяне през 1999 г. на периода на съществуване на държавната институция на 17 години, без възнаграждение от паричните му средства (20). Обаче поради по-големите годишни плащания спрямо предвиденото от закона за държавния бюджет за 1997 г. този период е бил съкратен. Както е посочено в таблица 3, натрупаната сума на годишните плащания на институцията през 2010 г. е вече е достигнала 5,47 млрд. EUR. Периодът на съществуване на институцията при пълно прехвърляне на наличните средства е бил предвиден до 31 декември 2011 г. (21) Ето защо законът за държавния бюджет за 2011 г. предвижда плащане на 243 млн. EUR по специално определената пенсионна сметка за тази година, чрез която би трябвало да се изчистят приходите на институцията (22).
(38)
Във всеки случай размерът на извънредната вноска от 37,5 млрд. FRF, предназначена за държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom през 1997 г., съответства на размера на вноската под 40 млрд. FRF, посочена в разискванията по проектозакона от 1996 г. Макар и платена в държавния бюджет през 1997 г. и допринасяйки ежегодно за плащането на гражданските и военните пенсии, сумата на тази вноска е била определена за компенсиране на допълнителния разход на държавата след приемането на закона от 1996 г.
(39)
Частта от заплатите за финансирането на пенсионните задължения на държавните служители, определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии след създаването на обществения оператор France Télécom през 1991 г., не е променена със закона от 1996 г. От друга страна, законите от 1990 г. и 1996 г. не са внесли изменения в пенсионната схема на обикновените служители на France Télécom, която е схемата за пенсионно осигуряване по общото право, допълнена със схемата на AGIRC (Association générale des institutions de retraite des cadres - Главно сдружение на пенсионните институции на висшите служители) за висшия персонал и със схемата на ARRCO (Association des régimes de retraites complémentaires - Сдружение за допълнителната пенсионна схема за заетите лица) за обикновения персонал. Съгласно тази схема France Télécom и обикновените му служители поемат задължения, равностойни на тези на конкурентни предприятия що се отнася до плащаните от работодателя погасителни вноски.
(40)
Във връзка с въведената със закона от 1996 г. реформа актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, счита, че уреждането и изплащането от държавата на пенсиите на работещите и пенсионираните държавни служители на France Télécom ще възлизат на 242 млрд. FRF (36,9 млрд. EUR (23)) с известна актуализация към 1 януари 1997 г. (24) Тази цифра е близка до закръглената сума от 250 млрд. FRF, посочена от Сената. Прогнозата, направена въз основа на същите актюерски хипотези за погасителната вноска „от работодателя“, която France Télécom би трябвало да плаща като насрещна престация, е била оценена въз основа на същите актюерски хипотези на 15,2 млрд. EUR, към които трябва да се добави еднократната компенсация или извънредна вноска в размер на 5,7 млрд. EUR, напълно изплатена през октомври 1997 г. Френските органи оценяват стойността на бъдещите вноски „от работещия“ на […] млрд. EUR към момента на влизане в сила на реформата. Стойността на нетния разход, прехвърлен от France Télécom на френската държава, както е изчислена през 1996 г., възлиза на […] млрд. EUR.
(41)
За десетгодишния период, посочен по време на разискванията по проектозакона от 1996 г. (1997-2006 г.), общата сума на социалноосигурителните плащания, оценена от актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, е възлизала на […] млрд. EUR. През този период общият размер на действително изплатените социалноосигурителните плащания е бил почти същият - […] млрд. EUR, или разликата спрямо прогнозите е по-малка от 0,83 % (25). Това потвърждава a posteriori точността на прогнозите, използвани по време на разискванията по закона.
(42)
От тези данни е видно, че сумите и тяхната обосновка, разисквани в Националното събрание и в Сената за определянето на размера на еднократната компенсация или на извънредна вноска на France Télécom, съответстват на ex post проверените приблизителни стойности през десетгодишния период,посочен по време на разискванията по проектозакона. В действителност максималният размер на обявената извънредна вноска - 6 млрд. EUR (40 млрд. FRF) съответства на провизиите на предприятието до 1996 г., за да може да поеме предвижданите тогава бъдещи разходи за пенсии, или 3,6 млрд. EUR (23,4 млрд. FRF), плюс поетата от държавата разлика от 2,4 млрд. EUR между социалноосигурителните вноски „от работодателя“ и вноските „от работещия“, получени между 1997 г. и 2006 г., от една страна, и от друга страна - очакваните социалноосигурителни разходи за плащане през 1996 г. за същия десетгодишен период.
(43)
От друга страна, предадената от Френската република информация, съдържаща се в таблица 3, показва, че за периода от 1997 г. до 2010 г. общите разходи за пенсии на държавните служители на France Télécom, финансирани от френската държава вследствие на реформата от 1996 г., са достигнали […] млрд. EUR. Разходите, които трябва да финансира държавата, се определят като салдото между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и на работещите в предприятието държавни служители и плащаните пенсии на пенсиониращите се всяка година държавни служители, като се приспаднат годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom. Между 1997 г. и 2010 г. разходите бележат следното развитие:
Таблица 3
Разходи за сметка на френската държава след реформата от 1996 г. (1997-2010 г.)
(в млн. EUR)
Осигурителни вноски
(„от работодателя“, „от работещия“)
Годишни плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска на France Telecom
Изплатени пенсии
Разходи на държавата
1997 г.
[…]
152,4
[…]
[…]
1998 г.
[…]
167,7
[…]
[…]
1999 г.
[…]
184,5
[…]
[…]
2000 г.
[…]
202,9
[…]
[…]
2001 г.
[…]
223,2
[…]
[…]
2002 г.
[…]
245,5
[…]
[…]
2003 г.
[…]
270,0
[…]
[…]
2004 г.
[…]
297,1
[…]
[…]
2005 г.
[…]
326,9
[…]
[…]
2006 г.
[…]
1 359,5
[…]
[…]
2007 г.
[…]
395,4
[…]
[…]
2008 г.
[…]
435,0
[…]
[…]
2009 г.
[…]
578,0
[…]
[…]
2010 г.
[…]
635,8
[…]
[…]
Общо
[…]
5 473,9
[…]
[…]
(44)
Съгласно приложимите разпоредби от закона за държавния бюджет за 1997 г. сумите на годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, платени през 1997 г., не са съответствали на сумите на очакваните или действително изплатените пенсии на пенсионираните служители на France Télécom, нито на сумите на разходите, останали за финансиране от държавата, и не са били определени съгласно тези суми. Ако се разгледат действително прехвърлените суми се потвърждава, че такава връзка липсва. Въпреки платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска, таблица 3 показва, че сумите на изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители на France Télécom са превишавали годишните ресурси от 2004 г. нататък, с изключение на 2006 г.
(45)
Ето защо, плащанията на годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и годишните плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска, вноска, не са определени отделно и ex ante за обслужваните пенсии на пенсионираните служители на France Télécom в специалната пенсионна сметка. В действителност определянето на извънредната вноска само за финансирането на въпросните пенсии от 1997 г. насам, ако тя е била прилагана вместо системата за превеждане на годишно нарастваща сума с предвидените 10 % в закона за държавния бюджет за 1997 г., би довело до прекратяване на съществуването на държавната институция по-скоро в края на 2008 г., отколкото в края на 2011 г., както е било предвиден, като се отчита посочения в таблица 3 непокрит размер на годишните социалноосигурителни вноски. Така или иначе, и в двата случая размерът на извънредната вноска щеше да бъде усвоен към 31 декември 2011 г.
2.2. Постепенно до пълно отваряне на пазарите на далекосъобщителни услуги
(46)
Реформата на финансирането на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда, докато тече процес на пълно отваряне за конкуренцията на пазарите на услугите, на които осъществява дейност France Télécom. От 1988 г. секторът на далекосъобщенията постепенно се либерализира съгласно Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазарите на крайни далекосъобщителни устройства (26) и Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите на далекосъобщителни услуги (27). Директива 90/388/ЕИО предвижда прилагането на мерки за либерализация преди 31 декември 1990 г. по отношение на предаването на данни и услугите за гласова телефония и за данни за корпоративни мрежи и затворени групи от потребители. Директива 96/19/ЕО на Комисията от 13 март 1996 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО във връзка с осигуряването на пълна конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги (28) имаше за цел пълната либерализация на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г.
(47)
В действителност Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регулирането на далекосъобщенията е определил условията, чрез които да се проведе пълната либерализация на сектора, като се сложи край на монопола на France Télécom върху стационарните телефонни услуги и преноса на данни и се организират тарифите и взаимосвързаността с конкурентите. Дори и в други сектори, които дори не подлежат на изключителни и следователно конкурентни права от 1987 г., като пазарите на мобилна телефония, France Télécom е заемало определени водещи позиции с пазарен дял, намалял от 53,3 % на 49,8 % между 1997 г. и 2002 г. (29) По този начин със Закон № 96-659 на France Télécom са възложени задачи от общ икономически интерес и е предвидено създаването на фонд за финансиране на съответните задължения, какъвто поддържат конкурентите.
(48)
Съгласно цитираните разпоредби в съображения 46 и 47, от 1988 г. France Télécom се е изправило пред появата на конкуренти - някои от които отчасти са собственост на международни групи - на пазарите на стоки и услуги, на които то е извършвало дейност във Франция, като някои от тях, като мобилните телефонни услуги и международните далекосъобщения, съдържат трансграничен компонент. Тази тенденция се е засилила на либерализираните пазари от 1998 г. От друга страна, France Télécom е установило отношения с чуждестранни оператори като Deutsche Telekom и Sprint през 1996 г. (Global One), като от 1997 г. е умножило партньорствата и участията си - в Италия (Wind), Нидерландия (Casema), или е получило лицензи за мобилни услуги в Дания и Португалия (30).
(49)
Следователно реформата на финансирането на пенсиите на France Télécom е била осъществена заедно с либерализацията на пазара на ниво Европейския съюз. По този начин ефектите от нея са се проявили на един напълно отворен за конкуренцията пазар, на който, от друга страна, France Télécom е създало съюзи и значително е увеличило участията си в други държави членки. Всъщност желанието за насърчаване на разширяването на France Télécom към различни от Франция европейски пазари се появява със закона от 1996 г. и отварянето на предприятието за частен капитал, както е видно от декларациите при разискванията по проекта, в които се говори за „амбиции, които френското правителство имаше по отношение на националния му фаворит France Télécom“ (31).
(50)
Понастоящем France Télécom заявява, че е първият доставчик на достъп до високоскоростен интернет и третият мобилен оператор в Европа, както и че е сред световните лидери на далекосъобщителни услуги за многонационални предприятия. Извън Франция France Télécom извършва значителна дейност чрез дъщерни дружества с водещи позиции в Испания, Обединеното кралство, Полша, Словакия, Белгия и Австрия (32).
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(51)
В решението си за откриване на официалната процедура по разследване Комисията е изложила предварителната си оценка на въведените със закона от 1996 г. мерки, като ги сравни с референтната рамка за задължителните социалноосигурителни и данъчни вноски на France Télécom, определени от закона от 1990 г. Тя счете, че тези мерки изглежда са предоставили чрез държавни ресурси избирателно предимство на France Télécom, което може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, както и че може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(52)
Освен това Комисията отбеляза, че доколкото тези мерки представляват държавна помощ, Комисията не е получила уведомление преди привеждането ѝ в действие и поради това съгласно съдебната практика следва да се счита за нова помощ. Така че Френската република не е изпълнила задължението си за подаване на уведомление съгласно Договора и следователно мярката следва да се счита за неправомерна.
(53)
Комисията заключи, че в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС тя може да разгледа съвместимостта на помощта с вътрешния пазар. Комисията отбеляза също, че същата разпоредба ѝ е позволила да заключи, че предоставената на La Poste помощ по време на реформата на начина на финансиране на пенсиите на неговите държавни служители е била съвместима с вътрешния пазар (33) и че предвид сходството между двата случая е целесъобразно и в настоящия случай да се направи подобен анализ.
(54)
В предварителното разследване на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар и независимо от сходството с реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste, Комисията изрази пред Френската република следните съмнения:
а)
първо, като подчертава, че тя не е разполагала с подробна информация, която да доказва, че,ставката на плащаните от France Télécom социалноосигурителни вноски е равна на тази на плащаните от частните предприятия по общото право, които извършват дейност в сектора на далекосъобщенията във Франция, Комисията отбелязва, че прилаганата към France Télécom от 1997 г. ставка на погасителната вноска не позволява да се осигури равно конкурентно ниво с неговите конкуренти. Това се дължи на факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва в себе си само общите рискове между обикновените и държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски извън общите рискове, като безработица и неизплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред;
б)
второ, Комисията не е разполагала с достатъчна информация относно въздействието върху конкуренцията на облекчаването на разходите за пенсии, за да прецени дали евентуалните положителни въздействия са повече от отрицателните. За тази цел Комисията трябваше да вземе предвид факта, че France Télécom все още не беше възстановило неправомерните и несъвместими помощи в съответствие с решението на Комисията от 2 август 2004 г. във връзка с държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (наричано по-долу „решението относно облагането с професионален данък на France Télécom“) (34), което Франция не беше изпълнила в определения срок, както установи Съдът (35).
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(55)
Мненията, представените от заинтересованите лица, са обобщени в раздели 4.1-4.3.
4.1. France Télécom
(56)
В мнението си, за което счита, че допълва представеното от Френската република мнение, France Télécom смята, че е изправено пред проблем, свързан с хроничен излишък на персонал поради предишния му статут на администрация, както и че няма същите възможности за безпроблемно наемане на служители в сравнение с конкурентите си. Поради това France Télécom трябва да отпусне значителната сума от 180 млн. EUR за обучение, равна на 4,5 % от заплатите, в сравнение с 2,9 % средна стойност за френските предприятия. France Télécom посочва и сума за заплати, по-висока с около […] % без увеличенията и премиите. Освен това, тъй като не може да осъществи социални програми, France Télécom е финансирало мерки при пенсионирането на своите държавни служители, като отпуск в края на професионалното развитие, за сума от над 8 млрд. EUR между 1996 г. и 2006 г.
(57)
Второ, France Télécom счита, че разходите за пенсии между 1990 г. и 1996 г. не са били нормални и са го поставили в неблагоприятно структурно положение спрямо частните му конкуренти в съответствие с решението по дело Combus (36), тъй като референтната рамка за оценяване на нормалния или извънредния характер на въпросните разходи е схемата на общото право, приложима към конкурентите. Изложените в решението по дело Combus принципи също така са потвърдени от Общия съд в решението му по дело Hotel Cipriani (37). France Télécom оспорва, че в сегашния случай положението на един-единствен оператор преди и след въведената със закона от 1996 г. реформа е подходяща рамка за сравнение, за да се оцени дали е налице икономическо предимство съгласно съдебната практика. Във всеки случай, ако референтната рамка бъде приложена към France Télécom преди и след реформата от 1996 г., мярката не би следвало да се определи като избирателна, тъй като се прилага по еднообразен начин в посочената рамка.
(58)
От това би следвало, че разглежданите мерки или не представляват държавни помощи по смисъла на ДФЕС що се отнася до факта, че освобождават France Télécom от неблагоприятно структурно положение, или не могат да бъдат определени като избирателно предимство, което да представлява държавна помощ.
(59)
В допълнение France Télécom счита, че ако се предположи, че е установена, държавната помощ е съвместима с вътрешния пазар съгласно установените от Комисията критерии в решението ѝ относно схемата за пенсии на La Poste (наричано по-долу „решението относно La Poste“) (38). В този смисъл специфичният характер на неговата схема да плаща изчислена само на базата на общите рискове вноска не означава, че France Télécom се е намирало в по-благоприятно положение спрямо конкурентите си от 1996 г. насам: освен структурните недостатъци, свързани със статута на заетите държавни служители, France Télécom е трябвало да понесе значителни разходи във връзка с реформата от 1996 г., чиято съвместимост с вътрешния пазар трябва да се анализира, и чийто размер от 5,7 млрд. EUR превишава твърде много сумата, която France Télécom би трябвало да плати, ако вноската му е включвала и необичайни рискове.
(60)
France Télécom счита, че в решението относно La Poste (39) Комисията е допуснала, че сумата на една-единствена извънредна вноска (2 млрд. EUR) в рамките на реформа, влязла в сила след уведомлението, но преди решението на Комисията, ще компенсира социалноосигурителни вноски за необичайни рискове до изчерпването на сумата на единствената вноска. Според France Télécom, няма как да се оправдае фактът, че Комисията се отклонява от този принцип, тъй като политическите декларации в хода на разискването по проектозакона от 1996 г. не позволяват да се счита, че вноската с определен размер на France Télécom е била определена от законодателя по такъв начин, че статуквото да се запази за десет години.
(61)
Освен това наличните данни за 1996 г. биха били в противоречие с тезата, според която тогава е счетено, че сумата от 5,7 млрд. EUR съответства точно на допълнителния разход за държавата вследствие на прилагането на закона от 1996 г. в продължение на десет години, като с всяка следваща година са компенсирани най-ниските плащани от предприятието годишни разходи, дори като се вземат предвид компенсационните разходи между пенсионните схеми, от които France Télécom е освободено през 1996 г. (40). Целта на сумата на извънредната вноска е била да се обезщети напълно френската държава във връзка с реформата. Следователно тя би трябвало да се вземе предвид при анализирането на неговото конкурентно равностойно положение от влизането в сила през 1997 г.
(62)
Накрая France Télécom счита, че тъй като без реформата от 1996 г. за предприятието биха настъпили значителни неблагоприятни последици по отношение на конкуренцията на пазари, чието либерализиране е било цел на ЕС, както и че оттогава френските органи са направили необходимото за изпълнението на решение относно прилагането на професионален данък към France Télécom (41), мярката не води до отрицателно въздействие върху конкуренцията.
4.2. Жалбоподателите
(63)
Жалбоподателите споделят оценката на Комисията в решението за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до наличието на държавна помощ по смисъла на ДФЕС в частта за облекчаването на разходите за пенсии за сметка на France Télécom, въведено със закона от 1996 г. Съгласно мотивите в посоченото решение, в което жалбоподателите изразяват съжаление, че липсва количествено определяне, размерът на помощта е 12,3 млрд. EUR и в никакъв случай не е под 9,9 млрд. EUR (42). Жалбоподателите считат, че последиците от мярката, а именно намаляването на разходите за социално осигуряване, които обичайно са част от бюджета на предприятието, а не тяхна цел, т.е. компенсацията за евентуални неблагоприятни последици, са тези, които определят квалифицирането на мярката като държавна помощ. Впрочем тогава France Télécom не би било в неблагоприятно положение по отношение на наемането на държавни служители, тъй като предприятието плаща социалноосигурителни вноски за безработица и вноски „от работещия“ с 13 % по-ниски от конкурентите си и разполага със стабилен и гъвкав персонал що се отнася до намаляването на общата сума за заплати посредством работа на непълно работно време в периода преди пенсионирането и алтернативни модели на държавната служба.
(64)
Според жалбоподателите така характеризираната държавна помощ би била несъвместима с вътрешния пазар. В действителност предоставеното на France Télécom значително конкурентно предимство е било вредно дотолкова, доколкото намаляването на разходите не е било необходимо, за да не се стигне до застрашаване на финансовата му структура: при намалени с 9,9 млрд. EUR нетни актуализирани задължения за пенсии поне през 1996 г., и тъй като не е трябвало вече да вписва този свой разход в баланса си и да го прилага към него, по-късно France Télécom задлъжнява с много по-големи суми - между 1997 г. и 2007 г. нетните му финансови задължения възлизат средно на 44 млрд. EUR. Впоследствие с помощта, която освобождава France Télécom от разходите за пенсии, наследени от монополното му положение, е финансирано разширяването на предприятието в международен план, като същевременно се засилва позицията му във Франция, където се ползва със значителни монополни предимства, разходите за които са били точно със съшия размер.
(65)
От друга страна, невъзстановените в миналото неправомерни и несъвместими помощи не позволяват разглежданата оперативна помощ да бъде обявена за съвместима предвид общия кумулативен ефект на помощите. Накрая, отсъствието на равностойно конкурентно положение след реформата от 1996 г., тъй като не са плащани социалноосигурителни вноски за рисковете за безработица и неизплащането на заплати в случай на оздравителен план на предприятието, изключва съвместимостта на реформата с правилата на Договора. Следователно е уместно пенсионните задължения на France Télécom да се изчислят от независим експерт, а Франция да се ангажира да осигури финансов неутралитет на схемата, по-специално като предвиди механизми за коригиране на вноската „от работодателя“ и на еднократната компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR в случай на вариране на разходите.
4.3. Далекосъобщителният оператор
(66)
Далекосъобщителният оператор споделя и подкрепя предварителния анализ, изложен в решението за откриване на официална процедура по разследване от Комисията, в който като нова и неправомерна държавна помощ са определени въведените със закона от 1996 г. изменения, които целят да заменят годишните погасителни вноски на France Télécom с действително поетите за плащане пенсии за сметка на държавата, като се извадят платените социалноосигурителни вноски от заетите служители със статут на държавен служител. Според оператора същото определение следва да се приложи към социалноосигурителните вноски на обикновените служители за необичайни рискове, които плащат конкурентите на France Télécom, но които последното не плаща поне от 1996 г. нито за държавните, нито за обикновените си служители. От друга страна, противно на случая, предмет на решението относно La Poste (43), изчисляването на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“ не е включвало и не включва тези социалноосигурителни вноски, което означава, че помощта не може да бъде обявена за съвместима.
(67)
Що се отнася до помощта, след като изплатените пенсии повече не се възстановяват на държавата, операторът счита, че анализът на прегледа на конкурентоспособността, изложен от Комисията в решението ѝ относно La Poste, би трябвало да доведе до противното заключение - а именно, че помощта е несъвместима. Този анализ би трябвало да се основава на действителните факти от 1996 г., а не - както в решението относно La Poste - на хипотези за бъдещето.
(68)
Впрочем според оператора на много от пазарите, на които извършва дейност, France Télécom заема положение с пазарна сила, подобно на господстващо положение. Поради това предприятието подлежи на задължения за ex ante регулиране на пазарите на едро на високоскоростни и свръхскоростни широколентови услуги с начало и терминиране на повиквания по стационарни линии. В решението си от 16 юли 2003 г. относно процедура по прилагане на член 82 от Договора за ЕО по дело COMP-38.233 Комисията също така е установила и е наложила санкции за нарушение на член 102 от ДФЕС от France Télécom чрез дъщерното ѝ дружество Wanadoo (44). Тъй като предприятието е в добро финансово състояние, получените помощи са му дали възможност да финансира разширяването на дейността му в международен план, а именно като е придобило Orange, Retevisión и AMENA.
(69)
Накрая операторът иска от Комисията да изчисли точния размер на разглежданата помощ и в съответствие със съдебната практика Deggendorf (45) да откаже да допусне, че разглежданите мерки са съвместими с вътрешния пазар, докато неправомерните помощи от миналото не бъдат възстановени.
5. МНЕНИЕ НА ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА
(70)
Френската република счита, че въведените през 1996 г. промени в начина на финансиране от френската държава на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, не съдържат елемент на държавна помощ. Във всеки случай реформата от 1996 г. би била съвместима с вътрешния пазар, по-специално като се приложат мотивите на Комисията от решението ѝ относно La Poste (46).
5.1. Относно наличието на държавна помощ
(71)
Според Френската република законът от 1990 г. е поставил France Télécom в необичайно положение, дерогация от общото право, като е предвидил предприятията да плащат погасителна вноска „от работодателя“, пропорционална на общите разходи за заплати, която да не зависи от нивото на изплащаните пенсии. Поетите от France Télécom разходи са били необичайни, тъй като финансовият дефицит на подсхемата за засегнатите лица е бил сигурен и непоносим поради неизбежното намаляване на броя на заетите държавни служители, съпътствано от нарастващия брой пенсионери.
(72)
Реформата от 1996 г. е приравнила финансирането на пенсиите към общото право, без да е довела до по-благоприятно конкурентно положение за предприятието, тъй като вноската на France Télécom се изчислява годишно по такъв начин, че нивото на задължителните социални и данъчни разходи да се уеднакви с това на конкурентите от сектора на далекосъобщенията. При все това фактът, че социалноосигурителни вноски за рисковете, които не са общи за обикновените и за държавните служители, не са взети предвид при изчисляването на социалноосигурителната вноска с прилагането на „конкурентна ставка на равно заплащане“, може да се обоснове със статута на държавните служители, който изключва например риска за безработица с изключение на извънредните случаи на уволнение или напускане.
(73)
Френската република счита, че положението на конкурентите на предприятието във Франция трябва да бъде референтната рамка, за да се определи дали поетите от France Télécom разходи са били обичайни или необичайни. Впрочем в конкретния случай, като се имат предвид прекомерно високите, несправедливи и неустойчиви разходи, дерогация от общото право, които законът от 1990 г. налага на France Télécom, предвиденото с реформата от 1996 г. премахване на същите и уеднаквяването им с положението на конкурентите единствено са възстановили обичайните условия на конкуренция. France Télécom въобще не е било компенсирано за понесените неблагоприятни последици по тази схема, докато, както се подчертава в мнението на предприятието, то продължава да се намира в неблагоприятно структурно положение, да понася допълнителни разходи и да страда от липса на гъвкавост поради приложимия статут за държавните служители що се отнася до финансови механизми при пенсиониране или връщане в администрацията, образователни мерки за професионално обучение или по-високи разходи за заплати. Така че настоящият режим, който произтича от реформата, не предоставя никакво предимство на France Télécom и следователно не съдържа елемент на държавна помощ по смисъла на ДФЕС.
(74)
Това тълкуване произтича от изведените от юрисдикциите на ЕС общи принципи, съгласно които, тъй като държавни помощи представлявали само намесите, които облекчават обичайните разходи в бюджета на едно предприятие, даден закон, чрез който може да се избегне утежняването на бюджета на едно предприятие с разход, който при нормални обстоятелства не би съществувал, не представлява държавна помощ (47). Същото се отнася и за мерки, които освобождават държавен конкурент от неблагоприятно структурно положение в сравнение с частните му конкуренти (48). Това тълкуване също така е в съответствие с практиката на Комисията (49).
(75)
Накрая, в по-общ смисъл Френската република не счита за уместно настоящата процедура да включва механизмите за компенсация и свръхкомпенсация, чрез които между 1991 г. и 1996 г. (вж. таблица 1) France Télécom се е освободило от разходи, за да се определи наличието на помощ, или датата, на която предимство, произтичащо от въведената със закона от 1996 г. реформа, което не съдържа никаква разпоредба в този смисъл, е получило материално изражение. Плащането на такива разходи се е дължало на режим извън общото право, при който приложимата към France Télécom пенсионна схема е считана за автономна, което вече не е така от 1997 г.
(76)
С тези резерви Френската република е уточнила оценката на разходите, предоставена от France Télécom и посочена в съображение 61, от които предприятието вече не е освободено от 1997 г. Въз основа на реална възстановка на положението за периода 2008-2010 г. и приложена ретрополация с коефициент на преминаване Френската република счита, че разходите, от които France Télécom би се освободило освободи в това отношение, са със 165 млн. EUR по-малко от изчисленията на предприятието.
5.2. Относно съвместимостта на възможна държавна помощ с вътрешния пазар
(77)
Във всеки случай Френската република счита, че ако свързаната с France Télécom реформа от 1996 г. е представлявала държавна помощ, тя следва да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар в съответствие с анализа на Комисията в решението ѝ относно La Poste (50). Реформата от 1996 г. освобождава France Télécom от структурни разходи, които са засягали конкурентоспособността на предприятието на пазар в процес на либерализация, и от този момент нататък вноските му се изчисляват чрез конкурентна ставка за равно заплащане по отношение на общите рискове.
(78)
Фактът, че плащаната от France Télécom вноска от 1997 г. насам не включва необичайни рискове по отношение на обикновените служители и не е причина за несъвместимост с вътрешния пазар. В този смисъл в таблица 4, изготвена съгласно предоставената от Френската република информация, е илюстрирана разликата между плащаната от France Télécom вноска и това, което същото е щяло да плаща, ако при изчисляването са били включени необичайни рискове, като се приспаднат разходите за самоосигуряване от France Télécom и останалите удръжки, които утежняват бюджета му в сравнение с конкурентите.
Таблица 4
Вноска „от работодателя“ на France Télécom в периода 1997-2010 г., изчислена с приложена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ) и изменена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ*), за да се включат необичайните рискове
Година
КСРЗ
В млн. EUR
КСРЗ*
В млн. EUR
КСРЗ-КСРЗ*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
[…]
[…]
2005
[…] %
984,6
[…] %
[…]
[…]
2006
[…] %
957,6
[…] %
[…]
[…]
2007
[…] %
917,6
[…] %
[…]
[…]
2008
[…] %
859,2
[…] %
[…]
[…]
2009
[…] %
805,4
[…] %
[…]
[…]
2010
[…] %
744,5
[…] %
[…]
[…]
(79)
Френската република счита, че от 1997 г. насам и до 2043 г. стойността на действително платените и предстоящи за плащане социалноосигурителни вноски от France Télécom с актуализацията ще възлезе на 13,5 млрд. EUR Прилагането на изменена конкурентна ставка на равно заплащане, която при изчисляването отчита необичайните рискове, като се приспаднат плащаните от France Télécom вноски, но не и от конкурентите му, би довело до по-висока годишна вноска за същия период, а именно в размер на 16,7 млрд. EUR. Тъй като не считат за уместно включването на посочените рискове, френските органи са изчислили, че разликата (3,2 млрд. EUR) би била до голяма степен компенсирана с платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(80)
Според Френската република подобно на решението относно La Poste (51) може да се счита, че тази вноска с определен размер е възможно да се смята за еднократна компенсация за плащането на вноските, свързани с изменена ставка, отчитаща вноските за необичайните рискове. Тогава изглежда размерът на еднократната компенсация превишава към настоящия момент сумата, получена от разликата между определената с реформата от 1996 г. ставка и посочената в таблица 4 изменена ставка, и същата тази сума на еднократната компенсация никога няма да бъде напълно покрита от разликата между двете ставки. При тези обстоятелства изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до липсата на действителна конкурентна равнопоставеност между France Télécom и конкурентите му ще бъдат разсеяни.
(81)
За Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, въведена през 2006 г., и подкрепена с примера за France Télécom през 1996 г., е идеално сравнима с последната по отношение на основните аспекти. Като се има предвид тази сравнимост, Комисията няма основание да не разглежда прецедента във връзка с La Poste. По-специално Комисията следва да допусне извънредната вноска с определен размер, наложена на France Télécom, да бъде взета предвид в анализа на равностойното конкурентно положение след реформата, като de facto бъде счетена за аванс от плащането на социалноосигурителните вноски за необичайните рискове.
(82)
Обратното - разискванията в Националното събрание и в Сената, в които тогава се посочва период от десет години за финансовото покритие на реформата, биха се базирали на по-точни декларации. Подобна мотивировка не би могла да се открие нито в изложенията на мотивите за проектозаконите, нито във въпросните закони или приетите за тяхното прилагане текстове. Намерението на законодателя през 1996 г. е било да определи разходите за пенсии на France Télécom на ниво, равно с това на конкурентите му, а не да обезсмисля реформата за период от десет години, както е видно от мотивите, които Комисията би могла да приеме, ако се базира на извадени от контекста декларации.
(83)
От парламентарните разисквания несъмнено би могъл да се направи изводът, че вноската ще бъде с определен размер без да зависи от разходите, които държавата в действителност ще трябва да поеме. По същия начин в Решение № 96-385 DC от 30 декември 1996 г. Конституционният съвет е изтъкнал, че вноската с определен размер от 37,5 млрд. FRF се обосновава с поемането на пенсиите на държавните служители от държавата без да представлява насрещна престация за тях, докато, от друга страна, плащанията в държавния бюджет не биха били засегнати от конкретен разход и биха съответствали на общите условия за баланс на същия бюджет съгласно член 18 от наредбата от 2 януари 1959 г. относно закона за държавния бюджет.
(84)
Според Френската република точният размер на извънредната вноска е бил определен със Закона за държавния бюджет за 1997 г., като е взет предвид не десетгодишен период за „възстановяване“ на дължимото на държавата чрез тази вноска, а точно обратното - в зависимост от ефекта върху структурата на баланса на France Télécom по такъв начин, че вноската да остане поносима. Размерът на вноската не е бил определен въз основа на логика за компенсиране на държавата за разходите, а като се отчитат възможностите на предприятието за плащане.
(85)
Начинът, по който тази вноска е била управлявана, без да се търси връзка с действително изплатените пенсионни плащания от 1997 г., потвърждава, че тя е с определен размер. Следователно от предоставените от Френската република данни е видно, че между 1997 г. и 2006 г. изплатените пенсии на държавните служители на France Télécom чрез специално определена за целта сметка възлизат на […] млрд. EUR, докато държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom е превела в същата сметка сумата от 3,4 млрд. EUR. За същия период нефинасираният от платените социалноосигурителни вноски остатък би възлизал на 1,2 млрд. EUR. Освен това през 1997 г. се е считало, че този фонд ще съществува от 17 до 25 години, без това да има връзка с десетгодишния период, на който Комисията основава обосновката, която тя очевидно иска да приеме.
(86)
Френската република счита, че France Télécom би останало извън пазара без реформата, с вноски, достигащи 77 % от брутното индексно възнаграждение през 2010 г. и ресурсно обезпечаване в сметките си на задълженията за пенсии на работещите за него държавни служители. Ето защо реформата е била решаващ етап от адаптирането към либерализацията на пазара в съответствие с цел на ЕС и е била ограничена до необходимия минимум. Без тази реформа France Télécom би останало извън пазара и не би могло да набере необходимите инвестиции, и по-специално за да позволи необвързания достъп до абонатна линия, без да бъде изключен рискът от изпадане в несъстоятелност, така че реформата не следва да оказва отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(87)
Освен това според Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на France Télécom, и по-специално налагането на плащане на извънредна вноска, не е довела до разход за държавата между 1997 г. и 2006 г., а в действителност според оценките на френските органи е генерирало нетен приход от над 9,1 млрд. EUR за френската държава (52). Ако трябва да се изчислява доходът от извънредната вноска, Френската република счита, че трябва да се приеме дисконтов процент от 7 %. Следователно принципът за извънредната вноска е бил възприет през 1996 г. Инвестиционният хоризонт би трябвало да е продължителен, тъй като очакваните разлики между пенсиите за плащане и очакваните социалноосигурителни вноски превишават 500 млн. EUR едва през 2005 г., т.е. 9 години по-късно, а сумата от 1 млрд. EUR - едва 12 години по-късно. Средно за 1996 г. ставката на лихвата на държавните облигации (наричани по-долу „ДО“) за 15 години е била 6,9 %. От своя страна France Télécom е емитирало държавни облигации в периода ноември 1991 г. и ноември 1997 г. при сравнима средна ставка от 7 %.
(88)
Накрая, запорирането на сумите, поискано от Комисията съгласно решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (53), последвано от плащането на посочените суми, би трябвало да накара Комисията да сметне решението си за изпълнено в съответствие със съобщението ѝ от 2007 г. в тази област (54). Поради това кумулативният ефект на тези помощи не следва да се разглежда.
6. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
6.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(89)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(90)
Прилагането на кумулативните условия на този член към фактите по случая се разглежда в раздели 6.1.1-6.1.5.
6.1.1. Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
(91)
Законът от 1990 г. и законът от 1996 г. са приети от френската държава. В тях се предвижда мярката, съгласно която France Télécom плаща насрещна пррестация в държавната хазна в замяна на уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Тъй като в съответствие със закона от 1996 г. насрещната престация, плащана от France Télécom в държавната хазна, е по-малка спрямо първоначалния вариант на закона от 1990 г., помощта се отпуска на France Télécom чрез държавни ресурси на френската държава.
6.1.2. Поставяне в по-благоприятно положение на някои предприятия
(92)
В закона от 1990 г. е определена схемата, приложима към обществения оператор със статут на юридическо лице France Télécom. Законът от 1996 г. относно националното предприятие France Télécom изменя тази схема с разпоредби, които се прилагат към France Télécom съгласно реда и условията, определени в него само за това предприятие.
(93)
Въведената със закона от 1990 г. схема има за цел да определи конкретна насрещна престация що се отнася до принципите и размерите на платените на френската държава от France Télécom вноски „от работодателя“. Също така платимата от France Télécom насрещна престация, предвидена в първоначалната редакция на закона от 1990 г. и прилагана в периода 1991-1996 г., заедно с различната насрещна престация, въведена със закона от 1996 г. и прилагана от 1997 г., са конкретни мерки, които се отнасят само за France Télécom, и следователно, противно на твърдението на France Télécom, изпълняват условието за избирателност.
6.1.3. Икономическо предимство, което нарушава или заплашва да наруши конкуренцията
(94)
Следва да се определи дали мерките, които определят размера на разглежданата компенсация, поставят France Télécom в по-благоприятно положение. Въпросът дали измененията, въведени в член 30 от закона от 1990 г. със закона от 1996 г., представляват помощ в смисъл че предоставят икономическо предимство на France Télécom, трябва да се разглежда в светлината на естеството и общата структура на въпросната пенсионна система и произтеклите от нея последици за France Télécom, а не през призмата на причините и целите на измененията. Противно на твърдението на Френската република. преследваната с изменението на закона от 1990 г. цел по принцип не е уместна за оценяване на въздействието на мерките.
(95)
Поемането от държавата на задължение за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom произтича от прилагането на Кодекса за гражданските и военните пенсии, който е единствено приложим към въпросните бивши държавни служители. Нито законът от 1990 г., нито този от 1996 г. изменят статута на тези държавни служители, нито пък принципа за поемане от държавата на задължението за изплащането на пенсиите им. Поемането на задължение за плащането на пенсиите изглежда произтича от принципа, според който статутът на държавните служители означава, че те служат на общественото благо при пълна независимост и в общ интерес. Не е такъв случаят обаче когато тези държавни служители работят за предприятие, което предоставя услугите си срещу заплащане с цел да обслужва интереса и да носи печалба на това предприятие в конкуренция с други предприятия, които предоставят същите услуги.
(96)
В този смисъл плащането на насрещна престация на държавата, предвидено със закона от 1990 г. както в първоначалната му редакция, така и с въведените със закона от 1996 г. изменения, представлява изключение от принципа за поемане на тези разходи от френската държава. Изключението се обосновава с естеството и общата структура на системата, приложима към пенсиите на работещите във France Télécom държавни служители. В действителност, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии френската държава е длъжна да извършва уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom, които са с общ статут на държавни служители на френската държава и не подлежат на общото право за социалноосигурителните плащания.
(97)
Дори при отсъствието на насрещна престация от France Télécom френската държава би била не по-малко задължена да осигурява пожизнено държавните служители с въпросния статут, освен при едностранна промяна на тези ангажименти. Напротив, предоставянето на обучени от държавата държавни служители на France Télécom без никаква насрещна престация по отношение на платените или предстоящи за плащане пенсии би предоставило очевидно предимство на предприятието.
(98)
Тъй като конкурентните на France Télécom предприятия не наемат служители със статут на държавен служител, към които френската държава да има подобни финансови задължения, логиката на въведената със закона системата за финансиране на пенсиите и плащането на насрещни престации от France Télécom не може да се приложи към тях. В потвърждение на факта, че статутът на служителите на конкурентите е различен по отношение на рисковете от неплащане на заплати, обхванати от общото право за социалноосигурителните плащания, френските органи явно считат плащането на социалноосигурителните вноски за покриването на този риск за обосновано в техния случай. Именно на този статут се позовава Френската република, за да счита, че включването на необичайните рискове за държавните и обикновените служители при изчисляването на изплатената насрещна престация на държавата от France Télécom съгласно закона от 1996 г. не може да се обоснове.
(99)
От горепосоченото следва, че по отношение на платените разходи за наемане на обикновени служители тези предприятия нито de jure, нито de facto са в положение, сравнимо с това на France Télécom по отношение на държавните му служители, противно на твърдението в мненията на Френската република и на France Télécom.
(100)
По същия начин, не е необходимо да се прави сравнение между прилаганата към France Télécom схема на насрещна престация и схемата, определена за други държавни институции, които наемат държавни служители, като френския монетен двор (Monnaie de Paris) или Националната служба по горите (Office National des Forêts), и които за някои от дейностите си могат да бъдат квалифицирани като предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, или други държавни организации с промишлен и търговски характер, като EDF (Électricité de France) или GDF (Gaz de France) в миналото. EDF или GDF са имали специфични пенсионни системи, които не са приравнени към тези на държавните служители. От друга страна, схемите на EDF и на GDF са били обезпечени с обща схема оттогава, въпреки че е уместно да се подчертае, че Комисията е заключила, че не е съществувала помощ единствено доколкото обезпечението е било финансово неутрално за държавата (55), какъвто не е случаят с реформата от 1996 г. в настоящия случай.
(101)
В замяна на това, схемата за насрещна престация в полза на държавата срещу плащането на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, преди описаните и одобрени изменения от Комисията при определени условия в решението ѝ относно La Poste, е била схема на национално предприятие, сравнимо с държавна организация с промишлен и търговски характер, и съгласно първоначалната редакция на закона от 1990 г. остава подобна на схемата на France Télécom по отношение на годишното възстановяване на разходите на държавата за изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители и погасяването на разходите, предвидени в член L-134 от Кодекса за социално осигуряване.
(102)
Дори и да изглежда, че La Poste не е в конкуренция с France Télécom - конкуренция, която предоставените на France Télécom предимства са можели да нарушат или заплашат - вярно е също, че логиката и разпоредбите на пенсионната схема на държавните служители на France Télécom преди реформата от 1996 г. са били същите като тези от сравнимата схема, приложена към La Poste по същото време. От друга страна, Комисията е сметнала в решението си относно La Poste, че реформата на приложимата към La Poste схема е представлявала държавна помощ, противно на твърденията на Френската република във връзка с France Télécom. Като цяло, за да се направи оценка на положението на France Télécom, то трябва да бъде съпоставено с положението на държавно или частно предприятие, което би наело държавни служители, които биха запазили своя статут. Такива предприятия биха се оказали в същото сравнимо положение като France Télécom. Именно в съответствие с тази система за сравнение може да се оцени наличието на държавна помощ в полза на France Télécom.
(103)
Също така не може да се твърди, че една мярка не предоставя предимство на дадено предприятие, в случая France Télécom, само защото представлява компенсация за известно неблагоприятно положение за предприятието в миналото, противно на твърденията на Френската република и France Télécom. Комисията отхвърли наскоро и довода на един заварен далекосъобщителен оператор, конкурент на France Télécom, според който специфични пенсионноосигурителни права, подобни на тези на наследените от миналото на държавната служба и различни от тези по общото право за една част от персонала, могат да бъдат основание за мерки за намаляване на направените от оператора социални разходи, свързани с пенсиите на тази категория персонал (56). В този смисъл, както са подчертали френските органи по време на разискванията по проекта, законът от 1996 г. е наложил нов и голям разход за френската държава за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Заедно с това законът от 1996 г. е довел и до намаляване на все още плащаната от France Télécom насрещна престация.
(104)
Поради предвидения със закона от 31 декември 1996 г. начин на изчисляване на ставката на вноската „от работодателя“, France Télécom плаща на държавата насрещна престация с по-малък размер, отколкото би плащало при отсъствие на закона. Освен това, поради погасителния характер на въведената с този закон вноска „от работодателя“, France Télécom незабавно е подновило към 31 декември 1996 г. провизията, определена в сметките му, за плащането на бъдещите си задължения. По този начин разходът, от който France Télécom е било освободено, не е бил нито нов, тъй като законът от 1990 г. продължава предходната бюджетна практика, нито непредвидим, тъй като предприятието е заделило провизии за тази цел, нито дерогация от общото право в областта на социалното осигуряване, тъй като то не се прилага към плащаната от France Télécom насрещна престация.
(105)
С влизането в сила на закона от 1996 г. на френската държава е прехвърлено задължението за годишна вноска, изцяло покриваща in fine разходите за финансиране на пенсиите на засегнатия персонал. Отпуснатата съгласно закона от 1996 г. сума на помощта от влизането му в сила може да се изчисли чрез годишната разлика между насрещната престация, която представлява погасителната вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom на френската държава, и разходите, които предприятието би платило в приложение на закона от 1990 г., посочени в таблица 1, ако същият не е бил изменен, като се приспадне сумата на платената през 1997 г. вноска с определен размер.
(106)
От предоставените от Френската република оценки, изложени в съображение 40, е видно, че към момента на реформата през 1996 г. и до предвиденото погасяване на финансовите задължения вследствие на поетите от френската държава разходи, френските органи са успели да оценят общата сума на новия нетен разход до 2043 г. - годината на приключване на финансовите задължения на държавата към пенсионираните държавни служители или ползвателите на техните права - на стойност […] млрд. EUR. Размерът на нетния разход през 1996 г. е възлизал на […] млрд. EUR, след като са приспаднати годишните вноски на France Télécom (15,2 млрд. EUR), тези на служителите ([…] млрд. EUR) и извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(107)
Трябва също така да се отбележи, че изчислените суми по време на реформата през 1996 г. са приблизителна оценка на действителната стойност (57). Предвидените суми за плащане на насрещна престация от France Télécom под формата на годишни вноски, както и платената през 1997 г. еднократна компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR, нито са имали за цел, нито са насочени към бюджетен неутралитет за френската държава. Ако беше така и при условие че хипотезите за актюерските изчисления са подходящи, разходите и приходите за целия период биха били равни и следователно France Télécom не би имало икономическо предимство.
(108)
Френските органи са били наясно, че „прехвърлянето на разходите за пенсии на държавните служители на France Télécom към общия бюджет на държавата“ е било „нов и голям разход за държавата“, който извънредната вноска с определен размер или приходите от отстъпването на част от акциите на предприятието, притежавани от държавата, ще покрият само отчасти. Следователно посочените в съображение 31 разисквания сочат, че през 1996 г. френската държава не се е стремила към пълно компенсиране на поетия от нея занапред нов разход, а точно обратното - че се е стремила към поемането му така, че „на първо място [да бъдат] взети предвид голяма част от интересите на предприятието в този случай“.
(109)
Очевидно е, че дори при актюерски хипотези, различни от приетите от френската държава за оценяването на новопоетия от държавата разход, и независимо от платената през 1997 г. извънредна вноска с определен размер, реформата е предоставила значително икономическо предимство под формата на по-малки пенсионноосигурителни вноски „от работодателя“. Следователно, тъй като чрез вноската с определен размер или еднократна компенсация, прехвърлените на френската държава разходи не са могли да бъдат изцяло покрити, а най-много намалени, и предвид разглежданите суми е неуместно да твърди, че приетото тогава актюерско изчисление е било подходящо, нито че произтичащите от него прогнози за целия период до 2043 г. са били точни.
(110)
От друга страна е неуместно да се сравняват финансовите предимства, произтичащи от по-ниските социалноосигурителни вноски на France Télécom, с предполагаемите недостатъци в резултат на наемането на държавни служители, както посочва France Télécom, подкрепено от Френската република. В действителност законът от 1996 г. в никакъв случай не е довел до нарастване на предполагаемите недостатъци, тъй като не в закона е причината за наемането на допълнителни държавни служители. Впрочем чрез облекчаването на France Télécom от част от финансовите му задължения законът от 1996 г. не е имал за цел да компенсира предполагаемия недостатък, свързан със заплатите, или според израза на France Télécom - по-малката гъвкавост при наемането на държавни служители.
(111)
Поради това с цел по-голяма изчерпателност следва да се отговори на доводите за изложените от Френската република и France Télécom предполагаеми недостатъци при наемането на държавни служители.
-
Първо, непосредствено преди пълното отваряне на френския пазар за конкуренцията France Télécom е разполагало с обучен и компетентен персонал, без който, ако би трябвало да бъде заменен изцяло, предприятието не би запазило пазарното си положение - нещо, което France Télécom пропуска да спомене в писменото си изложение.
-
Освен това сумата на заплатите и инвестициите в обучение на персонала - които според France Télécom представляват недостатъци, са обичайни разходи в бюджета на едно предприятие, и не е установено, че те не подобряват ангажираността и производителността на служителите спрямо конкурентите.
-
От друга страна, макар да е вярно, че France Télécom не разполага с възможности за коригиране на сумата на заплатите чрез въвеждане на социален план за намаляване на броя на засегнатите служители, е съмнително, че такъв план, отнасящ се единствено до служителите с държавен статут, поради този техен статут би могъл да бъде правилно изпълнен. В замяна на това преустановяването на наемането на държавни служители през 1997 г. и използването на обикновени служители са предоставили известни възможности за гъвкавост за коригиране на сумата на заплатите.
-
Накрая, макар да е вярно, че предприятието заделя значителни бюджетни средства за насърчаване на ранното пенсиониране на въпросните служители, това не променя факта, че насърчаването и интересът на предприятието да въведе подобен механизъм биха били по-малки без предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне върху френската държава на поетите от France Télécom финансови задължения. Чрез този механизъм се насърчава ранното пенсиониране и съответно по-скорошното поемане на разходите за пенсии на въпросните служители от държавата. Без закона от 1996 г. France Télécom би продължило да поема тези разходи.
(112)
Също така изглежда необосновано, тъй като няма връзка с въпроса за наличието или липсата на произтичащо от въпросните мерки икономическо предимство, разглеждането на изтъкнатите от жалбоподателите конкурентни предимства за France Télécom вследствие на предишния му монопол. Предполагаемите предимства и недостатъци нямат фактическа връзка с въпроса за уеднаквяването на условията на конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги що се отнася до социалните разходи.
(113)
Само предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска с определен размер веднага води до нарастване на разходите на France Télécom спрямо вече определеното референтно положение. Плащането на вноската с определен размер е намалило сумата на получената и оставаща за получаване от France Télécom помощ до погасяването на поетите от френската държава финансови разходи вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г. Без да се засяга точността на тогава приложените от френското правителство актюерски методи, без вноската с определен размер нетната сума на разходите, от които би било облекчено France Télécom през 1996 г., би възлизал на 18,9 млрд. EUR, а не на […] млрд. EUR.
(114)
Законът от 1996 г. е предоставил и продължава да дава възможност на France Télécom да разполага с по-големи финансови ресурси, за да извършва дейността си на съответните пазари. Вследствие на закона от 1996 г. тези ресурси са по-значително по-големи спрямо тези, с които France Télécom е разполагало по време на закона от 1990 г. в първоначалната му редакция. Пазарите на далекосъобщителни услуги, на които France Télécom е извършвало и продължава да извършва дейността си на цялата територия на Франция и в останалите държави членки, постепенно са отваряни за конкуренцията чрез постепенното премахване на изключителни или специални права от 1988 г., а след това и чрез пълното им премахване през 1998 г., освен при конкретни изключения. Отварянето на пазара за конкуренцията във Франция завършва през 2002 г. Премахването на правните пречки е съпътствано от навлизането на други оператори, с които France Télécom се конкурира и тогава, и сега, дори преди законодателните мерки от 1990 г. и 1996 г., предмет на настоящото решение.
(115)
Освободено от задължението за обезпечаване на разходите за бъдещи пенсии на държавните си служители и при по-ниско ниво на годишна социалноосигурителна вноска, France Télécom е постигнало баланс с по-малко задължения и разходи, което е увеличило привлекателността му при набирането на капитал и го е поставило в по-благоприятно положение в сравнение с това преди реформата от 1996 г. Облекчено от свързани с френския исторически пазар разходи, предприятието е могло да се развива по-безпроблемно на новоотворените за конкуренцията пазари в другите държави членки, което в действителност е и направило, както се посочва в съображения 48-50.
(116)
От горепосоченото следва, че намаляването на разходите на France Télécom в резултат на начина на изчисляване на платимата на френската държава компенсация в замяна на поемането на разходите за пенсиите на държавните служители, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията между France Télécom и новите оператори във Франция и в другите държави членки, в които France Télécom присъства.
6.1.4. Засягане на търговията между държавите членки
(117)
Пазарите, на които France Télécom извършва дейност във Франция, са постепенно отваряни за конкуренцията от 1988 г. и съответно широко отворени за търговия между държавите членки. С Директива 96/19/ЕО се предвижда пълното либерализиране на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г. Във Франция се установяват оператори с капитал, притежаван отчасти от предприятия от други държави членки. Някои от тези пазари са свързани с международните далекосъобщения между държавите членки. По същия начин чрез дъщерни дружества France Télécom предоставя електронни съобщителни услуги в други държави членки, а именно Испания, Белгия и Обединеното кралство.
(118)
При тези обстоятелства дадена мярка, която облекчава експлоатационните и оперативните разходи на France Télécom и съответно освобождава ресурси, с които предприятието разполага за инвестиции или за подобряване на търговското си предлагане във Франция, или за да се установи в други държави членки, може да засегне търговията между държавите членки.
6.1.5. Заключение относно наличието на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(119)
От горепосоченото следва, че като намалява насрещната престация, каквато представлява платимата на държавата вноска „от работодателя“ в замяна на разходите за пенсии, предвидени в първоначалната редакция на закона от 1990 г., и като я заменя с предвидената в закона от 1996 г. насрещна престация, доколкото последната е с по-малък размер от предходно прилаганата, Френската република е предоставила чрез държавни ресурси помощ на France Télécom, която нарушава или заплашва да наруши търговията между държавите членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, и то по време на предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне на разходите.
(120)
Следователно е необходимо да се проучи дали тази помощ може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
6.2. Алтернативни правни основания за съвместимост на помощта
(121)
Комисията отбелязва, че Франция не се е позовала на член 106, параграф 2 от ДФЕС като основание за съвместимостта на разглежданите мерки.
(122)
Предвидените в член 107, параграф 2 от ДФЕС дерогации за помощите със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощите за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия и други извънредни събития, както и помощите, предоставени в отделни региони на Федерална република Германия, очевидно не са приложими в разглеждания случай.
(123)
По отношение на предвидените в член 107, параграф 3 от ДФЕС дерогации Комисията констатира, че разглежданите помощи не са предназначени за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, не представляват проект от общоевропейски интерес и нямат за цел преодоляването на сериозни затруднения във френската икономика. Също така те нямат за цел насърчаване на културата и опазването на наследството.
(124)
Следователно изглежда, че само член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС е приложим за оценка на съвместимостта на тази мярка.
6.3. Съвместимост на помощта по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(125)
Съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се считат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“.
(126)
За бъде счетена дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар с мотива, че улеснява развитието на икономически дейности или на някои икономически сектори, тя трябва да подобрява начина, по който се упражнява икономическата дейност. Дадена помощ е съвместима по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) само ако не засяга условията до степен, която противоречи на общия интерес. В оценката си Комисията обръща особено внимание на критериите за необходимост и пропорционалност (58).
(127)
Първо, и предвид изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на процедурата, следва да се отбележи, че Френската република е удържала от France Télécom достатъчно голяма сума, съответстваща на изисканото от Комисията възстановяване на помощите в решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (59). Комисията, след потвърждение на решението на Първоинстанционния съд, което отхвърля иска за отмяна на това решение от Съда (60), счита, че Френската република е предприела необходимите мерки за изпълнение на задълженията си по това решение. Тъй като правилното възстановяване на изплатените помощи в съответствие с професионалния данък премахва икономическото предимство, което е имало France Télécom, в този смисъл не е уместно да се разглеждат последиците от евентуално натрупване с помощта, предмет на настоящата процедура.
(128)
По отношение на останалото следва да се отбележи още в самото начало, че противно на инвестиционните разходи, социалноосигурителните разходи на едно предприятие представляват текущи оперативни разходи и че дадена помощ, която води до съкращаването им, представлява помощ за функционирането на предприятието, чиято съвместимост с вътрешния пазар съгласно съдебната практика на Съда подлежи на стриктна оценка от Комисията.
6.3.1. Съответствие на мярката за помощ с цел от общ интерес
(129)
В настоящия случай приведената в действие помощ от 1997 г. насам може да се счита като целяща да улесни развитието на икономическата дейност за предоставяне на електронни съобщителни услуги в контекста на пълната либерализация на тези пазари. В действителност законът от 1996 г. е бил приет заедно със Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регламентирането на далекосъобщенията, който въвежда произтичащите за Франция задължения от правото на ЕС, а именно тези от Директива 96/19/ЕО.
(130)
В този смисъл общата цел, която се цели със закона от 1996 г. що се отнася до плащането на насрещна финансова престация на френската държава, е да се сближат равнищата на задължителните социалноосигурителни и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, произтичащи на общото право за социалноосигурителните плащания. Използваното средство, а именно мярка за помощ, насочена пряко и изключително към начина на определяне на вноските „от работодателя“ на France Télécom, изглежда подходящо за постигане на определената цел.
(131)
Дадена мярка за помощ, предназначена да намали текущите социалноосигурителни разходи на France Télécom, поети във време, когато предоставянето на услуги при съществуващ монопол по отношение на голяма част от дейностите му, не е изисквало икономически ефективно поведение, в една различна конкурентна среда може да допринесе за подобряването на начина на предоставяне на предишните монополни услуги, доколкото разпределянето на финансови ресурси от конкуренти предприятия за техните социалноосигурителни разходи не води чрез отклонения до процес на конкуриране на основата на качествата. Разбира се, по-долу са изразени резерви по отношение на адекватността на някои разпоредби на закона за постигането на преследваната от него цел. При все това нито легитимността, нито съответствието му с целта от общ интерес за развитие на пазари на електронни съобщителни услуги с ефективна конкуренция, като допринася по този начин за технологичния напредък и за икономическия подем на тази дейност, не следва да се поставят под съмнение.
6.3.2. Необходимост от мярката за помощ
(132)
Ограничаването на броя на държавните служители, работещи за France Télécom, наложено с предвидената в закона от 1996 г. забрана за наемане след 1 януари 2002 г., неизбежно би довело до значително увеличаване на пенсионноосигурителната тежест за France Télécom пропорционално на заетите в него държавни служители. Лишено от възможността да наема държавни служители от държавните институции, което от друга страна е разбираемо предвид предоставянето на въпросните услуги вече в конкурентна среда, France Télécom би било изправено пред прекомерно големи разходи за пенсии на въпросните служители в сравнение с тези на конкурентите му тогава и сега. Също така следва да се отбележи, че задължението за плащане на насрещна престация на френската държава, предвидено в първоначалните разпоредби на закона от 1990 г., е засягало не само заетите държавни служители на конкурентни пазари през 1990 г. и по-нататък, но и държавните служители от главната дирекция на Министерството на пощите и далекосъобщенията, излизащи в пенсия през 1990 г.
(133)
Така например според Френската република ставката на вноската за France Télécom при запазване на разпоредбите на закона от 1990 г. би била 77 % от брутното индексно възнаграждение на заетите държавни служители през 2010 г. Тази ставка е близка до […] %, което би позволило да се осигури напълно равностойно конкурентно положение по отношение на общите и различните от общите рискове между France Télécom и неговите конкуренти. В абсолютни стойности разликата би била около […] млн. EUR годишен допълнителен разход спрямо ставката на вноската, осигуряваща равнопоставено конкурентно положение. Освен това поради непосочването в закона на вече погасителния характер на вноските „от работодателя“, France Télécom щеше да продължи да бъде изправено пред нуждата от значително по-голямо обезпечаване в сравнение с вече заделените провизии през 1996 г. в размер на 3,6 млрд. EUR.
(134)
В този смисъл съображенията на жалбоподателите, че France Télécom е могло от 1996 г. да поеме финансово задължение, което е много по-голямо от разходите, от които го е освободила френската държава, не са уместни, тъй като нямат връзка с разглеждания въпрос. Въпреки че нарастването на поетите финансови задължения от France Télécom през 1996 г. и разглежданите суми към момента да елиминират изтъкнатия от Френската република риск от изпадане в несъстоятелност на предприятието, ако беше продължило прилагането на предвидената в закона от 1990 г. схема, мярката за помощ изглежда необходима за в бъдеще, за да може France Télécom да се конкурира на въпросните пазари на основата на качествата си, без върху него да пада тежестта на наследени от миналото социалноосигурителни разходи, които не съществуват за неговите конкуренти.
(135)
Съображенията на жалбоподателите и на далекосъобщителния оператор относно уместността на цялостна оценка с оглед да се прецени необходимостта от помощта спрямо другите предимства, произтичащи от монопола на France Télécom в миналото, в случая са неоснователни. Наистина от 1996 г. на много пазари на услуги, на които извършва дейност във Франция, France Télécom продължава да заема водещо положение именно вследствие на мрежови ефекти, присъщи на пазарите на съобщенията. Освен това France Télécom е разширило присъствието си на пазарите в други държави членки, като е заело сериозни позиции, по-конкретно в Полша и Испания. Вярно е също че, както подчертава косвено далекосъобщителният оператор в мнението си, поради господстващото си положение по смисъла на член 102 от ДФЕС или поради значителната си пазарна сила съгласно приложимата правна уредба към електронните съобщения в ЕС (61), France Télécom има особени асиметрични задължения, които конкурентните предприятия с по-малка пазарна сила нямат.
(136)
Впрочем тези задължения, например по отношение на достъпа до неговата мрежа, определянето на тарифите според разходите или въздържането от търговско поведение, допустими за дадено предприятие, което не заема господстващо положение, са предназначени именно за да се гарантира, че положението на France Télécom, наследено от предишния му монопол, не е в ущърб на конкуренцията. Тези ad hoc регулаторни инструменти, разработени и периодично прилагани от националните органи в областта на регулирането и конкуренцията, както и от Комисията (62), са по-целенасочени и ефективни за премахване на посочените от жалбоподателите трайни недостатъци вследствие на предимствата на France Télécom, дължащи се на предишния му монопол.
(137)
Следователно държавната помощ, предмет на настоящата процедура, изглежда необходима за постигането на цел от общ интерес и подобрява условията на конкуренция, свързани с разходите за пенсии, и по този начин предоставянето на електронни съобщителни услуги.
6.3.3. Пропорционалност на мярката за помощ
(138)
Налага се изводът, че въведената със закона от 1990 г. насрещна финансова престация в полза на държавата за уреждането и плащането на пенсиите е конкретно за France Télécom и sui generis. Принципът за пълно възстановяване, предвиден с първоначалния закон от 1990 г., е заменен с различна схема за определяне на размера на насрещната престация, плащана на държавата от 1996 г. Теоретично е имало няколко възможности за определяне на размера на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“,като се стига до пълно поемане на разхода от държавата без възстановяване. От 1997 г. тази насрещна престация се изчислява спрямо определи разходи на конкурентните предприятия в сектора. За да се установи дали помощта е пропорционална за постигане на определената цел, следва да се проучи дали референтната рамка за определянето на размера на насрещната престация, приета със закона от 1996 г., е обективна и обоснована.
(139)
Следва да се отбележи още в самото начало, че в процедури, свързани с намаляването на разходите за пенсии на държавни служители на бивши монополни оператори в сектора на далекосъобщенията, OTE в Република Гърция и BT Plc в Обединеното кралство, Комисията е проверила по-специално дали тези предприятия са били обект на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на конкурентите, за да вземе съответното решение за съвместимост или несъвместимост с вътрешния пазар по силата на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС на предоставените на въпросните оператори държавни помощи (63). В разглеждания случай Комисията констатира, че ежегодно плащаните от France Télécom и предвидени със закона от 1996 г. погасителни вноски не дават възможност да се гарантира удържането на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на неговите конкуренти. Конкурентната ставка на равно заплащане (наричана по-долу „КСРЗ“) не е постигната.
(140)
Френската република и France Télécom обаче се позовават на извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, платена през 1997 г. от France Télécom съгласно закона от 1996 г. Сумата на вноската с определен размер е била изчислена през 1996 г. по такъв начин, че за период от десет години от прилагането на закона от 1996 г. да компенсира допълнителния разход, предвиден тогава за държавата, като, от друга страна, са отчетени счетоводните провизии, които France Télécom е било заделило и които предприятието е успяло да поднови през бюджетната 1996-1997 година. Извънредната вноска с определен размер се разделя на два елемента:
-
от една страна, сумата от 3,6 млрд. EUR заделени провизии от France Télécom до 1996 г. за поемането на разходите за тогава предвидените бъдещи пенсии на държавните служители;
-
от друга страна, сумата от 2,1 млрд. EUR (наричана по-долу „допълнителната сума“), съответстваща както според прогнозите на държавните органи, така и според фактите, на нетните социалноосигурителни разходи за уреждане на пенсиите, които държавата е трябвало да плати в рамките на десет години - между 1997 г. и 2006 г., поради прехвърлянето на разходите за пенсиите на държавните служители от сектора на далекосъобщенията.
(141)
Тъй като чрез вноската с определен размер от 5,7 млрд. EUR никога не се е целяло компенсиране на отсъствието на конкурентна ставка на равно заплащане между France Télécom и неговите конкуренти, не би било обосновано да се търси баланс тази вноска и годишните погасителни вноски, които не са били платени от France Télécom, а биха били необходими за постигането на действителна конкурентна ставка на равно заплащане.
(142)
За сметка на това, при разглеждането на парламентарните разисквания е видно, че допълнителната сума от 2,1 млрд. EUR е била предназначена да покрие прехвърлянето на разходите от 1997 г. до 2006 г. и на практика да отстрани последиците от помощта за десетгодишен период. Така нетното финансиране на France Télécom, съответстващо на тази допълнителна сума, е представлявало финансирането за десетгодишен период на допълнителния разход за реформата за френската държава.
(143)
От друга страна, извънредната вноска включва подновяването на станалите безпредметни счетоводни провизии, заделяни до 1996 г. Подновените от държавата провизии са били създадени от France Télécom, за да може да поеме разходите за бъдещите пенсии и подновяването им премахва последиците от помощта за периода на плащане на пенсиите, които могат да покрият.
(144)
При все това в закона от 1996 г. се посочва една-единствена извънредна вноска, без приложимите разпоредби - както тези на закона за държавния бюджет, така и тези на последващите укази - да разграничават произтичаща от провизиите сума, която би било уместно да се извади от прехвърлените на държавата разходи за този период. В член 6 от закона от 1996 г. ясно се посочва, че извънредната вноска с определен размер е платена под формата на насрещна престация за поемането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители. Поради това при анализа на реформата извънредната вноска следва да се разглежда в нейната цялост.
(145)
Тъй като чрез плащането на извънредната вноска с определен размер France Télécom е покрило разходите за пенсии на държавните служители в сектора на далекосъобщенията и компенсационните разходи между схемите за близо петнадесет години, последиците от помощта са били неутрализирани. Следователно с плащането на извънредната вноска France Télécom е неутрализирало последиците от помощта през този период. Поради това е оправдано през този период France Télécom да не е длъжно да изпълнява условията за съвместимост на тази помощ и така да не плаща необходимата годишна вноска за осигуряването на конкурентна ставка на равно заплащане, включваща необичайните рискове за обикновените служители.
(146)
Стъпките на тази мотивировка следва да се разгледат подробно.
(147)
Налага се изводът, че годишните погасителни удръжки, плащани от France Télécom след реформата от 1996 г., не дават възможност да се постигне конкурентна ставка на равно заплащане, както се подчертава в решението за откриване на процедурата по разследване. Това произтича от факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва само социалноосигурителните вноски за общите рискове за обикновените и за държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски за необичайните рискове като безработица или неплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен път.
(148)
От таблица 4 е видно, че неотчитането на необичайните рискове при изчисляването на платимата от France Télécom вноска води до значителна разлика между насрещната престация, която предприятието плаща на държавата, и това, което би плащала, ако ставката на вноската е била изчислена за осигуряване на напълно равнопоставени условия на конкуренция с базите за изчисление на разходите на конкурентите. Следователно произтичащата от закона мярка за помощ не отговаря на принципа на пропорционалността. За да изпълни този принцип и за да постигне обявената легитимна цел за подобряване на условията на конкуренция чрез уеднаквяване на начините за изчисляване на разходите за сметка на предприятията, извършващи дейност на съответните пазари на далекосъобщителни услуги във Франция, отпуснатата на France Télécom в съответствие закона от 1996 г. помощ би трябвало тогава и сега действително да уеднакви в бъдеще тези разходи, като включи разходите за необичайните рискове за двете категории служители.
(149)
Във връзка с това не може да бъде приет доводът на Франция, че държавните служители не са изложени на някои рискове и съответно е необосновано да се плащат вноски за тези рискове. На първо място, тъкмо в резултат на държавните мерки въпросните рискове не биха се проявили и поради това не е обосновано France Télécom да получава финансово предимство. Например тъкмо поради ангажимента на френската държава спрямо заетите държавни служители във France Télécom и поради факта, че тя е свой собствен осигурител, рискът от неплащане на заплати в случай на оздравителен план на предприятието не съществува. Възможността обаче France Télécom да обяви несъстоятелност, като всеки един конкурент, не може да се изключи. И в двата случая не става въпрос за предимство, предоставено на предприятието, а за предимство, предоставено пряко на неговите служители. Гаранцията за изплащане на заплатите възниква след като предприятието вече престане да съществува. За разлика от France Télécom,едно конкурентно предприятие трябва да плаща социалноосигурителни вноски, за да покрие риска от неплащане на заплати след като вече престане да съществува. Следователно предоставянето на предимство на последното не е обосновано, било то под формата на по-ниска социалноосигурителна вноска, или както е на практика, чрез изключване на този риск от начина на изчисляване на вноските на France Télécom.
(150)
След това, погледнато в по-общ план, самата цел на въведената през 1996 г. реформа, която не изглежда да е била доведена до логичен завършек, е да уеднакви условията на конкуренция по отношение на социалните и данъчните разходи между конкурентите в сектора, и то независимо от статута на служителите им и от наличието на ефективно задължение за France Télécom да членува и да плаща вноски в компетентните организации за управление. Именно тази логика на уеднаквяване на условията на конкуренция би направила възможна съвместимостта на разглежданата мярка с вътрешния пазар. Въпросът дали служителите на France Télécom са изложени или не са на такива рискове е неуместен в тази логика.
(151)
В заключение, едно намаляване на поетите разходи за пенсии с прехвърляне на нетната тежест върху държавата би било в съответствие с принципа на пропорционалността само ако то даваше възможност за уеднаквяване на условията на конкуренция. Впрочем France Télécom не е било поставено в положение на пълна равнопоставеност с предприятията от сектора по отношение на социалните разходи върху заплатите, тъй като някои социални и данъчни разходи не са били включени в базата за изчисляване на годишната вноска.
(152)
Противно на претенциите на Френската република и на France Télécom, също толкова необосновано е да се взима предвид вече изплатената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, за да се съпостави с недостатъчната ставка на прилаганата към France Télécom погасителна вноска.
(153)
Първо, Комисията желае да припомни, че при всяко положение тя трябва да установи дали условията за прилагане на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, са изпълнени, без да е обвързана с предходната практика на вземане на решения, дори такава да бъде установена (64).
(154)
Във всеки случай разглежданата тук реформа значително и в много отношения се различава от посочената в решението относно La Poste (65), на което се опитват да се позоват френските органи.
(155)
В действителност, противно на реформата, посочена в решението относно La Poste, на което се позовават Френската република и France Télécom, реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда непосредствено преди отварянето на ниво Европейски съюз на пазари, на които France Télécom е било в състояние да развива дейност.
(156)
Впрочем е видно, че France Télécom се е възползвало от либерализацията с установяването си на пазарите на други държави членки, при това благодарение не само на промяната на статута му в акционерно дружество, но и отчасти вследствие на премахването от баланса му на задължения за разходи за пенсии и на по-малки евентуални бъдещи разходи в резултат на реформата. Облекчаването на задълженията му по баланса са позволили на France Télécom да увеличи платежоспособността си и възможността си за получаване на заеми. От предоставените в мнението на жалбоподателите данни за задлъжнялост, които не се оспорват от Френската република, е видно, че нетните финансови задължения на France Télécom от 19,2 млрд. EUR през 1997 г. нарастват на 83 млрд. EUR през 2002 г.
(157)
Наистина една активна инвестиционна политика на разширяване към пазарите на други държави членки, станала възможна след либерализацията, може да е в основата на това значително нарастване на финансовата задлъжнялост. Не по-малко вярно е, че събирането на необходимите средства е станало възможно отчасти поради облекчаването на разходите за пенсии с нетна сума в размер на […] млрд. EUR, прехвърлени на френската държава през 1996 г. Поради това мнението на далекосъобщителния оператор, който се стреми да докаже, че помощта би позволила на France Télécom да финансира разширяването си в международен мащаб (мнение, изложено в съображение 68) не са, макар и косвено, лишени от основание.
(158)
В замяна на това, всички пазари на пощенски услуги, на които френското предприятие La Poste може да развива дейност в ЕС, все още не са напълно отворени за конкуренцията и ще бъдат отворени едва през 2012 г., т.е. шест години след реформата на финансирането на пенсиите на La Poste (66). Ограничаващите конкуренцията последици от предоставената на France Télécom помощ на напълно отворени пазари са по-значителни отколкото тези от помощта, отпусната на La Poste. Следователно не се изисква пълно съпоставяне на необходимите условия за съвместимост на помощта, тъй като става въпрос за различни конкурентни положения на пазари, чийто приоритет при тяхното отваряне на ниво Европейски съюз и приносът за конкурентоспособността на икономиката му също са били различни. В резултат на това критерият за общ интерес, заложен в член 107 параграф 3, буква в) от ДФЕС, не трябва непременно да се оценява по един и същ начин в тези два случая.
(159)
Освен това финансовото положение на La Poste и следователно способността му за разширяване на външни пазари и за засилване на присъствието му на френския пазар не са били сравними с тези на France Télécom. Както е подчертано в решението относно La Poste, без реформата от 2006 г. поради преминаването към нови счетоводни стандарти La Poste е трябвало да впише в сметките си провизия за задължение в полза на държавата, водена дотогава извън баланса, възлизащо на сума от 76 млрд. EUR (67). Ето защо, противно на La Poste, France Télécom е вписало счетоводни провизии в сметките си, за да може да изпълни бъдещите си задължения без реформата, което обективно води до различно финансово положение на всяко от двете предприятия.
(160)
Също така отсъствието на реформа по отношение на France Télécom и продължаването на схемата, въведена със закона от 1990 г., биха довели до нарастване на разходите за пенсии, които биха се увеличили значително след периода 2005-2007 г. според тогавашните прогнози, изложени в съображение 30, което се потвърждава впоследствие от данните за резултатите в таблица 3. Така че в момента на реформата продължаването на схемата, установена с приложимия към La Poste закон, неизменно е довело до годишен допълнителен разход за La Poste в приблизителен размер на […] млн. EUR (68).
(161)
Следователно не е установено, че положението на двете предприятия в резултат на приложимия закон преди съответните реформи, и оттам конкурентните последици за тях, са били подобни. Фактите сочат противното. От това следва, че проучване, което води до подобни заключения и в двата случая, не е обосновано.
(162)
От друга страна, в случая на решението относно La Poste е имало достатъчно основания да се счита, че извънредната вноска с определен размер би могла да бъде разпределена в бъдеще като аванс от плащането на вноските, свързани с изменената конкурентна ставка на равно заплащане. В разглеждания случай такива основания няма. В действителност условието, което налага преразпределянето на извънредната вноска на La Poste, е било определено след като Комисията е започнала официалната процедура по разследване, като поставя под въпрос подценяването на погасителната вноска, необходима за постигане на конкурентна ставка на равно заплащане.
(163)
До голяма степен, и въпреки че френските органи не го признават изрично, разпределянето на въпросната извънредна вноска с определен размер в решението относно La Poste е било резултат от преговори между Комисията и държавата членка, целящи да гарантират плащането на погасителна вноска, която да осигури конкурентна ставка на равно заплащане. При тези преговори отправната точка за френските органи, изразена в уведомлението им от 23 юни 2006 г. след първоначалния обмен на информация по случая през декември 2005 г., е била, че предвидената за La Poste извънредна вноска не е била необходима от гледна точка на конкурентното равностойно положение, за разлика от проекта за реформиране на предвидената годишна вноска.
(164)
Следователно решението на Комисията не би потвърдило влязла в сила реформа, както твърди France Télécom. В действителност уведомлението и решението за откриване на процедурата по разследване от 12 октомври 2006 г. са предхождали определянето на сумата на извънредната вноска със Закон № 2006-1771 от 30 декември 2006 г. (закона за приемане на поправки в Закона за държавния бюджет за 2006 г.). Преговорите са засягали различни аспекти на реформата, и по-специално отчитането на предимството, което би могла да представлява реформата, за която е отправено уведомление в миналото, обхвата на изчисляване на предвидената ставка на вноската и вземането под внимание на спецификата на La Banque Postale по отношение на пощенските дейности и засегнатия персонал. Преговорите са продължили и едва в мнението си от 8 юни 2007 г. френските органи са възприели начина за разпределяне на извънредната вноска в рамките на общо споразумение относно реформата, като по този начин се връщат на позицията си, оповестена във връзка с извънредната вноска и начина на бъдещото изчисляване на годишните вноски.
(165)
От друга страна, противно на разпоредбите на Закона за държавния бюджет за 1997 г. относно създаването на държавна институция за управление на вноската на France Télécom, в които са били предвидени строги правила за годишните плащания към държавата, държавната институция за управление на вноската на La Poste не е била обект на конкретни правила (69). Тъй като е ставало въпрос за извънредна вноска за плащане и свободна за разпределяне, Комисията е сметнала, че Френската република може да намали сумата и едновременно с това да увеличи ставката на годишната вноска на La Poste.
(166)
От друга страна се налага изводът, че законът от 1996 г. определя параметрите за изчисляване на годишната вноска, редовно плащана на държавата като насрещна престация за пенсиите на държавните служители, без да се засяга отчитането на необичайните рискове за държавните и обикновените служители. В този смисъл Общият съд и Съдът на ЕО са посочили по отношение на дължимия от France Télécom професионален данък, че облекчаване на тежести не може да бъде компенсирано с различна специфична тежест, и по-специално когато държавата членка, в случая Френската република, не успява да докаже, че предишни тежести са били установени с оглед на предвиждащо се по-ниско ниво на тежести при различен режим на данъчно облагане (70).
(167)
Комисията не може да пренебрегне факта, че целта на вече изплатената през 1997 г.специфична вноска с определен размер, както изрично се посочва в член 6 от закона от 1996 г., е била да компенсира отчасти френската държава за финансовата тежест, поета от нея съгласно закона от 1996 г.
(168)
Освен това от съдържанието на посочения в съображение 27 доклад на Сената е видно, че чрез гласуването на принципа на извънредната вноска законодателят не е искал да вземе предвид и още по-малко да компенсира разликата между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и относително по-високите вноски на конкурентите. Обратното - законодателят преднамерено е принудил France Télécom да плаща годишни разходи, които не покриват необичайните рискове за двете категории персонал (държавни и обикновени служители), без да търси връзка между този избор и удържането на извънредната вноска, платена през 1997 г.
(169)
Разходът за France Télécom, какъвто е била вноската с определен размер, е плащан като общ приход в бюджета на държавата в държавната институция за нейното управление и усвояване. При тези условия Комисията не може нито изцяло, нито отчасти да преразпредели фиктивно и a posteriori вече усвоената извънредна вноска с определен размер към цел, абсолютно различна от тази, за която е била определена от френските органи и не е предвидена със закона, а именно компенсирането на неотчитането на необичайните рискове за обикновените и държавните служители. Следователно вноската с определен размер не е била въведена с цел пълно уеднаквяване, при различен законов и регулаторен режим, на годишните разходи на France Télécom с тези на неговите конкуренти.
(170)
По същите причини и съгласно правилата за управление и изплащане към бюджета, предвидени в Закона за държавния бюджет за 1997 г. и изпълнявани и понастоящем, твърденията и изчисленията на Френската република, които имат за цел да покажат, че реформата от 1996 г. към днешна дата се е изплатила чрез значителен излишък от приходи за държавата, не следва да бъдат приети.
(171)
В действителност, като се имат предвид редът и условията за управление и използване на извънредната вноска с определен размер на France Télécom чрез компетентната държавна институция, определени в закона за финансите, и данните за действително извършените плащания от 1997 г. насам, представени от Френската република и посочени в съображения 36 и 37 и в таблица 3, следва да се отбележи, че приходите, на които се опитва да се позове Френската република, с инвестиция, която генерира лихви при ставка 7 %, никога не са съществували.
[…]. Освен това твърдението не отразява действителното поведение на френските органи. Предвид определените в законите за държавния бюджет правила за управление от самото ѝ създаване въпросната държавна институция не е имала такива приходи, които от друга страна не са били предвидени и не са генерирали лихви. Обратното - средствата на институцията би трябвало да са напълно усвоени към 31 декември 2011 г. Те биха били усвоени и по-рано, ако са били определени за финансирането на реформата от 1996 г. - това, което впрочем Френската република оспорва - дори и при включването в тях на излишък от приходи като корпоративен данък, както заключават френските органи. Освен това вземането предвид на излишък от приходи като корпоративния данък е неправомерно, тъй като води до объркване на различните роли на държавата. Предложената от френските органи комбинация от тези различни роли не може да бъде следвана и е уместно да се запази разграничението между, от една страна, държавата, която отпуска помощ на France Télécom и поема задължение за плащането на пенсиите на държавните служители с цел да развие процес на конкуренция на основата на качествата, и от друга страна, държавата като акционер на France Télécom, и накрая, държавата като публична власт, упражняваща данъчните си правомощия.
(172)
Освен това следва да се отбележи, че искането на Френската република и на France Télécom да се вземе предвид извънредната вноска при разглеждането на съвместимостта на реформата противоречи на мнението на Френската република, изразено в писмото ѝ от 17 март 2004 г., според което „извънредната вноска с определена размер, предвидена в член 6 от закона от 26 юли 1996 г., не следва да се анализира като компенсация за предполагаемо „предимство“. Анализът на размера на сумата е a fortiori неуместен от гледна точка на правната уредба за държавните помощи“, тъй като тази сума е била „извънредна вноска в полза на единствения му акционер [френската държава], равнозначна на извънреден дивидент, разпределен преди каквото и да било отваряне на капитала за частни инвеститори“.
(173)
В обосновката на довода на Френската република има известна икономическа и финансова логика. Съвсем разумно е за единствен акционер точно преди отварянето на капитала за други инвеститори да вземе в своя полза и доколкото е възможно наличните средства в предприятието преди отварянето на капитала, освен ако това не нарушава привлекателността на инвестицията. Този аспект е бил взет предвид във финансовите параметри, наложени в началния баланс на France Télécom, откъдето косвено произтича сумата на извънредната вноска с определен размер, както е било подчертано пред парламента през 1996 г. Поради това според твърденията на самата Френската република съвсем логично е било от страна на един-единствен благоразумен акционер в лицето на държавата да задържи възможно най-голяма сума като извънреден дивидент, отколкото да остави средствата в предприятието, от които след отварянето на капитала през 1997 г. тя би получила само своя дял, пропорционален на притежавания капитал.
(174)
Валидността на тази обосновка на Френската република, която е поискала анализът на сумата на еднократната компенсация от 5,7 млрд. EUR да не се взима предвид за оценката на реформата във връзка с правилата за държавните помощи, от друга страна се оказва потвърдено от нейното мнение по време на процедурата. В действителност, като заявява, че сумата на еднократната компенсация е била изчислена не в зависимост от прогнозните разходи на държавата за реформата или предимствата, които би получило France Télécom, а в зависимост от способността за плащане на предприятието, Френската република посочва, че налагането на еднократна компенсация по-скоро би се дължало на поведение на благоразумен единствен акционер, отколкото на това на държава регулатор, загрижена за баланса на разходите за пенсии, поети от нея във връзка с реформата.
(175)
Ако трябва да се съобрази с тази обосновка, Комисията не би трябвало, както преди време е поискала Френската република, да вземе предвид извънредната вноска с определен размер при анализирането на съвместимостта на реформата с правилата за държавните помощи. От това следва, че би трябвало да се вземе предвид намаляването на годишните вноски на France Télécom под нивото на конкурентите, както се изисква с реформата от 1997 г.
(176)
По същите причини Комисията не може да се съобрази с мнението на жалбоподателите, които искат въвеждането на механизми за коригиране на извънредната вноска с определен размер, платена през 1997 г., както и на годишната вноска „от работодателя“ на France Télécom, с цел гарантиране на финансов неутралитет на реформата. Това също така би означавало преизчисляване и фиктивно a posteriori преразпределяне отчасти или изцяло на извънредната вноска с определен размер, платена към бюджета на държавата през 1997 г. Също така въпросният механизъм би въвел контрол a posteriori, година след година, чиято цел не би била да се гарантира пропорционалността на предоставената помощ през 1997 г., макар и намалена с извънредната вноска с определен размер, а преустановяване на каквато и да било помощ в хода на реформата.
(177)
В замяна на това трябва да се проучи дали плащането на извънредната вноска може да се вземе предвид в оценката на съвместимостта на мярката за помощ с вътрешния пазар, като се приеме обосновката за това плащане, посочена в закона от 1996 г.
(178)
Съгласно закона от 1996 г. извънредната вноска с определен размер е изплатена през 1997 г. под формата на насрещна престация за поемането на разходите за пенсии от френската държава. При тези обстоятелства последиците от налагането ѝ във финансовия баланс на цялата реформа, въведена със закона от 1996 г., прилагана и досега, трябва да бъдат взети предвид. Следва да се вземе предвид времето, през което разходите за пенсии са били покривани чрез извънредната вноска с определен размер.
(179)
Що се отнася до сравнението на разсрочените във времето финансови потоци за France Télécom, и по-специално плащането на извънредната вноска през 1997 г. и по-малките годишни разходи в резултат на закона от 1996 г. насам, е необходимо сумите да се актуализират. През 1997 г. няколко плащания на извънредната вноска са били разсрочени до октомври 1997 г., въпреки че финансирането ѝ чрез заем на практика е отсрочило за по-късно финансовите разходи за France Télécom. От друга страна, плащанията на погасителната вноска се превеждат от началото на 1997 г. Сконтовият процент по принцип трябва да е в резултат от приложимото в тази област известие на Комисията (71), като този процент примерно през октомври 1997 г. е бил 5,53 %. В този смисъл следва да се проучи дали в случая е подходящо да се използва процент, различен от този в приложимото известие, и по този начин да се определят правила, предадени на държавите членки, които Комисията е предоставила и следва да прилага освен при надлежно обосновано изключение.
(180)
В този смисъл избирането на ставка от 7 %, използвана от актюера на френското правителство за актуализирането на финансовите потоци на реформата от 1996 г. до 2043 г., не би бил оправдан, […], тъй като настоящият анализ се отнася за по-кратък период поради определените времеви параметри. Ставката от 7 % също така превишава средните 4,4 % за годишните сконтови проценти за периода 1997-2010 г., посочени от Френската република в мнението ѝ относно решението за откриване на официална процедура по разследване, и от сконтовия процент от […] %, приет за 1998 г. в реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste (72).
(181)
Ставките от около 7 % за държавните облигации (ДО) със срок 15 години за 1996 г., посочени от Френската република, също не могат да бъдат приети. Ставката трябва да бъде определена за 1997 г., а не за средното ниво от 1996 г. Освен това 15 години е прекалено дълъг период по отношение на значимостта на потоците на годишните плащания, които извънредната вноска с определен размер теоретично е трябвало да поеме през периода, за които лихвите сами по себе си не биха били достатъчни. Алтернативно би могло да се предвиди да се избере сложна лихва, съставена от различни ставки за оптимизиране на инвестирането на извънредната вноска с определен размер, за да изпълнят времевите параметри на потоците в резултат на реформата от 1996 г. от гледна точка на френската държава. Само близка до 5,50 % ставка не би се различавала значително от референтния лихвен процент на Комисията за октомври 1997 г., като за избирането му не би бил взет предвид фактът, че той се анализира от гледна точка на France Télécom (73).
(182)
Накрая, в това отношение референтната ставка от 7 % за облигационните заеми на France Télécom между 1991 г. и 1997 г., посочена от Френската република, обхваща период от шест години далеч преди фактическото положение. В случая е факт, че France Télécom е финансирало извънредната вноска с определен размер през 1996 г. главно чрез краткосрочни облигации и в по-малка степен чрез държавни облигации. Следователно сконтовият процент, произтичащ от платените от France Télécom лихви върху новопоетия дълг през 1996 г., би бил 4,8 % от баланса на предприятието към 31 декември 1996 г. (74) Такъв процент отговаря на истинността на действителните финансови разходи, направени от France Télécom по това време за финансирането на извънредната вноска. При все това по-подходящо е сконтовият процент да не зависи от направения от предприятието избор по това време, а да се използва обективният референтен процент, приет от Комисията в известието, приложимо към сконтовия процент (75).
(183)
В обобщение, в случая не е уместно да се използва референтен лихвен процент, различен от този, който произтича от приложимото в тази област известие на Комисията, и по този начин да се стига до отклоняване от съобщените на държавите членки правила, предоставени от Комисията.
Таблица 5
Финансови потоци в резултат на реформата от 1996 г. за France Télécom (за периода 1997-2011 г.)
(в млн. EUR)
Година
Платени пенсии
(A)
Компенсация и свръхкомпенсация
(Б)
Годишни вноски
(В)
Предимство за France Télécom
(Г)
(A + Б - В) (76)
Еднократна компенсация към 1 януари
(Д)
Лихва
(Е)
Еднократна компенсация към 31 декември
(Д + Е - Г)
1997 (77)
[…]
[…]
[…]
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
[…]
[…]
[…]
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
[…]
[…]
[…]
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
[…]
[…]
[…]
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
[…]
[…]
[…]
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
[…]
[…]
[…]
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
[…]
[…]
[…]
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
[…]
[…]
[…]
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
[…]
[…]
[…]
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
[…]
[…]
[…]
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
[…]
[…]
[…]
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
[…]
[…]
[…]
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
[…]
[…]
[…]
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
[…]
[…]
[…]
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(прибл.)
[…]
[…]
[…]
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Капитализирано със сконтов процент от 5,53 %, вземането под внимание на еднократната компенсация би трябвало да компенсира до първото тримесечие на 2012 г. (78) намаляването на годишните разходи за France Télécom след въвеждането на реформата от 1996 г.
(185)
Освен това срокът на тази компенсация, която неутрализира последиците от реформата, от друга страна би съвпаднал с няколкото месеца, приети за ефективното изчерпване на ресурсите на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, предвидено за 31 декември 2011 г. Към анализа на актуализацията се прибавя и фактът, че при всички случаи извънредната вноска в действителност щеше да е усвоена. Поради това не биха останали непреведени в бюджета на държавата суми, които да е възможно да бъдат преразпределени по начин, различен от предвидения в приложимия закон за държавния бюджет.
(186)
Следователно е обосновано поради плащането на извънредната вноска през 1997 г. France Télécom да не е длъжно да плаща допълнение към годишната вноска за периода между 1 януари 1997 г. и по-късна дата - 31 декември 2010 г., която трябва да бъде точно определена. В действителност, доколкото данните за 2011 г. в таблица 5 и тези за разходите за компенсация и свръхкомпенсация произтичат от прогнози, следва Френската република да определи точната дата въз основа на окончателните дати на извършените плащания, окончателните суми на платените социалноосигурителните плащания и по-малките вноски и други предимства за France Télécom, произтичащи от закона от 1996 г., като се следват посочените в таблица 5 принципи на изчисляване.
(187)
В замяна на това, след неутрализирането на последиците от извънредната вноска и изчерпването на платените на държавата средства, последиците от предоставената през 1996 г. помощ на France Télécom ще доведат, от друга страна, и до предимство за France Télécom спрямо конкурентите му. Тогава помощта няма да може да бъде обоснована с изискването към France Télécom да плаща погасителна вноска, изчислена въз основа на ставка, действително осигуряваща конкурентно равностойно положение. Следователно, ако разпоредбите на закона от 1990 г., изменен със закона от 1996 г., както и произтичащите приложими подзаконови разпоредби, по отношение на това, че предвиждат ставката на погасителната вноска да се изчислява по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като изчисляването се ограничава до общите рискове за обикновените и държавните служители, са останали непроменени, като предоставената на France Télécom помощ до погасяването на финансовите задължения, поети от френската държава вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г., не би била в съответствие с принципа на пропорционалност.
(188)
За да удовлетворява предвидения в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС критерий за съответствие с общия интерес, съвместимостта на помощта следва да отговаря на условията, упоменати в настоящото решение.
7. УСЛОВИЯ ЗА СЪВМЕСТИМОСТ В БЪДЕЩЕТО
(189)
Следователно е необходимо Френската република да измени приложимите законови и подзаконови разпоредби, за да се определи, изчисли и удържи погасителната вноска от France Télécom по начин, чрез който да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания. Освен това начините и параметрите на изчисление следва да се определят прозрачно и обективно, както и да могат да бъдат проверявани и обжалвани.
(190)
Френската република също така би трябвало при изчисляването на процента на погасителната вноска действително да уеднакви нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като вземе предвид също необичайните рискове за наетите от France Télécom обикновени и държавни служители.
(191)
В актуализираните приложения III и V към мнението на Френската република френските органи по-подробно са представили оценки на евентуалната ставка на погасителната вноска, платима от France Télécom от 1997 г. (вж. таблица 4), ако необичайните рискове бъдат включени в начина на изчисляване (наричана по-долу „изменената ставка“). Изменената ставка включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията от заплатите, които биха я увеличили, и специфични социалноосигурителни вноски, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатените суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom, които биха го намалили. В резултат на това се получава ставка, която ес около 7 процентни пункта по висока от действително прилаганата понастоящем.
(192)
Такъв процент осигурява действително конкурентно равенство в сравнение със само отчасти равностойното положение, въведено със закона от 1996 г., като едновременно с това са отчетени също специфичните за France Télécom социални разходи. Ето защо Комисията не оспорва принципите, базата и начините, които следва Френската република при изчисляването на изменената ставка на погасителната вноска за уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, както са посочени в актуализираното мнение на Френската република и са описани в приложения III и V към посоченото мнение.
(193)
Следователно при годишното определяне на ставката, чрез която се уеднаквяват условията на конкуренция, Френската република следва да се придържа към принципите, базата и начините на изчисляване на погасителната вноска, включени в мнението, посочено в съображение 191. По-конкретно изменената ставка ще включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията върху заплатите, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатени суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom.
(194)
Уеднаквяването ще осигури действително конкурентно равенство между France Télécom и неговите конкуренти и ще гарантира пропорционалността и съвместимостта с общия пазар на помощ, приведена в действие през 1996 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(195)
Комисията констатира, че Френската република неправомерно е привела в действие държавна помощ, въведена с реформата през 1996 г., на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, в нарушение, от влизането ѝ в сила, на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(196)
Привеждането в действие на тази помощ от 1997 г. е позволило облекчаване на годишните социални разходи на France Télécom. При все това тази последица е била неутрализирана поне през 2010 г. чрез плащането на предвидената с тази реформа извънредна вноска с определен размер. Неутрализирането доказва, че условията, които биха създали действително равенство между France Télécom и конкурентите му що се отнася до тези разходи, и съгласно които тази помощ би била съвместима с вътрешния пазар, се прилагат след 31 декември 2010 г., като точната дата предстои да бъде определена.
(197)
Следователно, доколкото при изчисляването на дължимата от France Télécom погасителна вноска Френската република взема предвид нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като се отчитат общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители, въведената със закона от 1996 г. реформа може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Следователно Френската република е длъжна да предприеме мерки, по-специално законови и подзаконови разпоредби, необходими за изпълнение на условието, посочено в настоящото съображение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, произтичаща от намаляването на насрещната престация, платима на държавата за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии, на държавните служители на France Télécom съгласно Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. относно националното предприятие France Télécom за изменение на Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е съвместима с вътрешния пазар съгласно изложените в член 2 условия.
Член 2
Погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom съгласно член 30, буква в) от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е изчислена и удържана по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на всички задължителни социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания.
За да изпълни това условие, в срок от седем месеца след уведомяването за настоящото решение Френската република:
а)
изменя член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга пощите и далекосъобщенията и нормативните или други текстове за прилагането му по такъв начин, че базата за изчисляването и удържането на погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom, да не се ограничават само до рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители, а да включват и необичайните рискове;
б)
удържа от France Télécom, от датата, на която сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент, произтичащ от прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти, приложими в настоящия случай, са равни на сумата на вноските и разходите, които France Télécom би продължило да плаща съгласно член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. в първоначалната му редакция, погасителната вноска „от работодателя“, изчислена съгласно реда и условията, посочени в буква а), като се вземат предвид общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители.
Член 3
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Франция предоставя на Комисията подробно описание на вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя информира Комисията по-специално за:
а)
състоянието на напредъка на посочените в член 2 изменения на законовите и подзаконовите разпоредби;
б)
окончателните суми на компенсациите и вноските за 2011 г. и при необходимост за предвидените за 2012 г., като се отчита евентуалният излишък от капитализираните суми на извънредната вноска;
в)
сумите на погасителната вноска „от работодателя“ съгласно посочените в член 2 ред и условия за бъдещите срокове на падеж, докато се очакват промените в законодателството;
г)
плащанията на вноската „от работодателя“, извършени след като сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент в резултат на прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти, приложим в настоящия случай, вече не неутрализират последиците от реформата от 1996 г.
2. Френската република информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 20. decembra 2011
o državni pomoči C 25/08 (ex NN 23/08) v zvezi z reformo načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, ki jo je Francoska republika odobrila podjetju France Télécom
(notificirano pod dokumentarno številko C(2012) 9403)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/540/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe (1),
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma (2),
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe (3) v skladu z navedenimi določbami, in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
(1)
S pritožbo z dne 4. oktobra 2002, ki je bila dopolnjena 16. januarja 2003, je bila Komisija seznanjena z navedbami, da je Francoska republika odobrila pomoč podjetju France Télécom, s katero bi bilo to delno razbremenjeno finančnih stroškov, povezanih zlasti s financiranjem pokojnin. Z dopisom z dne 17. marca 2004 je Francoska republika Komisiji predložila informacije, ki jih je ta od nje zahtevala v zvezi s pritožbo.
(2)
Z dopisoma z dne 2. aprila 2004 in 24. februarja 2006 so pritožniki predložili dodatne informacije v zvezi s pritožbo.
(3)
Komisija je Francosko republiko z dopisom z dne 20. maja 2008 obvestila o svojem sklepu, da bo v zvezi z zadevno pomočjo začela postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).
(4)
Francoska republika je svoje pripombe predložila 18. julija 2008.
(5)
Sklep Komisije, da začne postopek, je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (4). Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(6)
Komisija je pripombe podjetja France Télécom prejela 22. septembra 2008, pri čemer je pripombe pritožnikov po podaljšanju roka prejela 1. oktobra 2008, pripombe telekomunikacijskega operaterja pa 16. oktobra 2008. Komisija je te pripombe nato posredovala Francoski republiki in ji dala možnost, da predstavi svoje pripombe v zvezi s tem, ki jih je ta predložila v dopisu z dne 13. februarja 2009.
(7)
Podjetje France Télécom je svoje pripombe predložilo 16. februarja 2009, pri čemer je Komisijo opozorilo na sodbo Splošnega sodišča z dne 28. novembra 2008 (5), ki po njegovem mnenju potrjuje njegove argumente. Telekomunikacijski operater, omenjen v uvodni izjavi 6, je 14. maja 2009 predložil dodatne informacije v zvezi s svojimi pripombami med postopkom, pri čemer se je skliceval na odločbo Komisije z dne 11. februarja 2009 (6), ki po njegovem mnenju podpira njegove pripombe.
(8)
Predstavniki Komisije in podjetja France Télécom so se na zahtevo podjetja France Télécom sestali 17. decembra 2009, 23. septembra 2010 in 12. oktobra 2010. Podjetje France Télécom je dodatne pripombe predložilo 18. oktobra 2010.
(9)
Francoska republika je 18. marca 2010 na zahtevo Komisije predložila pojasnila in nekatere posodobljene podatke iz prvotnih pripomb ter priložila povzetek teh pripomb.
(10)
Francoski organi so 22. septembra 2010 Komisiji predložili nove pripombe in zahtevali srečanje, ki je bilo organizirano 22. oktobra 2010. Z dopisom z dne 28. oktobra 2010 jim je Komisija posredovala pojasnila dejstev, ki so bila predstavljena na tem srečanju, in dodatne pripombe podjetja France Télécom, pri čemer je Francosko republiko pozvala, naj pripravi morebitne pripombe. Komisija je 17. novembra 2010 posredovala dodatna pojasnila, ki so jih 10. novembra 2010 zahtevali francoski organi za pripravo svojih pripomb.
(11)
Z dopisom z dne 9. decembra 2010, dopolnjenim 24. junija 2011, je Francoska republika predložila svoje dodatne pripombe, dopolnjene z nekaterimi posodobljenimi podatki iz prvotnih pripomb. Srečanji s francoskimi organi sta potekali 28. junija 2011 in 4. julija 2011. Nove pripombe so bile predložene 7. oktobra 2011.
2. PODROBEN OPIS POMOČI
(12)
Ukrepi, ki so predmet tega postopka, zajemajo spremembe, uvedene leta 1996, v zvezi z ureditvijo stroškov podjetja France Télécom, povezanih s plačilom pokojnin za njegove zaposlene s statusom javnih uslužbencev. Prejšnja ureditev je bila vzpostavljena leta 1990 ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot podjetja, ki je ločeno od državne uprave. Dejansko je zakon iz leta 1990 povzel predhodno prakso v zvezi s prispevki za socialno varnost podjetja France Télécom. Nova ureditev je bila uvedena leta 1996 ob ustanovitvi podjetja France Télécom kot delniške družbe, kotiranju na borzi in sprostitvi večjega deleža njegovega kapitala na eni strani ter popolnem odprtju trgov, na katerih deluje v Franciji in drugih državah članicah Evropske unije, za konkurenco na drugi strani. Ureditev, ki je bila uvedena leta 1996, večinoma še vedno velja.
2.1 Pravni okvir kadrovskih predpisov podjetja France Télécom in njegovih zaposlenih med letoma 1990 in 1996
2.1.1 Kadrovski predpisi podjetja France Télécom in položaj njegovih zaposlenih med letoma 1990 in 1996
(13)
V skladu z zakonom št. 90-568 z dne 2. julija 1990 (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1990) (7) je podjetje France Télécom javni operater s statusom pravne osebe. Podjetje je prvotno spadalo pod generalni direktorat ministrstva za pošto in telekomunikacije. Na podlagi istega zakona se je celotno lastništvo državnih premičnin in nepremičnin, namenjenih storitvam tega generalnega direktorata, z vso pravico in brezplačno preneslo na podjetje France Télécom.
(14)
Člen 3 zakona iz leta 1990 določa, da mora podjetje France Télécom med drugim: (i) zagotoviti vse javne telekomunikacijske storitve v notranjem in mednarodnem prometu; (ii) vzpostaviti, razviti in uporabljati javna omrežja, potrebna za opravljanje teh storitev, ter zagotoviti njihovo povezanost s tujimi omrežji; (iii) zagotoviti vse druge telekomunikacijske storitve, instalacije in omrežja ter vzpostaviti kabelsko distribucijsko omrežje za razširjanje radijskih ali televizijskih programov.
(15)
Na podlagi člena 29 zakona iz leta 1990 za zaposlene v podjetju France Télécom veljajo posebni kadrovski predpisi, sprejeti na podlagi zakona o pravicah in obveznostih javnih uslužbencev ter zakona o kadrovskih predpisih za javno upravo. Zakon iz leta 1990 je omogočal zaposlovanje pogodbenih uslužbencev v okviru kolektivnih pogodb na podlagi okvirne pogodbe, sklenjene med državo in podjetjem. Ta pogodba je za takšno zaposlovanje določala zgornjo mejo 3 % skupnega števila zaposlenih.
(16)
V skladu s predhodno proračunsko prakso je člen 30 zakona iz leta 1990 določal, da sta za financiranje dajatev za socialno varnost zaposlenih odgovorna Francoska republika in podjetje France Télécom:
„Zaposleni in upokojeni sodelavci ministrstva za pošto in telekomunikacije ter javnih operaterjev, za katere veljajo splošni kadrovski predpisi za javne uslužbence, kot tudi po njih upravičene osebe prejemajo boleznine, nadomestila za čas porodniškega dopusta in invalidnine iz zavarovanja prek splošne zavarovalnice PTT pod pogoji, določenimi v knjigi III in v poglavju II naslova 1 knjige VII zakonika o socialni varnosti. Vendar morajo del prispevka, za katerega je na podlagi člena L 712-9 odgovorna država, za svoje javne uslužbence kriti javni operaterji.
V skladu z zakonikom o civilnih in vojaških pokojninah odobrene pokojnine javnim uslužbencem podjetij La Poste in France Télécom obračunava in izplačuje država. Javni operaterji pa morajo v državno blagajno vplačati:
(a)
znesek odtegljaja od plače zaposlenega, katerega stopnja je določena v členu L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah;
(b)
dopolnilni prispevek, ki omogoča celotni prevzem pokojninskih izdatkov, ki so priznani ali ki jih mora priznati svojim upokojenim uslužbencem.
Obveznosti, ki izhajajo iz uporabe določb člena L 134-1 zakonika o socialni varnosti za uslužbence podjetij La Poste in France Télécom, morajo v celoti poravnati javni operaterji.
Po potrebi se z odlokom Državnega sveta določijo pogoji uporabe teh določb.“
(17)
Med letoma 1991 in 1996 se je v skladu s členom 30 zakona iz leta 1990 prispevek delodajalca (tj. dopolnilni prispevek iz točke b) člena 30 zakona iz leta 1990 v svoji prvotni obliki), za katerega je odgovorno podjetje France Télécom v okviru zaposlovanja javnih uslužbencev, določil glede na razliko med skupnim zneskom pokojnin, ki jih plača Francoska republika, in deležem, ki ga plačajo zaposleni uslužbenci od svojih plač. Podjetje France Télécom je bilo tudi vključeno v tako imenovano ureditev nadomestil in čezmernih nadomestil, ki predvidevata prenose za zagotavljanje ravnovesja med pokojninskimi sistemi javnih uslužbencev drugih javnih subjektov. Plačni delež pri financiranju pokojninskih obveznosti uslužbencev je bil določen na podlagi člena L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah kot odtegljaj od plače uslužbenca ter je znašal 7,85 % bruto plače po razredih.
(18)
Vplačila podjetja France Télécom so se med letoma 1991 in 1996 z 920 milijonov EUR povečala na 1 151 milijonov EUR in so znašala, kot je navedeno spodaj.
Preglednica 1
Vplačila za pokojnine s strani zaposlenih in delodajalca France Télécom v obdobju 1991-1996 (8)
V milijonih EUR
1991
1992
1993
1994
1995
1996
A/ Izplačane pokojnine skupaj
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a1/ Prispevki zaposlenih
195
201
217
213
229
238
a2/ Prispevek delodajalca
743
782
853
866
944
976
B/ Nadomestilo - čezmerno nadomestilo
176
188
277
136
201
175
Stroški skupaj (A + B)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Skupni delež podjetja France Télécom (a2 + B)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
Podjetje France Télécom je stroške, povezane s pokojninami, obračunavalo na podlagi plačanih prispevkov. Ker je bilo glede na pričakovan razvoj na področju pokojnin, ki jih je treba plačati nekdanjim javnim uslužbencem, jasno, da se bodo ti stroški povečali, je podjetje France Télécom v svoje računovodske izkaze vključilo tudi letno rezervacijo za razporeditev ocenjenega učinka prihodnjih povišanj vplačil za obdobje 30 let. Do leta 1996 je skupni znesek rezervacije tako znašal 23,4 milijarde FRF (3,6 milijarde EUR). Po mnenju francoskih organov Francoska republika kot zavarovatelj ni oblikovala rezerv za te pokojnine (9).
2.1.2 Spremembe kadrovskih predpisov podjetja France Télécom in položaj njegovih javnih uslužbencev od leta 1996
(20)
Z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996 (10) (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 1996) so bile spremenjene nekatere določbe zakona iz leta 1990. Z začetkom veljavnosti zakona 31. decembra 1996 je bilo podjetje France Télécom na eni strani preoblikovano v državno podjetje, za katerega se uporabljajo zakoni, ki veljajo za delniške družbe, če ti niso v nasprotju z zadevnim zakonom, na drugi strani pa se je na podlagi zadevnega zakona bistven del premoženja, pravic in obveznosti pravne osebe javnega prava France Télécom brezplačno prenesel na državno podjetje France Télécom.
(21)
Kapital podjetja France Télécom SA (France Télécom) je bil z odlokom določen na 25 milijard FRF (3,8 milijarde EUR) na podlagi lastnih sredstev, prikazanih v bilanci stanja 31. decembra 1995. Delnice podjetja France Télécom so bile oktobra 1997 prvič sprejete v trgovanje na pariški borzi Bourse de Paris in tudi na borzi New York Stock Exchange. Glede na letno poročilo za leto 1998 je bilo 63,6 % kapitala podjetja France Télécom v lasti države, 31,2 % v lasti zasebnih vlagateljev, 3,2 % v lasti zaposlenih podjetja France Télécom in 2 % v lasti podjetja Deutsche Telekom. Francoska republika s prenosom 10,85 % kapitala od 7. septembra 2004 ni imela več večinskega deleža. Ta delež se je nato še naprej zmanjševal, pri čemer je 31. decembra 2008 znašal 26,65 % kapitala. Ker ima Francoska republika 26,65 % glasovalnih pravic in ker ni drugih večjih skupin delničarjev, kljub temu imenuje predsednika - generalnega direktorja, pri čemer je še vedno glavna delničarka podjetja France Télécom in lahko v praksi vpliva na izid glasovanja delničarjev o zadevah, ki zahtevajo navadno večino (11).
(22)
Spremembe kadrovskih predpisov podjetja France Télécom, ki jih je predvideval zakon iz leta 1996, so zajemale tudi različne določbe v zvezi z njegovim osebjem. V skladu s tem zakonom pripada skupina javnih uslužbencev podjetja France Télécom državnemu podjetju France Télécom, ki jo tudi upravlja. Osebe s statusom javnega uslužbenca so ohranile takšen status in s tem povezana jamstva. Pogoji zaposlovanja javnih uslužbencev v podjetju France Télécom so enaki kot pri zaposlovanju javnih uslužbencev v javni upravi: njihova zaposlitev je zajamčena in so lahko odpuščeni le v zakonsko določenih primerih, če obstajajo resni razlogi. V zvezi z zaposlovanjem novih oseb je zakon iz leta 1996 podjetju France Télécom omogočil, da do 1. januarja 2002 zaposluje javne uslužbence, hkrati pa lahko zaposluje tudi pogodbene delavce na podlagi kolektivnih pogodb.
(23)
Podjetje France Télécom je 31. decembra 1996 zaposlovalo 165 200 oseb, od katerih je bilo 94,1 % javnih uslužbencev. Podjetje France Télécom dejansko ni počakalo do izteka skrajnega roka, tj. 1. januarja 2002, ki je določen v zakonu iz leta 1996, in je javne uslužbence nehalo zaposlovati leta 1997. Zaradi tega se je število javnih uslužbencev v desetih letih zmanjšalo za 47 %, in sicer s 133 434 leta 1997 na 69 892 javnih uslužbencev leta 2007. Ta upad je precej izrazitejši od upada skupnega števila zaposlenih v podjetju France Télécom (-25 %), v katerem je bilo 31. decembra 2007 zaposlenih 124 166 oseb.
(24)
S členom 6 zakona iz leta 1996 je bil spremenjen tudi člen 30 zakona iz leta 1990, pri čemer sta bili prvotnemu besedilu dodani točki (c) in (d). Zakon določa, da mora podjetje France Télécom v državno blagajno v zameno za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države vplačati:
„(c)
[…] odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je treba plačevati od 1. januarja 1997, sorazmerno s plačanimi zneski za pokojnine kot odtegljaji od plače. Stopnja odvezujočega prispevka se izračuna tako, da se obvezni prispevki za socialno varnost in davki za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, izenačijo za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu s splošnim pravom, in javnim uslužbencem. Ta stopnja se lahko revidira, kadar se navedene dajatve spremenijo. Načini določitve in plačila prispevka delodajalca državi so določene z odlokom Državnega sveta;
(d)
[…] izredni pavšalni prispevek, katerega višina in načini plačila so določeni s finančnim zakonom pred 31. decembrom 1996.“
(25)
Poleg tega je bilo z zakonom iz leta 1996 podjetje France Télécom izključeno s področja uporabe mehanizma splošnih in posebnih nadomestil za starost, določenih z zakonom iz leta 1990, kar za podjetje France Télécom pomeni dodatno plačilo nadomestil in čezmernih nadomestil pri prispevku delodajalca, kot je navedeno v preglednici 1. Med letoma 1991 in 1996 so plačani zneski iz tega naslova predstavljali 18 % pokojnin, izplačanih javnim uslužbencem.
(26)
Odvezujoči prispevek delodajalca, uveden z zakonom iz leta 1996, nadomešča dopolnilni prispevek iz točke b) člena 30 zakona iz leta 1990. Ta prispevek temelji na pravični in konkurenčni stopnji na podlagi izenačitve višine obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov glede na enako neto plačo. Metoda izenačevanja se opira na rekonstrukcijo tega, kakšna bi bila višina stroškov pri konkurentu, ki zaposluje osebe, za katere velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, vključno s pokojninami, s tem da bi jim izplačeval enako neto plačo, kot jo imajo javni uslužbenci v podjetju France Télécom, ter imel enako strukturo zaposlenih.
(27)
Metoda ne vključuje dajatev, ki jih konkurenti vplačujejo za zavarovanje tveganj, ki zaposlenim in javnim uslužbencem niso skupna, zlasti kar zadeva brezposelnost in terjatve zaposlenih v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja (v nadaljnjem besedilu: zavarovanje terjatev iz naslova plač). Med glasovanjem o zakonu iz leta 1996 je zakonodajalec opazil to razliko med podjetjem France Télécom in njegovimi konkurenti ter ugotovil naslednje: „določbe člena 6 lahko podjetje France Télécom razbremenijo dajatev Nacionalne zveze za zaposlovanje v industriji in trgovini (UNEDIC), katerih plačila so njegovi potencialni konkurenti oproščeni“ (12).
(28)
Prispevek delodajalca France Télécom, ki se na novo izračuna vsako leto, je izražen v odstotkih bruto plače zaposlenih javnih uslužbencev po razredih. Stopnja tega prispevka delodajalca je bila med letoma 1997 in 2010 v povprečju […] (13) % in je po ugotovitvah Francoske republike znašala, kot je navedeno v preglednici 2.
Preglednica 2
Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je plačevalo podjetje France Télécom v obdobju 1997-2010
Leto
Stopnja prispevka
V milijonih EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
S prenehanjem zaposlovanja javnih uslužbencev leta 1997 se je število zaposlenih javnih uslužbencev v podjetju de France Télécom omejilo. Kljub upokojitvi večjega števila javnih uslužbencev med letoma 1991 in 2010 je iz preglednice razvidno, da je bil prispevek delodajalca v višini 744 milijonov EUR, ki ga je plačalo podjetje France Télécom leta 2010, nižji za 407 milijonov EUR pri stroških za pokojnine, ki jih je podjetje plačalo Francoski republiki pred začetkom veljavnosti reforme leta 1996, ter enakovreden samemu prispevku delodajalca, ki ga je podjetje France Télécom plačalo pred 20 leti leta 1991 (1 151 milijonov EUR leta 1996 in 743 milijonov EUR leta 1991, glej preglednico 1).
(30)
Tako se zaradi reforme, ki je bila uvedena z zakonom iz leta 1996, višina prispevka podjetja France v absolutni vrednosti zmanjšuje in ni več vezana na število javnih uslužbencev, ki se upokojijo. V skladu z zakonom iz leta 1996 so se stroški prenesli na državo, medtem ko je senat napovedal bistveno povečanje stroškov pokojnin od leta 2005, in sicer na 13 milijard FRF (1,98 milijarde EUR) leta 2007, 21,5 milijarde FRF (3,3 milijarde EUR) leta 2017 in 34 milijard FRF (6,1 milijarde EUR) leta 2027 (14).
(31)
V razpravah o osnutku zakona v narodni skupščini in senatu se je omenjal prenos stroškov za pokojnine v državni proračun v višini 250 milijard FRF, ki jih letni prispevki v višini 100 milijard FRF in izredni prispevek v višini 40 milijard FRF ne bi pokrili, tudi če bi se dodali celo prihodki od prodaje dela delnic podjetja. V teh razpravah je bil najvišji znesek izrednega prispevka ocenjen na 40 milijard FRF, da bi se ti novi in visoki stroški za državo zmanjšali. Ta znesek je bil določen v posvetovanju z bankirji, in sicer za samo deset let, tako da bi bil združljiv s stopnjo zadolženosti glede na lastni kapital v višini 150 % ter bi ustrezal rezervacijam za pokojnine, ki jih oblikuje podjetje, in dodatnim stroškom za državo, kar bi povzročilo razliko med izplačanimi pokojninami in v bodoče prejetimi odvezujočimi prispevki (15).
(32)
Cilj nadomestila države je bil izpostavljen v besedilu člena 30 zakona, ki ga je izglasoval zakonodajalec, med razpravami o osnutku zakona iz leta 1996 in tudi v letnem poročilu podjetja France Télécom za leto 1997, ki se sklicuje na „plačilo izrednega prispevka Francoski republiki v višini 37,5 milijarde frankov, ki je vezan na prihodnje pokojnine nekdanjih javnih uslužbencev“ (16). Z rezervacijami, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom, je to lahko zmanjšalo neto sredstva, ki jih je treba zagotoviti, saj naj bi v enem letu poravnalo dodatni strošek reforme za državo za obdobje desetih let.
(33)
Zato se zdi, da se je rezervacija, namenjena razporeditvi učinka prihodnjih povišanj prispevkov zaradi zakona iz leta 1990, ki jo je letno oblikovalo podjetje France Télécom v skupnem znesku 23,4 milijarde FRF (3,6 milijarde EUR) leta 1996, upoštevala pri določitvi zneska izrednega prispevka (ali doplačila). Z delom tega prispevka, ki ne ustreza oblikovanim rezervacijam, bi se kril ta dodatni strošek za obdobje desetih let. Pri določitvi zneska prispevka se je upošteval znesek, ki ga je pred tem podjetje že določilo kot rezervacijo, kot nedvoumno izhaja iz takratnih razprav.
(34)
Ker je letni prispevek delodajalca, ki ga uvaja zakon iz leta 1996, odvezujoč, je obveznost podjetja France Télécom od takrat omejena na plačilo tega prispevka in ne zajema drugih obveznosti kritja morebitnih primanjkljajev v prihodnosti ali obveznosti v okviru pokojninskega sistema za njegove javne uslužbence niti v okviru drugih sistemov javne uprave. Računovodska rezervacija je tako na podlagi zakona iz leta 1996 postala brezpredmetna. Rezervacija je bila v izkaz poslovnega izida z dne 31. decembra 1996 vključena kot prihodek podjetja France Télécom, in sicer v vrednosti 17,5 milijarde FRF (2,7 milijarde EUR) pri neto rezultatu (17).
(35)
Poleg tega je bil izredni pavšalni prispevek, ki ga predvideva zakon iz leta 1996 kot protidajatev za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin uslužbencem podjetja France Télécom s strani države, na podlagi finančnega zakona za leto 1997 določen na 37,5 milijarde FRF oziroma 5,71 milijarde EUR. Sredstva zanj so se zbrala s povečanjem kratkoročnih in dolgoročnih dolgov podjetja (18), plačal pa se je v več obrokih med januarjem in oktobrom leta 1997. Zaradi prejema tega izrednega prispevka se je primanjkljaj francoske javne uprave leta 1997 zmanjšal na 41,8 milijarde EUR. Brez tega prispevka bi primanjkljaj v navedenem letu predstavljal 3,7 % BDP.
(36)
Ta prispevek je prejel javni zavod za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, ustanovljen s finančnim zakonom za leto 1997. Poleg morebitnih finančnih produktov, ki jih ustvari, je izredni prispevek edini prejemek zavoda. Njegovi stroški so v obliki letnega vplačila v državni proračun, ki je od leta 2006 knjižen kot prejemek na posebnem pokojninskem računu za civilne in vojaške državne pokojnine. To plačilo je bilo za leto 1997 določeno v višini ene milijarde FRF (152,4 milijona EUR), pri čemer se vsako leto poveča za 10 %, razen če je v finančnem zakonu določeno drugače. Javni zavod preneha delovati, ko svoje prejemke v celoti vrne državi (19).
(37)
Na podlagi uporabe določb, predvidenih v finančnem zakonu za leto 1997, ki določa letna vplačila, je bilo trajanje delovanja javnega zavoda leta 1999 ocenjeno na 17 let, pri čemer je prihodek v njegovo blagajno izključen (20). Na podlagi letnih plačil, ki so višja od plačil, predvidenih v finančnem zakonu za leto 1997, je bilo to obdobje krajše. Kot je razvidno iz preglednice 3, je skupni znesek letnih plačil zavoda leta 2010 dosegel že 5,47 milijarde EUR. Prenehanje delovanja zavoda na podlagi vračila razpoložljivih sredstev v celoti je bilo predvideno 31. decembra 2011 (21). Tako finančni zakon za leto 2011 predvideva plačilo 243 milijonov EUR na poseben pokojninski račun za to leto, s katerim bi se morali odplačati prejemki zavoda (22).
(38)
V vsakem primeru je znesek izrednega prispevka v višini 37,5 milijarde FRF, dodeljenega javnemu zavodu za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom leta 1997, nižji od 40 milijard FRF, tj. zneska, ki se je omenjal med razpravo o osnutku zakona za leto 1996. Cilj pri določitvi višine tega prispevka je bil nadomestiti dodatni strošek za državo, ki je posledica uporabe zakona iz leta 1996, čeprav je bil leta 1997 vplačan v državni proračun, kateremu je letno zagotavljal sredstva za izplačevanje civilnih in vojaških pokojnin.
(39)
Plačni delež financiranja pokojninskih obveznosti javnih uslužbencev, določen na podlagi člena L 61 zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, od ustanovitve javnega operaterja France Télécom leta 1991 z zakonom iz leta 1996 ni bil spremenjen. Prav tako se z zakonoma iz leta 1990 in 1996 ni spremenil pokojninski sistem za osebe, zaposlene v skladu z zasebnim pravom podjetja France Télécom, pri čemer gre pri tem za sistem za osebe, zaposlene v skladu s splošnim pravom na področju socialnega varstva za pokojninsko zavarovanje, ki je bil dopolnjen s sistemoma AGIRC za vodstveni in strokovni kader in ARRCO za zaposlene, ki niso vodstveni in strokovni kader. Na podlagi tega sistema podjetje France Télécom in osebe, ki so pri njem zaposlene v skladu z zasebnim pravom, prevzamejo obveznosti, enake obveznostim konkurenčnih podjetij, predvsem kar zadeva plačilo odvezujočih prispevkov s strani delodajalca.
(40)
V okviru reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, je svet aktuarjev, izbran kot odbor Francoske republike, ocenil, da bi se obračunavanje in izplačevanje dodeljenih pokojnin zaposlenim in upokojenim javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države povišalo na 242 milijard FRF (36,9 milijarde EUR (23)) v dejanski vrednosti, predvideni za 1. januar 1997 (24). Ta znesek je podoben znesku, zaokroženem na 250 milijard FRF, ki se je omenjal v senatu. Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga je podjetje France Télécom plačalo v zameno, je bil na podlagi enakih aktuarskih predpostavk ocenjen na 15,2 milijarde EUR, k čemur je treba dodati doplačilo ali izredni prispevek v višini 5,7 milijarde EUR, v celoti poravnan oktobra 1997. Francoski organi ocenjujejo, da bodo ob začetku veljavnosti reforme prihodnji prispevki od plač znašali […] milijard EUR. Neto izdatki, ki jih je podjetje France Télécom preneslo na Francosko republiko in kot so bili ocenjeni leta 1996, so znašali […] milijard EUR.
(41)
Za obdobje desetih let (od 1997 do 2006), ki je bilo navedeno med razpravami o osnutku zakona iz leta 1996, je skupni znesek dajatev, ki jih je treba plačati po oceni odbora aktuarjev, izbranega kot sveta Francoske republike, znašal […] milijard EUR. V tem obdobju je bil skupni znesek dajatev, ki so bile dejansko plačane, skoraj enak, tj. […] milijard EUR, pri čemer je napovedana razlika manjša od 0,83 % (25). S tem se naknadno potrjuje točnost napovedi, predstavljenih na razpravah o zakonu.
(42)
Na podlagi teh podatkov je mogoče ugotoviti, da zneski in njihova utemeljitev, o katerih se je razpravljalo v narodni skupščini in senatu za določitev višine doplačila ali izrednega prispevka podjetja France Télécom, ustrezajo velikostnim razredom, ki so bila preverjena naknadno med desetletnim obdobjem, omenjenim v razpravah o osnutku zakona. Najvišji znesek napovedanega izrednega prispevka, tj. 6 milijard EUR (40 milijard FRF), dejansko ustreza rezervacijam, ki jih je oblikovalo podjetje do leta 1996, da bi doseglo rešitev za prihodnje stroške za pokojnine, predvidene v višini 3,6 milijarde EUR (23,4 milijarde FRF), k čemur se v breme države prištejejo razlika 2,4 milijarde EUR med prispevki delodajalca in delojemalca v obdobju 1997-2006 ter dajatve, ki jih je treba plačati in so bile leta 1996 ocenjene za enako obdobje desetih let.
(43)
Poleg tega je iz informacij, ki jih je posredovala Francoska republika in so povzete v preglednici 3, razvidno, da so skupni stroški pokojnin za javne uslužbence podjetja France Télécom, ki ga krije Francoska republika na podlagi reforme iz leta 1996, dosegli […] milijard EUR. Stroški, ki jih krije država, predstavljajo doplačilo razlike med letnimi prispevki podjetja France Télécom in njegovih zaposlenih javnih uslužbencev ter pokojninskimi dajatvami upokojenih javnih uslužbencev za vsako leto, pri čemer se odštejejo letna plačila javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom. V obdobju 1997-2010 so se stroški spreminjali, kot je prikazano v spodnji preglednici.
Preglednica 3
Stroški Francoske republike na podlagi reforme iz leta 1996 (1997-2010)
V milijonih EUR
Prispevki
(delodajalca in delojemalca)
Letna plačila javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom
Plačane dajatve
Stroški države
1997
[…]
152,4
[…]
[…]
1998
[…]
167,7
[…]
[…]
1999
[…]
184,5
[…]
[…]
2000
[…]
202,9
[…]
[…]
2001
[…]
223,2
[…]
[…]
2002
[…]
245,5
[…]
[…]
2003
[…]
270,0
[…]
[…]
2004
[…]
297,1
[…]
[…]
2005
[…]
326,9
[…]
[…]
2006
[…]
1 359,5
[…]
[…]
2007
[…]
395,4
[…]
[…]
2008
[…]
435,0
[…]
[…]
2009
[…]
578,0
[…]
[…]
2010
[…]
635,8
[…]
[…]
Skupaj
[…]
5 473,9
[…]
[…]
(44)
Zneski letnih plačil javnega zavoda za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, plačani leta 1997, zaradi določb finančnega zakona za leto 1997, ki ta plačila ureja, ne ustrezajo zneskom dajatev, kot so bile ocenjene ali dejansko izplačane upokojenim uslužbencem podjetja France Télécom, niti stroškom, ki jih mora kriti država, ter niso bili določeni glede na navedene zneske. Pregled zneskov, ki so bili dejansko vrnjeni, potrjuje to nepovezanost. Kljub izrednemu prispevku, ki ga je podjetje France Télécom plačalo leta 1997, je iz preglednice 3 razvidno, da so dajatve, izplačane upokojenim javnim uslužbencem podjetja France Télécom, od leta 2004 presegale letna sredstva, z izjemo leta 2006.
(45)
Tako plačila letnih prispevkov podjetja France Télécom in letna plačila zavoda, ki upravlja izredni prispevek, ločeno in predhodno niso namenjena dajatvam za upokojeno osebje podjetja France Télécom v okviru posebnega pokojninskega računa. Če bi se izredni prispevek dejansko namenil samo financiranju zadevnih dajatev od leta 1997, in sicer namesto sistema plačila zneska, ki se letno poveča za 10 %, kot je predvideno s finančnim zakonom iz leta 1997, bi javni zavod prenehal delovati konec leta 2008 in ne konec leta 2011, kot je bilo predvideno, ob upoštevanju zneska, ki se ne bi kril z letnimi prispevki iz preglednice 3. V vsakem primeru pa bi se v obeh primerih znesek izrednega prispevka porabil do 31. decembra 2011.
2.2 Postopno odpiranje in nato popolno odprtje telekomunikacijskih trgov
(46)
Reforma financiranja pokojnin javnih uslužbencev podjetja France Télécom se je začela izvajati v okviru popolnega odprtja za konkurenco na trgih storitev, na katerih je delovalo podjetje France Télécom. Od leta 1988 se je sektor telekomunikacij postopno liberaliziral v skladu z Direktivo Komisije 88/301/EGS z dne 16. maja 1988 o konkurenci na trgih za telekomunikacijsko terminalsko opremo (26) in Direktivo Komisije 90/388/EGS z dne 28. junija 1990 o konkurenci na trgih za telekomunikacijske storitve (27). Direktiva 90/388/EGS določa ukrepe za liberalizacijo, ki jih je treba izvesti pred 31. decembrom 1990, na področju sporočanja podatkov in storitev govorne telefonije ter podatkov za podjetniška omrežja in zaprte skupine uporabnikov. Cilj Direktive Komisije 96/19/ES z dne 13. marca 1996 o spremembi Direktive 90/388/EGS v zvezi z izvajanjem popolne konkurence na telekomunikacijskih trgih (28) je popolna liberalizacija sektorja telekomunikacij od 1. januarja 1998.
(47)
V zakonu št. 96-659 z dne 26. julija 1996 o ureditvi telekomunikacij so določeni pogoji, ki zagotavljajo popoln učinek liberalizacije sektorja z odpravo monopola podjetja France Télécom na fiksno telefonijo in prenos podatkov ter z ureditvijo tarif in medsebojnih povezav s konkurenti. Podjetje France Télécom je imelo nedvomno vodilno vlogo s tržnim deležem, ki se je v obdobju 1997-2002 s 53,3 % zmanjšal na 49,8 %, tudi v drugih sektorjih, kot so trgi mobilne telefonije, čeprav zanje ne veljajo izključne pravice in so konkurenčni od leta 1987 (29). Z zakonom št. 96-659 so bile podjetju France Télécom zaupane naloge splošnega gospodarskega pomena in predvidena vzpostavitev sklada za financiranje obveznosti v zvezi s tem, ki ga podpirajo konkurenti.
(48)
Kot posledica uporabe določb iz uvodnih izjav 46 in 47 se je podjetje France Télécom od leta 1988 soočalo s prihodom konkurentov, med katerimi so bili nekateri v delni lasti mednarodnih skupin, na trge blaga in storitev, na katerih je podjetje delovalo v Franciji, pri čemer so bili nekateri od teh trgov čezmejni, npr. trg za mobilno telefonijo ali mednarodne komunikacije. To gibanje se je okrepilo na trgih, liberaliziranih od leta 1998. Poleg tega je podjetje France Télécom sklenilo partnerstva s tujimi operaterji, na primer leta 1996 z Deutsche Telekom in Sprint (Global One), pri čemer je od leta 1997 povečalo število partnerstev in naložb v Italiji (Wind) in na Nizozemskem (Casema) ali pa je pridobilo mobilne licence na Danskem in Portugalskem (30).
(49)
Reforma financiranja pokojnin podjetja France Télécom se je torej začela hkrati z liberalizacijo trga na ravni Evropske unije. Vplivala je na trg, popolnoma odprt za konkurenco, na katerem je podjetje France Télécom sklenilo partnerstva in izvedlo pomembne naložbe v drugih državah članicah. Dejansko se zdi, da je bila želja po spodbujanju širjenja podjetja France Télécom na še druge evropske trge poleg francoskega trga podlaga za zakon iz leta 1996 in odprtje podjetja zasebnemu kapitalu, kot izhaja iz izjav med razpravo o projektu, v katerih se omenjajo „ambicije, ki jih je imela francoska vlada za svojega paradnega konja, podjetje France Télécom“ (31).
(50)
Podjetje France Télécom je trenutno glavni ponudnik širokopasovnega internetnega dostopa in tretji mobilni operater v Evropi ter eno od vodilnih svetovnih podjetij, ki ponujajo telekomunikacijske storitve večnacionalnim podjetjem. Podjetje France Télécom je zunaj Francije zelo dejavno prek podružnic, pri čemer so najpomembnejše v Španiji, Združenem kraljestvu, na Poljskem, Slovaškem, v Belgiji in Avstriji (32).
3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA
(51)
Komisija je v sklepu o začetku postopka preiskave predstavila svojo predhodno oceno ukrepov, uvedenih z zakonom iz leta 1996, pri čemer jih je primerjala z referenčnim okvirom za obvezne prispevke za socialno varnost in davke podjetja France Télécom v skladu z zakonom iz leta 1990. Komisija je menila, da naj bi ti ukrepi prek državnih sredstev zagotavljali selektivno prednost podjetju France Télécom, kar bi lahko izkrivljalo konkurenco in vplivalo na trgovino med državami članicami, ter bi lahko predstavljali državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(52)
Poleg tega je Komisija ugotovila, da kolikor ti ukrepi pomenijo državno pomoč, ta ni bila priglašena Komisiji, preden se je začela izvajati, čeprav jo je treba v skladu s sodno prakso šteti za novo pomoč. Francoska republika tako ni izpolnila svoje obveznosti priglasitve v skladu s Pogodbo, zato je treba ukrep šteti za nezakonit.
(53)
Komisija je sklenila, da lahko na podlagi točke (c) člena 107(3) PDEU preuči združljivost pomoči z notranjim trgom. Komisija je tudi navedla, da je na podlagi iste določbe ugotovila, da je pomoč, dodeljena podjetju La Poste v času reforme načina financiranja pokojnin njegovih javnih uslužbencev, združljiva z notranjim trgom (33), ter da se ob upoštevanju podobnosti teh dveh primerov zdi ustrezno izvesti podobno analizo.
(54)
Komisija je v okviru svoje predhodne preučitve združljivosti z notranjim trgom in kljub podobnostim z reformo financiranja pokojnin podjetja La Poste Francoski republiki sporočila naslednje dvome:
(a)
prvič, Komisija je ugotovila, da stopnja odvezujočega prispevka, ki se za podjetje France Télécom uporablja od leta 1997, ne zagotavlja konkurenčne enakosti (enakih konkurenčnih pogojev) glede na njegove konkurente, pri čemer je poudarila, da ni imela na voljo podrobnih informacij, ki bi dokazovale, da so stopnje prispevka, ki jih plačuje podjetje France Télécom, enake stopnjam, ki jih plačujejo zasebna podjetja splošnega prava, ki delujejo v sektorju telekomunikacij v Franciji. To izhaja iz dejstva, da stopnja, ki se uporablja za podjetje France Télécom, vključuje le prispevke za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu s splošnim pravom, in javnim uslužbencem, ter v skladu s tem izključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je brezposelnost ali neizplačilo plač v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja;
(b)
drugič, Komisija ni imela dovolj informacij o učinkih zmanjšanja stroškov za pokojnine na konkurenco, da bi ocenila, ali morebitni pozitivni učinki odtehtajo negativne učinke. V ta namen je morala Komisija upoštevati tudi dejstvo, da podjetje France Télécom še ni v celoti vrnilo nezakonite in nezdružljive pomoči v skladu z Odločbo Komisije z dne 2. avgusta 2004 o državni pomoči Francije za France Télécom (v nadaljnjem besedilu: odločba o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom) (34), pri čemer Francija zahtev iz te odločbe ni izpolnila v predpisanem roku, kot je ugotovilo Sodišče (35).
4. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(55)
Pripombe zainteresiranih strani so povzete v oddelkih 4.1 do 4.3.
4.1 Podjetje France Télécom
(56)
Podjetje France Télécom v svojih pripombah, ki jih ocenjuje kot dopolnilne k pripombam, ki jih je predložila Francoska republika, ugotavlja, da se sooča s problemom kronične prezaposlenosti, povezane z njegovimi prejšnjimi upravnimi kadrovskimi predpisi, in da za zadevno skupino prebivalstva nima enakih možnosti pretočnosti zaposlovanja kot njegovi konkurenti. Zato si mora podjetje France Télécom še bolj prizadevati za prihranitev 180 milijonov EUR, kar je enako 4,5 % stroškov za plače v primerjavi z 2,9 % za povprečje francoskih podjetij. Podjetje France Télécom navaja tudi, da so plače višje za približno […] % pred zvišanji in dodatki. Ker podjetje France Télécom ni moglo izvajati socialnih načrtov, je v obdobju 1996-2006 financiralo stroške mehanizmov za izplačevanje dodatkov ob upokojitvi javnih uslužbencev, kot je dopust ob izteku poklicne poti, v višini več kot 8 milijard EUR.
(57)
Drugič, podjetje France Télécom meni, da so bili stroški za pokojnine, financirani v obdobju 1990-1996, nenormalno visoki in so ga glede na njegove zasebne konkurente postavili v neugoden strukturni položaj v smislu sodbe Combus (36), pri čemer se kot referenčni okvir za presojo običajnega ali neobičajnega značaja navedenih stroškov za konkurente uporablja sistem splošnega prava. Načela iz sodbe Combus so bila potrjena že v sodbi Splošnega sodišča v zadevi Hotel Cipriani (37). Podjetje France Télécom se ne strinja, da položaj edinega operaterja, torej v tem primeru njega samega, pred reformo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, in po njej pomeni ustrezen primerjalni okvir za presojo obstoja gospodarske prednosti v smislu sodne prakse. Tudi če bi se moral referenčni okvir omejiti na podjetje France Télécom pred reformo iz leta 1996 in po njej, se ukrep ne bi mogel šteti za selektivnega, ker bi se v navedenem okviru uporabljal homogeno.
(58)
Iz tega bi izhajalo, da zadevni ukrepi ne pomenijo državne pomoči v smislu Pogodbe, ker odpravljajo neobičajno strukturno pomanjkljivost podjetja France Télécom, niti se ne morejo šteti za selektivno prednost, ki je element državne pomoči.
(59)
Podjetje France Télécom poleg tega meni, da bi bila državna pomoč, če bi bila dokazana, združljiva z notranjim trgom na podlagi meril iz odločbe Komisije o pokojninskem sistemu podjetja La Poste (v nadaljnjem besedilu: odločba o La Poste) (38). Poseben značaj sistema navedenega podjetja, in sicer plačevanje prispevka, izračunanega samo na podlagi skupnih tveganj, ne pomeni, da je bilo podjetje France Télécom od leta 1996 glede na svoje konkurente v ugodnejšem položaju: poleg strukturnih pomanjkljivosti v zvezi s statusom javnih uslužbencev, ki jih podjetje France Télécom zaposluje, je moralo to kriti visoke stroške v zvezi z reformo iz leta 1996, za katere je treba preučiti združljivost z notranjim trgom in ki znašajo 5,7 milijarde EUR, kar močno presega znesek, ki bi ga moralo plačati podjetje France Télécom, če bi za njegov prispevek veljala tveganja, ki niso skupna.
(60)
Podjetje France Télécom navaja, da je Komisija v odločbi o La Poste (39) priznala, da znesek izrednega enotnega prispevka (2 milijardi EUR) v okviru reforme, ki je začela veljati po uradni priglasitvi, vendar pred odločbo Komisije, nadomešča prispevke za tveganja, ki niso skupna, dokler se znesek enotnega prispevka ne izčrpa. Po mnenju podjetja France Télécom ni nobenega dokaza, da bi Komisija izključevala to načelo, saj politične izjave iz časa razprave o osnutku zakona iz leta 1996 ne kažejo, da naj bi znesek pavšalnega prispevka podjetja France Télécom zakonodajalec določil tako, da se deset let ohrani obstoječe stanje.
(61)
Poleg tega bi bili podatki iz leta 1996 v nasprotju s trditvijo, da se je znesek 5,7 milijarde EUR takrat določil tako, da je natančno ustrezal dodatnim stroškom za državo zaradi uporabe zakona iz leta 1996 za desetletno obdobje, pri čemer bi se vsako leto nadomestili manjši letni stroški, ki jih krije podjetje, tudi ob upoštevanju stroškov nadomestil med pokojninskimi sistemi, katerih plačila je bilo podjetje France Télécom leta 1996 oproščeno (40). Znesek izrednega prispevka bi pomenil splošno povračilo Francoski republiki zaradi reforme. Zato bi ga bilo treba upoštevati pri analizi konkurenčne pravičnosti od začetka veljavnosti reforme leta 1997.
(62)
Nazadnje, podjetje France Télécom ocenjuje, da ukrep ne povzroča negativnih vplivov na konkurenco, saj bi bilo brez reforme leta 1996 konkurenčno zelo omejeno na trgih, na katerih je cilj Unije liberalizacija, ter da so francoski organi od tedaj v celoti ravnali v skladu z odločbo o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (41).
4.2 Pritožniki
(63)
Pritožniki se strinjajo s presojo Komisije iz sklepa o začetku postopka, kar zadeva obstoj državne pomoči v smislu Pogodbe pri zmanjšanju stroškov za pokojnine, ki jih mora plačati podjetje France Télécom, na podlagi zakona iz leta 1996. Glede na obrazložitev iz navedenega sklepa, v kateri po mnenju pritožnikov manjka količinska opredelitev, bi znesek pomoči znašal 12,3 milijarde EUR, v nobenem primeru pa ne bi bil manjši od 9,9 milijarde EUR (42). Pritožniki menijo, da se ukrep šteje za državno pomoč zaradi njegovih učinkov, in sicer zmanjšanja stroškov za socialno varnost, ki običajno bremenijo proračun podjetja, in ne njegovega cilja, ki je nadomestilo za domnevno slabši položaj. Poleg tega podjetje France Télécom ni v slabšem položaju pri zaposlovanju javnih uslužbencev, saj so prispevki za primer brezposelnosti in prispevki delojemalcev, ki jih plačuje, 13 % nižji od prispevkov konkurentov, osebje pa je stalno in prilagodljivo, kar zadeva zmanjšanje plač zaradi predčasnih upokojitev in premestitev v javno upravo.
(64)
Po mnenju pritožnikov bi bila takšna državna pomoč nezdružljiva z notranjim trgom. Velika konkurenčna prednost podjetja France Télécom je bila dejansko še veliko bolj škodljiva, saj zmanjšanje stroškov ni bilo potrebno za preprečitev negativnega vpliva na njegovo finančno strukturo: ko je bilo podjetje France Télécom leta 1996 razbremenjeno diskontirane neto obveznosti iz naslova pokojnin v višini najmanj 9,9 milijarde EUR in mu tega stroška ni bilo več treba vpisovati v bilanco stanja ali njeno prilogo, se je zadolžilo za precej višji znesek, pri čemer je med letoma 1997 in 2007 njegov neto finančni dolg v povprečju znašal 44 milijard EUR. Poleg tega je pomoč, in sicer da podjetju France Télécom ni treba plačevati stroškov za pokojnine, ki izhajajo iz monopola, omogočila financiranje mednarodne širitve podjetja in okrepitev njegovega položaja v Franciji, kjer je imelo velike prednosti monopola, pri čemer so njegovi stroški le ustrezna protidajatev.
(65)
Prav tako zaradi nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki v preteklosti niso bile vrnjene, ter ob upoštevanju skupnih učinkov zadevne pomoči za tekoče poslovanje ni mogoče razglasiti za združljivo. Nazadnje, ker reforma iz leta 1996 ne zagotavlja konkurenčne pravičnosti, in sicer zaradi neplačevanja prispevkov za primer brezposelnosti in neizplačevanja plač zaposlenim v primeru stečajnega postopka podjetja, ni združljiva s pravili Pogodbe. Ustrezno bi bilo, da obveznost podjetja France Télécom iz naslova pokojnin izračuna neodvisni strokovnjak in da se Francija zaveže k zagotovitvi finančne nevtralnosti sistema, zlasti z določitvijo mehanizmov prilagajanja prispevka delodajalca in doplačila v višini 5,7 milijarde EUR v primeru spremembe stroškov.
4.3 Telekomunikacijski operater
(66)
Telekomunikacijski operater se strinja s predhodno analizo iz sklepa Komisije o začetku postopka, ki spremembe, uvedene z zakonom iz leta 1996, v skladu s katerimi se letni odvezujoči prispevki podjetja France Télécom nadomestijo z izplačili pokojnin, ki bi jih dejansko krila država, pri čemer se odštejejo prispevki, ki jih plačajo zaposleni s statusom javnih uslužbencev, opredeljuje kot novo in nezakonito državno pomoč. Po mnenju tega operaterja enaka opredelitev velja tudi za prispevke za socialno varnost, ki jih plačujejo konkurenti podjetja France Télécom, in sicer za tveganja, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, podjetje France Télécom pa jih vsaj od leta 1996 za svoje zaposlene javne uslužbence in osebe, zaposlene v skladu s splošnim pravom, ne plačuje. V nasprotju s primerom iz odločbe o La Poste (43) izračun prispevka delodajalca France Télécom ni zajemal in še vedno ne zajema navedenih prispevkov, zaradi česar pomoči ni mogoče razglasiti za združljivo.
(67)
Kar zadeva pomoč, ki izhaja iz odprave povračila izplačanih pokojnin državi, operater ocenjuje, da bi morala Komisija na podlagi svoje analize konkurenčnega ravnotežja, ki jo je predstavila v odločbi o La Poste, pomoč oceniti kot nezdružljivo. Ta analiza bi morala temeljiti na dejstvih od leta 1996 in ne na hipotetičnih primerih za prihodnost kot v njeni odločbi o La Poste.
(68)
Po mnenju tega operaterja ima torej podjetje France Télécom na veliko trgih, na katerih posluje, tržno moč, ki je primerljiva s prevladujočim položajem. Zato za podjetje veljajo obveznosti v skladu s predhodno ureditvijo na veleprodajnih trgih hitrih in zelo hitrih širokopasovnih omrežij, domačem trgu in trgu za zaključevanje klicev v fiksnih omrežjih. Poleg tega je Komisija v Odločbi z dne 16. julija 2003 glede postopka uporabe člena 82 Pogodbe ES (Zadeva COMP/38.233) ugotovila in sankcionirala kršitev člena 102 PDEU v podjetju France Télécom prek njene hčerinske družbe Wanadoo (44). Dokler je podjetje finančno stabilno, lahko s prejeto pomočjo financira mednarodno širitev, zlasti z nakupom podjetij Orange, Retevisión in AMENA.
(69)
Nazadnje, operater Komisijo poziva, naj natančno količinsko opredeli zadevne zneske pomoči in naj na podlagi sodne prakse v zadevi Deggendorf (45) zadevnih ukrepov ne prizna za združljive z notranjim trgom, dokler se nezakonita pomoč iz preteklosti ne povrne.
5. PRIPOMBE FRANCOSKE REPUBLIKE
(70)
Francoska republika meni, da spremembe, uvedene leta 1996, v zvezi z načinom financiranja pokojnin javnih uslužbencev Francoske republike v podjetju France Télécom ne vsebujejo nobenega elementa državne pomoči. Reforma iz leta 1996 bi bila v vsakem primeru združljiva z notranjim trgom, zlasti če se upošteva obrazložitev Komisije iz odločbe o La Poste (46).
5.1 Obstoj državne pomoči
(71)
Po mnenju Francoske republike je bilo podjetje France Télécom zaradi zakona iz leta 1990 v neobičajnem položaju, ki odstopa od splošnega prava, ki v zvezi s tem predvideva, da podjetja plačajo odvezujoči prispevek delodajalca, ki je sorazmeren s stroški za plače in ni vezan na višino izplačanih pokojnin. Strošek, ki ga krije podjetje France Télécom, bi tako bil nenormalno visok, saj bi zagotovo prišlo do finančnega primanjkljaja v podsistemu za zadevne uslužbence, ki bi postal nevzdržen glede na neizogibno zmanjšanje števila zaposlenih javnih uslužbencev in hkratno povečanje števila upokojencev.
(72)
Z reformo iz leta 1996 se je financiranje pokojnin uskladilo s splošnim pravom, vendar to ni povzročilo konkurenčne prednosti podjetja, saj se prispevek podjetja France Télécom izračuna vsako leto tako, da se višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov prilagodi višini teh prispevkov in davkov, ki jih plačujejo konkurenti v sektorju telekomunikacij. Kljub temu bi bilo neupoštevanje prispevkov za tveganja, ki niso skupna zaposlenim v skladu z zasebnim pravom in javnim uslužbencem, pri izračunu prispevka na podlagi uporabe pravične in konkurenčne stopnje upravičeno zaradi statusa javnih uslužbencev, ki na primer ne vključuje tveganja za brezposelnost, razen za nekatere izredne primere odpuščanja ali odstavitve.
(73)
Francoska republika meni, da mora biti referenčni okvir za določitev običajnega ali neobičajnega značaja stroškov, ki bremenijo podjetje France Télécom, položaj konkurentov podjetja v Franciji. Ker so bili v tem primeru stroški podjetja France Télécom, ki izhajajo iz zakona iz leta 1990, pretirano visoki, so odstopali od splošnega prava, bili nepravični in niso zagotavljali dolgoročnega preživetja, se z njihovo ukinitvijo in prilagoditvijo glede na položaj konkurentov iz reforme iz leta 1996 zgolj vzpostavljajo normalni konkurenčni pogoji. Podjetje France Télécom tudi ni prejelo nadomestila zaradi slabšega položaja v okviru tega sistema, poleg tega pa ima, kot poudarja v svojih pripombah, še težave s strukturnimi pomanjkljivostmi in dodatnimi stroški, zaradi kadrovskih predpisov, ki veljajo za njegove zaposlene javne uslužbence, pa tudi z nezmožnostjo uporabe različnih možnosti, kar zadeva finančne mehanizme ob upokojitvi ali vrnitvi v javno upravo, prizadevanju za poklicno usposabljanje ali višjih stroških za plače. Sedanji sistem, ki izhaja iz reforme, podjetju France Télécom torej ne zagotavlja nikakršne prednosti in zato ne vsebuje nobenega elementa državne pomoči v smislu Pogodbe.
(74)
Ta razlaga izhaja iz splošnih načel sodišč Unije, v skladu s katerimi zakon, na podlagi katerega se prepreči bremenitev proračuna podjetja s stroški, ki jih v običajnih razmerah ne bi bilo, ne pomeni državne pomoči, saj se za državne pomoči štejejo le ukrepi, s katerimi se zmanjšajo stroški, ki v normalnem obsegu bremenijo proračun podjetja (47). To velja tudi za ukrepe, na podlagi katerih je odpravljena strukturna pomanjkljivost konkurenta iz javnega sektorja glede na njegove konkurente iz zasebnega sektorja (48). Ta razlaga bi bila tudi v skladu s prakso Komisije (49).
(75)
Nazadnje, Francoski republiki se na splošno ne zdi primerno, da bi se v ta postopek vključili mehanizmi nadomestil in čezmernih nadomestil, na podlagi katerih je podjetje France Télécom plačevalo stroške med letoma 1992 in 1996 (glej preglednico 1), da bi se ugotovil obstoj pomoči ali določil datum nastanka prednosti, ki izhaja iz reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, ki v zvezi s tem ne vsebuje nobene določbe. Plačilo takih stroškov je temeljilo tudi na sistemu, ki odstopa od splošnega prava, glede na katerega je bil pokojninski sistem podjetja France Télécom obravnavan kot avtonomni sistem, kar pa od leta 1997 ne velja več.
(76)
Francoska republika je s tem pridržkom popravila oceno stroškov, ki jo je predložilo podjetje France Télécom in je navedena v uvodni izjavi 61, pri čemer podjetje stroškov od leta 1997 ni več plačevalo. Francoska republika glede na realno rekonstrukcijo za preteklo obdobje 2008-2010 na podlagi dejavnika prehoda meni, da so stroški, ki bi jih moralo v zvezi s tem plačati podjetje France Télécom, za 165 milijonov EUR manjši od stroškov, ki jih je izračunalo podjetje.
5.2 Združljivost morebitne državne pomoči z notranjim trgom
(77)
Če bi reforma iz leta 1996 v zvezi s podjetjem France Télécom pomenila državno pomoč, Francoska republika ocenjuje, da bi bilo treba to pomoč v skladu z analizo, ki jo je Komisija upoštevala v odločbi o La Poste (50), v vsakem primeru razglasiti za združljivo z notranjim trgom. Na podlagi reforme iz leta 1996 je bilo odpravljeno strukturno breme podjetja France Télécom, ki je vplivalo na njegovo konkurenčnost na trgu v fazi liberalizacije, njegovi prispevki pa se odslej izračunajo na podlagi enakovredne in konkurenčne stopnje glede na skupna tveganja.
(78)
Dejstvo, da prispevek, ki ga podjetje France Télécom plačuje od leta 1997, ne zajema tveganj, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, ni ovira za združljivost z notranjim trgom. V zvezi s tem je v preglednici 4, ki povzema informacije, ki jih je predložila Francoska republika, prikazana razlika med prispevkom, ki ga je plačalo podjetje France Télécom, in prispevkom, ki bi ga plačalo, če bi bila v izračun zajeta tveganja, ki niso skupna, pri čemer se odštejejo dajatve, za katere poskrbi samo podjetje France Télécom, in druge dajatve, ki bremenijo podjetje v primerjavi s konkurenti.
Preglednica 4
Prispevek delodajalca France Télécom v obdobju 1997-2010, izračunan na podlagi uporabljene pravične in konkurenčne stopnje (TEC) ter spremenjene pravične in konkurenčne stopnje (TEC*) z namenom vključitve tveganj, ki niso skupna
Leto
TEC
V milijonih EUR
TEC*
V milijonih EUR
TEC - TEC*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
[…]
[…]
2005
[…] %
984,6
[…] %
[…]
[…]
2006
[…] %
957,6
[…] %
[…]
[…]
2007
[…] %
917,6
[…] %
[…]
[…]
2008
[…] %
859,2
[…] %
[…]
[…]
2009
[…] %
805,4
[…] %
[…]
[…]
2010
[…] %
744,5
[…] %
[…]
[…]
(79)
Francoska republika ocenjuje, da bi od leta 1997 do 2043 diskontirana vrednost prispevkov, ki bi jih podjetje France Télécom dejansko plačalo in ki bi jih moralo plačati, znašala 13,5 milijarde EUR. Enakovredna in konkurenčna stopnja, spremenjena tako, da se v izračunu upoštevajo tveganja, ki niso skupna, pri čemer se odštejejo prispevki, ki bremenijo podjetje France Télécom, njegovih konkurentov pa ne, bi za enako obdobje pomenila višji letni prispevek, in sicer 16,7 milijarde EUR. Ob upoštevanju vključitve navedenih tveganj, ki naj ne bi bila primerna, so francoski organi izračunali, da se razlika (3,2 milijarde EUR) vsaj pokrije z izrednim pavšalnim prispevkom v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je plačalo podjetje France Télécom leta 1997.
(80)
Francoska republika ocenjuje, da je mogoče ta pavšalni znesek izenačiti z doplačilom, s katerim naj bi se nadomestilo plačilo prispevkov, vezanih na spremenjeno stopnjo, ki vključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je to obravnavano v odločbi o La Poste (51). V tem primeru se zdi, da znesek tega doplačila zdaj presega znesek, ki je posledica razlike med stopnjo, določeno z reformo iz leta 1996, in spremenjeno stopnjo, navedeno v preglednici 4, ter se da to doplačilo zaradi razlik v stopnjah ne bo nikoli porabilo v celoti. V teh razmerah so se pojavili dvomi, ki jih je Komisija izrazila v sklepu o začetku postopka, in sicer da ni resnične konkurenčne pravičnosti med podjetjem France Télécom in njegovimi konkurenti.
(81)
Francoska republika meni, da je reforma načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev v podjetju La Poste, ki je bila uvedena leta 2006 in se je zgledovala po reformi za podjetje France Télécom iz leta 1996, v ključnih vidikih popolnoma primerljiva z reformo za podjetje France Télécom. Ob upoštevanju te vzporednosti Komisija na noben način ne bi mogla utemeljiti odstopanja od precedensa v zadevi La Poste. Komisija mora zlasti priznati, da se izredni pavšalni prispevek, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, upošteva pri analizi konkurenčne pravičnosti reforme, pri čemer se dejansko obravnava kot predujem za plačilo prispevkov, vezanih na tveganja, ki niso skupna.
(82)
Nasprotno, razprave v narodni skupščini in senatu, na katerih se je govorilo o desetletnem obdobju finančnega kritja v okviru reforme, so temeljile na natančnih izjavah. Takšno sklepanje ni navedeno niti v obrazložitvah osnutkov zakonov niti v zadevnih zakonih ali besedilih, sprejetih za njihovo uporabo. Cilj zakonodajalca leta 1996 je bila določitev stroškov za pokojnine podjetja France Télécom na ravni, ki je enaka ravni pri konkurentih, in ne preprečiti učinka reforme za desetletno obdobje, kot bi lahko Komisija navedla v obrazložitvi, ki bi jo sprejela na podlagi izjav zunaj konteksta.
(83)
Parlamentarna dela so nedvomno pokazala, da je treba znesek prispevka določiti pavšalno in brez povezave s stroški, ki jih bo morala država dejansko prevzeti. Tudi Ustavni svet je v odločbi št. 96-385 DC z dne 30. decembra 1996 poudaril, da je pavšalni prispevek v višini 37,5 milijarde FRF utemeljen na podlagi prevzema pokojnin javnih uslužbencev s strani države, ne da bi to pomenilo protidajatev, tako da po drugi strani vplačila v državni proračun ne bi bila namenjena posebnemu izdatku in bi prispevala k splošnim pogojem za ravnovesje tega proračuna v skladu s členom 18 sistemskega odloka z dne 2. januarja 1959 o finančnih zakonih.
(84)
Za Francosko republiko je bil natančen znesek izrednega prispevka opredeljen v finančnem zakonu za leto 1997, pri čemer ta ni bil določen ob upoštevanju desetletnega obdobja, v katerem bi se ta prispevek državi povrnil, ampak ob upoštevanju učinka na strukturo bilance stanja podjetja France Télécom, ki je morala ostati sprejemljiva. Znesek se ne bi smel določati na podlagi nadomestil stroškov državi, ampak ob upoštevanju plačilne sposobnosti podjetja.
(85)
Način, na katerega se je ta prispevek upravljal ločeno od pokojninskih dajatev, ki so bile dejansko plačane od leta 1997, potrjuje njegovo pavšalno naravo. Tako iz podatkov, ki jih je predložila Francoska republika, izhaja, da so se med letoma 1997 in 2006 pokojnine, izplačane javnim uslužbencem podjetja France Télécom prek posebnega pokojninskega računa, zvišale na […] milijard EUR, medtem ko je javni zavod za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom na zadevni račun vrnil 3,4 milijarde EUR. V istem obdobju se je znesek, ki se ni financiral iz plačanih prispevkov, zvišal na 1,2 milijarde EUR. Poleg tega je bilo leta 1997 ocenjeno, da naj bi ta sredstva trajala od 17 do 25 let, kar ni povezano z desetletnim obdobjem, na katerem temelji obrazložitev Komisije, ki jo ta želi sprejeti.
(86)
Francoska republika meni, da podjetje France Télécom brez reforme ne bi moglo zavzeti položaja na trgu glede na stopnje prispevkov, ki so leta 2010 dosegle 77 % bruto plače po razredih, in rezervacijo v njegovih računovodskih izkazih za obveznosti iz naslova pokojnin zaposlenih javnih uslužbencev. Reforma je bila torej odločilna pri prilagajanju na liberalizacijo trga v skladu s ciljem Unije ter je bila temu prilagojena in omejena na najnujnejše. Brez te reforme bi podjetje France Télécom izstopilo s trga in ne bi moglo izvesti potrebnih naložb, zlasti za razvezavo krajevne zanke, ne da bi bilo mogoče izključiti tveganje stečaja, tako da reforma ne bi negativno vplivala na konkurenco.
(87)
Poleg tega Francoska republika meni, da reforma načina financiranja pokojnin podjetja France Télécom in zlasti uvedba plačila izrednega prispevka med letoma 1997 in 2006 nista povzročili stroška za državo, ampak sta po ocenah francoskih organov dejansko ustvarili neto prejemek Francoske republike, višji od 9,1 milijarde EUR (52). Francoska republika meni, da je treba pri morebitnem izračunu donosa izrednega prispevka ohraniti 7-odstotno diskontno stopnjo. Tako je bilo načelo izrednega prispevka vzpostavljeno že leta 1996. Obdobje vlaganja bi moralo biti dolgo, saj bi pričakovane razlike med dajatvami, ki jih je treba plačati, in pričakovanimi prispevki presegle 500 milijonov EUR šele leta 2005, tj. 9 let pozneje, 1 milijardo EUR pa bi presegle 12 let pozneje. Za leto 1996 so se obrestne mere zamenljivih državnih obveznic do 15 let v povprečju povišale na 6,9 %. Podjetje France Télécom je med novembrom 1991 in novembrom 1997 izdajalo obveznice po povprečni 7-odstotni stopnji.
(88)
Nazadnje, zaradi določitve začasnega upravljanja zneskov, ki jih je zahtevala Komisija na podlagi odločbe o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (53), in nato plačila teh zneskov mora Komisija svojo odločbo upoštevati kot izvedeno v skladu z obvestilom v zvezi s tem iz leta 2007 (54). Zato skupnega učinka teh pomoči ni treba preučiti.
6. OCENA POMOČI
6.1 Obstoj pomoči v smislu člena 107(1) PDEU
(89)
Člen 107(1) PDEU določa, da: „Razen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“
(90)
Uporaba skupnih pogojev iz tega člena za dejstva v obravnavanem primeru je preučena v oddelkih od 6.1.1 do 6.1.5.
6.1.1 Pomoč, ki jo odobri država iz državnih sredstev
(91)
Zakona iz leta 1990 in 1996 je sprejela Francoska republika. Zakona določata ukrep, v skladu s katerim podjetje France Télécom v državno blagajno vplača protidajatev za obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države. Kadar je na podlagi zakona iz leta 1996 protidajatev, ki jo podjetje France Télécom povrne državni blagajni, manjša, kot bi bila v skladu s prvotnim zakonom iz leta 1990, se pomoč podjetju France Télécom odobri iz državnih sredstev.
6.1.2 Dajanje prednosti nekaterim podjetjem
(92)
Določbe zakona iz leta 1990 opredeljujejo sistem, ki se uporablja za javnega operaterja France Télécom s statusom pravne osebe. Zakon iz leta 1996 v zvezi z državnim podjetjem France Télécom spreminja navedeni sistem z določbami, ki veljajo za podjetje France Télécom, na podlagi sprememb, ki jih opredeljuje samo za to podjetje.
(93)
Cilj sistema, uvedenega z zakonom iz leta 1990, je določitev posebne protidajatve, kar zadeva elemente in zneske prispevkov delodajalca za pokojnine, ki jih podjetje France Télécom plačuje Francoski republiki. Oba prispevka, in sicer protidajatev, ki jo mora plačati podjetje France Télécom in je določena z zakonom iz leta 1990 v prvotni obliki ter se je uporabljala med letoma 1991 in 1996, ter drugačen prispevek, uveden z zakonom iz leta 1996 in se uporablja od leta 1997, sta posebna ukrepa, ki zadevata le podjetje France Télécom, s čimer je izpolnjen pogoj selektivnosti, kar je v nasprotju s trditvami podjetja France Télécom.
6.1.3 Gospodarska prednost, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco
(94)
Ugotoviti je treba, ali ukrepi, na podlagi katerih se določa znesek zadevnega nadomestila, zagotavljajo prednost podjetju France Télécom. Vprašanje, ali pomenijo spremembe člena 30 zakona iz leta 1990, uvedene z zakonom iz leta 1996, pomoč v smislu gospodarske prednosti za podjetje France Télécom, je treba presoditi glede na naravo in organizacijo zadevnega pokojninskega sistema ter posledične učinke za podjetje France Télécom in ne glede na vzroke ali cilje sprememb. Cilj spremembe zakona iz leta 1990 torej načeloma ni primeren za presojo učinkov, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike.
(95)
Obračunavanje in izplačevanje odobrenih pokojnin javnim uslužbencem podjetja France Télécom s strani države temelji na uporabi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah, ki se uporablja za zadevne nekdanje uslužbence. Zakona iz leta 1990 in 1996 ne spreminjata niti statusa teh javnih uslužbencev niti načela plačevanja pokojnin s strani države. Zdi se, da to plačevanje izhaja iz načela, v skladu s katerim javni uslužbenci, zaposleni na podlagi kadrovskih predpisov, delujejo neodvisno za javno blaginjo splošnega pomena. To pa ne velja, če javni uslužbenci delajo za podjetje, ki opravlja storitve za plačilo v interesu in v korist tega podjetja ter predstavlja konkurenco drugim podjetjem, ki opravljajo enake storitve.
(96)
V tem smislu je plačilo protidajatve državi, ki ga predvideva zakon iz leta 1990 tako v svoji prvotni obliki kot tudi po spremembah, uvedenih z zakonom iz leta 1996, izjema pri načelu plačevanja s strani Francoske republike. Ta izjema je utemeljena na podlagi narave in organizacije sistema, ki velja za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom. Francoska republika mora na podlagi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah obračunavati in izplačevati odobrene pokojnine javnim uslužbencem podjetja France Télécom, za katere veljajo splošni kadrovski predpisi za javne uslužbence Francoske republike in splošno pravo dajatev za socialno varnost.
(97)
Tudi če podjetje France Télécom protidajatve ne plača, mora Francoska republika vseeno zagotoviti sredstva za pokojninske obveznosti v razmerju do javnih uslužbencev na podlagi zadevnih kadrovskih predpisov, razen če bi enostransko spremenila navedene obveznosti. Nasprotno, dodelitev državnih uslužbencev podjetju France Télécom brez protidajatve v zvezi s pokojninami, ki se izplačajo ali se bodo izplačale, pomeni za navedeno podjetje jasno prednost.
(98)
Dokler konkurenti podjetja France Télécom ne zaposlujejo javnih uslužbencev na podlagi kadrovskih predpisov, za katere bi imela Francoska republika podobno finančno obveznost, logike sistema financiranja pokojnin in plačevanja protidajatev za podjetje France Télécom, uvedenega z zakonom, ni mogoče uporabiti. To dokazuje dejstvo, da čeprav se položaj oseb, zaposlenih pri konkurentih, razlikuje glede tveganj za neplačilo prejemkov v okviru splošnega prava za dajatve socialne varnosti, francoski organi menijo, da je plačilo prispevkov za socialno varnost za kritje tega tveganja v njihovem primeru upravičeno. Vendar se Francoska republika pri ugotovitvi, da vključitev tveganj, ki niso skupna javnim uslužbencem in zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, v izračun protidajatve, ki jo plača podjetje France Télécom državi v skladu z zakonom iz leta 1996, ne bi bila upravičena, sklicuje ravno na ta položaj.
(99)
Kar zadeva stroške, plačane na podlagi zaposlitve oseb, zaposlenih v skladu z zasebnim pravom, iz tega torej izhaja, da ta podjetja niso niti pravno niti dejansko v položaju, primerljivem s položajem podjetja France Télécom glede njegovih zaposlenih javnih uslužbencev, kar je v nasprotju s tem, kar Francoska republika in podjetje France Télécom trdita v svojih pripombah.
(100)
Prav tako ni ustrezno primerjati sistema protidajatve, ki se uporablja za podjetje France Télécom, s sistemom drugih javnih subjektov, ki zaposlujejo javne uslužbence na podlagi kadrovskih predpisov, kot je Monnaie de Paris ali nacionalni zavod za gozdove, in se lahko glede na nekatere od njihovih dejavnosti štejejo za podjetja v smislu člena 107(1) PDEU, ali drugih javnih ustanov industrijskega in trgovskega značaja, kot je podjetje EDF ali GDF v preteklosti. EDF ali GDF ima poseben pokojninski sistem, ki ni usklajen s sistemi za javne uslužbence. Sistema podjetij EDF in GDF se navezujeta na splošni sistem, čeprav je treba poudariti, da je Komisija ugotovila, da to ne pomeni pomoči, dokler je navezovanje finančno nevtralno za državo (55), kar pa v primeru reforme iz leta 1996 ne velja.
(101)
Nasprotno, sistem protidajatve, ki se plača državi za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju La Poste, je pred spremembami, opisanimi in odobrenimi pod pogoji Komisije iz odločbe o La Poste, predstavljal tudi sistem državnega podjetja, podobnega javni ustanovi industrijskega in trgovskega značaja, in je na podlagi zakona iz leta 1990 v njegovi prvotni obliki še naprej ostal podoben sistemu podjetja France Télécom v tem, da je določal, da se državi letno povrnejo pokojnine, izplačane upokojenim javnim uslužbencem, in dajatve, določene v členu L-134 zakonika o socialni varnosti.
(102)
Čeprav se zdi, da podjetje La Poste za podjetje France Télécom ne predstavlja konkurence, ki jo prednosti podjetja France Télécom izkrivljajo ali bi jo lahko izkrivljale, pa so logika in določbe pokojninskega sistema za javne uslužbence podjetja France Télécom pred reformo leta 1996 enake kot v primerljivem sistemu, ki je v takratnem obdobju veljal za podjetje La Poste. Komisija je poleg tega v odločbi o La Poste ocenila, da je reforma sistema, ki velja za podjetje La Poste, pomenila državno pomoč, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike v zvezi s podjetjem France Télécom. Gledano širše, je referenčni položaj za presojanje položaja podjetja France Télecom položaj javnega ali zasebnega podjetja, ki zaposluje javne uslužbence, ki ohranijo svoj status. Takšna podjetja so se znašla v enakem referenčnem položaju kot podjetje France Télécom. Obstoj državne pomoči za podjetje France Télécom se torej lahko presoja glede na ta referenčni sistem.
(103)
Prav tako ni mogoče trditi, da ukrep ne zagotavlja prednosti posameznemu podjetju, v tem primeru podjetju France Télécom, saj zagotavlja nadomestilo za slabši položaj zadevnega podjetja v preteklosti, kar je v nasprotju s trditvami Francoske republike in podjetja France Télécom. Poleg tega je Komisija nedavno zavrnila argument prvotnega telekomunikacijskega operaterja, ki je konkurent podjetju France Télécom, da socialne pravice iz naslova pokojnin, ki so podobne pokojninskim pravicam javnih uslužbencev na podlagi preteklega stanja in se razlikujejo od pravic v skladu s splošnim pravom, za del zaposlenih upravičujejo ukrepe za znižanje prispevkov za socialno varnost, ki so povezani s pokojninami za to kategorijo zaposlenih in jih mora plačati operater (56). Kot so v zvezi s tem poudarili francoski organi med razpravo o osnutku zakona, ima francoska država na podlagi zakona iz leta 1996 nove visoke stroške zaradi obračunavanja in izplačevanja pokojnin, dodeljenih javnim uslužbencem, zaposlenim v podjetju France Télécom. Hkrati se je torej na podlagi zakona iz leta 1996 znižala protidajatev, ki jo je vedno plačevalo podjetje France Télécom.
(104)
Zaradi načina izračuna stopnje prispevka delodajalca, predvidene z zakonom, ki se uporablja od 31. decembra 1996, podjetje France Télécom državi plačuje protidajatev, ki je nižja od zneska, ki bi ga zadevno podjetje plačevalo, če zakon ne bi bil sprejet. Ker je poleg tega prispevek delodajalca, ki je bil uveden z zadevnim zakonom, odvezujoč, je podjetje France Télécom 31. decembra 1996 v svoje računovodske izkaze takoj vključilo rezervacijo za plačevanje svojih prihodnjih obveznosti. Tako stroški, ki jih zaradi odvezujočega prispevka podjetju France Télécom ni treba plačevati, niso novi, saj je bila v zakonu iz leta 1990 povzeta predhodna proračunska praksa, niso nepredvideni, saj je podjetje za ta namen oblikovalo rezervacije, in ne pomenijo odstopanja od splošnega prava na področju socialne varnosti, saj to ne velja za protidajatev, ki jo plačuje podjetje France Télécom.
(105)
Z začetkom veljavnosti zakona iz leta 1996 je bila na Francosko republiko prenesena obveznost plačila letnega prispevka, ki na koncu v celoti krije stroške financiranja pokojnin zadevnih zaposlenih. Znesek pomoči, ki je bila na ta način dodeljena v skladu z zakonom iz leta 1996, je mogoče od začetka veljavnosti zadevnega zakona izračunati na podlagi letne razlike med protidajatvijo, ki jo predstavlja odvezujoči prispevek delodajalca in jo podjetje France Télécom plača Francoski republiki, ter stroški, ki so navedeni v preglednici 1 in bi jih zadevno podjetje plačalo v skladu z zakonom iz leta 1990, če bi ta ostal nespremenjen, pri čemer se odšteje znesek pavšalnega prispevka, plačanega v letu 1997.
(106)
Iz ocen, ki jih je predložila Francoska republika in so navedene v uvodni izjavi 40, izhaja, da so lahko francoski organi v času sprejetja reforme v letu 1996 in do predvidenega prenehanja finančnih obveznosti, ki izhajajo iz stroškov, ki jih krije Francoska republika, ta skupni znesek novih neto stroškov do leta 2043, ko bi prenehale finančne obveznosti države do upokojenih javnih uslužbencev ali po njih upravičenih oseb, ocenili na […] milijard EUR. Leta 1996 je sedanja neto vrednost stroškov znašala […] milijard EUR po odbitku letnih prispevkov podjetja France Télécom (15,2 milijarde EUR), prispevkov zaposlenih ([…] milijard EUR) in izrednega pavšalnega prispevka v višini 5,7 milijarde EUR.
(107)
Poleg tega je treba opozoriti, da so zneski, ocenjeni v času reforme iz leta 1996, približek dejanskega zneska (57). Namen in učinek višine protidajatve, ki jo mora plačati podjetje France Télécom v obliki letnih prispevkov in ki ne presega doplačila v višini 5,7 milijarde EUR, plačanega leta 1997, nista bila zagotavljanje proračunske nevtralnosti za francosko državo. Če bi bilo tako, bi bili ob predpostavki, da so predvidevanja aktuarskega izračuna pravilna, stroški in prejemki za celotno obdobje enakovredni, posledično pa podjetje France Télécom ne bi pridobilo gospodarske prednosti.
(108)
Francoski organi so se zavedali, da „prenos stroškov za pokojnine javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, v splošni državni proračun“ pomeni „nove stroške za državo“, ki bi se lahko le delno pokrili z izrednim pavšalnim prispevkom ali prihodkom od prodaje dela delnic podjetja v lasti države. Tako je mogoče na podlagi razprav iz uvodne izjave 31 ugotoviti, da Francoska republika leta 1996 ni poskušala v celoti nadomestiti novih stroškov, ki jih je takrat prevzela, ampak je poskušala te nove stroške prevzeti in si prizadevala za izpolnitev „interesov podjetja, ki [naj bi bili] najprej obravnavani v tem primeru“.
(109)
Jasno je, da je reforma kljub razlikovanju aktuarskih predpostavk od predpostavk Francoske republike pri oceni novih stroškov, ki jih je ta prevzela, in ne glede na izredni pavšalni prispevek, plačan v letu 1997, pomenila znatno gospodarsko prednost v obliki nižjih prispevkov delodajalca za pokojnine. Glede na to, da s pavšalnim prispevkom ali doplačilom ni bilo mogoče v celoti pokriti stroškov, prenesenih na Francosko republiko, ampak je bilo mogoče te stroške kvečjemu znižati, in ob upoštevanju višine teh zneskov potrditev ustreznosti aktuarskega izračuna, opravljenega v tistem obdobju, in točnosti dobljenih ocen za celotno obdobje do leta 2043 ni potrebna.
(110)
Poleg tega finančnih ugodnosti, ki izhajajo iz nižjih prispevkov podjetja France Télécom, ni treba primerjati z domnevno slabšim položajem, ki izhaja iz zaposlitve javnih uslužbencev, kot trdita podjetje France Télécom in tudi Francoska republika. Dejansko pa zakon iz leta 1996 v nobenem primeru ni povzročil tega domnevno slabšega položaja, saj ni bil zaposlen noben dodaten javni uslužbenec. Poleg tega cilj zakona iz leta 1996, na podlagi katerega je bilo podjetje France Télécom razbremenjeno dela svojih finančnih obveznosti, ni bil zagotoviti nadomestila za domnevno slabši položaj, povezan s plačami, ali manjši pretok javnih uslužbencev, kot navaja podjetje France Télécom.
(111)
Zato je treba dodatno odgovoriti na trditve o domnevno slabšem položaju zaradi zaposlitve javnih uslužbencev, na katere se sklicujeta Francoska republika in podjetje France Télécom.
-
Prvič, podjetje France Télécom je imelo tik pred popolnim odprtjem francoskega trga za konkurenco na voljo usposobljeno in primerno delovno silo, brez katere, če bi jo bilo treba v celoti zamenjati, zadevno podjetje ne bi moglo ohraniti svojega položaja na trgu, česar podjetje France Télécom ni navedlo v svojih finančnih trditvah.
-
Poleg tega so znesek plač in naložbe v usposabljanje zaposlenih, ki jih je podjetje France Télécom opredelilo kot slabši položaj, stroški, ki običajno bremenijo proračun podjetja, pri čemer ni dokazano, da to ne povečuje predanosti in produktivnosti zaposlenih v primerjavi s konkurenčnimi podjetji.
-
Čeprav podjetje France Télécom ne more prilagoditi svojih stroškov za plače s sprejetjem socialnega načrta za zmanjšanje števila zadevnih zaposlenih, je malo verjetno, da bi se lahko tak načrt, ki bi se uporabljal izključno za javne uslužbence, zaposlene v skladu s kadrovskimi predpisi na podlagi njihovega statusa, veljavno uporabljal, medtem ko je zaradi prenehanja zaposlovanja javnih uslužbencev v letu 1997 in začetka zaposlovanja oseb v skladu z zasebnim pravom zadevno podjetje imelo možnost prilagajanja svojih stroškov za plače.
-
Čeprav je torej res, da podjetje namenja znatna sredstva za spodbujanje predčasnega upokojevanja zadevnih uslužbencev, je prav tako res, da bi bila spodbuda in interes podjetja za vzpostavitev takšnega mehanizma za predčasno upokojevanje manjša, če finančne obveznosti, ki jih je imelo podjetje France Télécom, v skladu z zakonom iz leta 1996 ne bi bile prenesene na Francosko republiko. Zadevni mehanizem torej omogoča spodbujanje predčasnega upokojevanja, s čimer tudi država hitreje prevzame te stroške za zadevne zaposlene. Če zakon iz leta 1996 ne bi bil sprejet, bi podjetje France Télécom še naprej krilo te stroške.
(112)
Ker povezava z vprašanjem o obstoju ali neobstoju gospodarske prednosti, ki izhaja iz zadevnih ukrepov, ne obstaja, se zdi, da je popolnoma neutemeljeno tudi upoštevanje konkurenčnih prednosti, ki jih ima podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja in na katere se sklicujejo pritožniki. Kar zadeva stroške za socialno varnost, domnevne prednosti in slabši položaj dejansko niso povezani z vprašanjem izenačenja konkurenčnih pogojev na telekomunikacijskih trgih.
(113)
Proračun podjetja France Télécom je v primerjavi z že opredeljenim izhodiščnim stanjem neposredno bremenil le izredni pavšalni prispevek, ki je uveden z zakonom iz leta 1996. S plačilom pavšalnega prispevka se je znižal znesek pomoči, do katere je bilo in bo upravičeno podjetje France Télécom do prenehanja finančne obveznosti, ki jo je Francoska republika prevzela od podjetja France Télécom v skladu z zakonom iz leta 1996. Ne glede na točnost aktuarskih metod, ki jih je v zadevnem obdobju uporabila francoska vlada, bi brez tega pavšalnega prispevka stroški, katerih plačila je bilo razbremenjeno podjetje France Télécom, v neto vrednostih iz leta 1996 znašali 18,9 milijarde EUR in ne […] milijard EUR.
(114)
V skladu z zakonom iz leta 1996 je torej podjetje France Télécom imelo in še vedno ima na voljo znatna finančna sredstva za poslovanje na trgih, na katerih deluje. Znesek teh sredstev je bil torej zaradi sprejetja zakona iz leta 1996 višji od sredstev, ki jih je podjetje France Télécom imelo na voljo na podlagi prvotne različice zakona iz leta 1990. Vendar pa so se trgi za telekomunikacijske storitve, na katerih je delovalo in še vedno deluje podjetje France Télécom na celotnem ozemlju Francije in v drugih državah članicah, postopoma odpirali za konkurenco s postopnim ukinjanjem izključnih ali posebnih pravic od leta 1988, od leta 1998 pa so se z nekaterimi izjemami popolnoma odprli. Trgi v Franciji so v celoti odprti za konkurenco od leta 2002. Poleg odprave pravnih ovir so na trg vstopili drugi subjekti, ki so bili in so še vedno konkurenti podjetja France Télécom, še preden sta bila sprejeta zakona iz leta 1990 in 1996, ki sta predmet tega sklepa.
(115)
Ker je bilo podjetje France Télécom oproščeno obveznosti plačevanja prihodnjih stroškov iz naslova pokojnin za svoje javne uslužbence in je moralo plačevati nižji letni prispevek, se je zmanjšal obseg njegovih obveznosti in izdatkov, zato je zadevno podjetje postalo bolj privlačno za naložbe, kar pomeni, da se je izboljšal njegov položaj v primerjavi s stanjem pred reformo iz leta 1996. Ker je bilo podjetje France Télécom oproščeno plačila stroškov, ki jih je imelo na tradicionalnem francoskem trgu, je lahko lažje razširilo svojo dejavnost na trge drugih držav članic, ki so bili na novo odprti za konkurenco, kar je zadevno podjetje dejansko tudi storilo, kot je navedeno v uvodnih izjavah 48 do 50.
(116)
Iz tega izhaja, da zmanjšanje stroškov podjetja France Télécom, ki je posledica načina izračuna nadomestila, ki ga je treba plačati Francoski republiki za prevzem stroškov pokojnin za javne uslužbence, izkrivlja ali bi lahko izkrivljalo konkurenco med podjetjem France Télécom in temi novimi operaterji na trgu v Franciji ter v drugih državah članicah, v katerih posluje podjetje France Télécom.
6.1.4 Vpliv na trgovino med državami članicami
(117)
Trgi, na katerih deluje podjetje France Télécom v Franciji, so se od leta 1988 postopno odpirali konkurenci, zato so široko odprti za trgovanje med državami članicami. Direktiva 96/19/ES je predvidevala popolno liberalizacijo telekomunikacijskega sektorja od 1. januarja 1998. Operaterji, katerih kapital je delno v lasti podjetij iz drugih držav članic in ne Francije, so se na trgu v Franciji prav tako uveljavili. Nekateri od teh trgov vključujejo mednarodne komunikacije med državami članicami. Poleg tega podjetje France Télécom prek svojih podružnic zagotavlja elektronske komunikacijske storitve v drugih državah članicah, zlasti v Španiji, Belgiji in Združenem kraljestvu.
(118)
Pod temi pogoji lahko ukrep, s katerim se zmanjšajo splošni operativni stroški ali stroški poslovanja podjetja France Télécom, s čimer se sprostijo sredstva, ki jih ima nato to podjetje na voljo za naložbe ali za izboljšanje svoje poslovne ponudbe v Franciji ali za začetek poslovanja v drugih državah članicah, vpliva na trgovino med državami članicami.
6.1.5 Sklepne ugotovitve o obstoju pomoči v smislu člena 107(1) PDEU
(119)
Iz navedenega izhaja, da je Francoska republika z znižanjem protidajatve, ki jo predstavlja prispevek delodajalca, ki ga je treba plačati državi za stroške za pokojnine iz prvotne različice zakona iz leta 1990, in z njegovo nadomestitvijo s protidajatvijo, določeno z zakonom iz leta 1996, v kolikor je ta protidajatev nižja od prejšnje protidajatve, iz lastnih sredstev odobrila pomoč podjetju France Télécom, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in vpliva na trgovino med državami članicami v smislu člena 107(1) PDEU, in sicer s prenosom stroškov, predvidenim z zakonom iz leta 1996.
(120)
Zato je treba preveriti, ali je mogoče zadevno pomoč razglasiti za združljivo z notranjim trgom.
6.2 Druge pravne podlage za združljivost pomoči
(121)
Komisija ugotavlja, da se Francija za utemeljitev zadevnih ukrepov kot združljivih ni sklicevala na člen 106(2) PDEU.
(122)
Odstopanja iz člena 107(2) PDEU, ki se nanašajo na pomoč socialnega značaja, dodeljeno posameznim potrošnikom, pomoč za povrnitev škode, ki so jo povzročile naravne nesreče ali izjemni dogodki, ter pomoč, dodeljeno nekaterim območjem Zvezne republike Nemčije, v tem primeru očitno niso primerna.
(123)
Komisija v zvezi z odstopanji iz člena 107(3) PDEU ugotavlja, da zadevna pomoč ni namenjena pospeševanju gospodarskega razvoja območij, kjer je življenjska raven izjemno nizka ali kjer je podzaposlenost velika, da ne pomeni pomembnega projekta skupnega evropskega interesa in da ne odpravlja resne motnje v francoskem gospodarstvu. Pomoč tudi ni namenjena pospeševanju kulture in ohranjanju kulturne dediščine.
(124)
Zato se zdi, da je mogoče združljivost tega ukrepa ocenjevati le na podlagi člena 107(3)(c) PDEU.
6.3 Združljivost pomoči v skladu s členom 107(3)(c) PDEU
(125)
Člen 107(3)(c) PDEU določa: „Kot združljivo z notranjim trgom se lahko šteje naslednje: […] pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi […]“.
(126)
Da se lahko ukrep pomoči šteje za združljivega z notranjim trgom na podlagi dejstva, da pospešuje razvoj gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, mora prispevati k izboljšanju načina izvajanja gospodarske dejavnosti. Pomoč je združljiva s členom 107(3)(c) le, če ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Komisija je pri svoji oceni posebej pozorna na merila nujnosti in sorazmernosti (58).
(127)
Ob upoštevanju pomislekov, ki jih je Komisija navedla v svojem sklepu o začetku postopka, je treba najprej opozoriti, da je Francoska republika od podjetja France Télécom zahtevala zadosten znesek, ki ustreza znesku vračila pomoči, ki ga zahteva Komisija v svoji odločbi o uporabi davka od dohodka za podjetje France Télécom (59). Po mnenju Komisije je Francoska republika po tem, ko je Sodišče potrdilo sodbo Splošnega sodišča, s katero je bila zavrnjena ničnostna tožba zoper zadevno odločbo (60), sprejela ukrepe, potrebne za izpolnitev obveznosti, ki izhajajo iz navedene odločbe. Če se z ustreznim povračilom pomoči, ki so bile izplačane na podlagi davka od dohodka, odpravlja gospodarska prednost, ki bi jo imelo podjetje France Télécom iz tega naslova, preučitev posledic možnega prekrivanja s pomočjo, ki je predmet tega postopka, ni potrebna.
(128)
Poleg tega je treba opozoriti, da za razliko od investicijskih stroškov stroški za socialno varnost predstavljajo tekoče stroške poslovanja in da pomoč, zaradi katere so bili ti zmanjšani, pomeni pomoč za tekoče poslovanje podjetja, katere združljivost z notranjim trgom mora Komisija v skladu s sodno prakso Sodišča presojati zelo ozko.
6.3.1 Skladnost ukrepa pomoči s ciljem skupnega interesa
(129)
V tem primeru se lahko šteje, da je pomoč, ki se izvaja od leta 1997, namenjena pospeševanju razvoja gospodarske dejavnosti, in sicer zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev, v okviru popolne liberalizacije teh trgov. Dejansko je bil zakon iz leta 1996 sprejet v povezavi z zakonom št. 96-659 z dne 26. julija 1996 o ureditvi telekomunikacij, s katerim so bile prenesene obveznosti, ki jih ima Francija v skladu z zakonodajo Unije in zlasti Direktivo 96/19/ES.
(130)
V zvezi s tem je glavni cilj zakona iz leta 1996, kar zadeva plačilo protidajatve Francoski republiki, uskladiti višino obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov, ki jih plačujejo podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju ter za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost. Zdi se, da je uporabljeno sredstvo, in sicer ukrep pomoči, ki je izključno in neposredno namenjen načinu določanja prispevkov delodajalca, ki jih mora plačati podjetje France Télécom, primerno za doseganje zastavljenega cilja.
(131)
Ukrep pomoči, katerega cilj je zmanjšanje tekočih prispevkov za socialno varnost, ki jih je podjetje France Télécom prevzelo v času, ko se za opravljanje storitev v okviru monopola za večji del njegovih dejavnosti ni zahtevalo ekonomsko učinkovito ravnanje, bi lahko v drugačnem konkurenčnem okolju prispeval k izboljšanju načina zagotavljanja storitev, ki so se nekdaj opravljale v okviru monopola, pod pogojem, da dodelitev finančnih sredstev konkurenčnih podjetij za njihove prispevke za socialno varnost ne pomeni pristranskosti v konkurenčnem postopku na podlagi lastnih zaslug. Seveda pa so v nadaljevanju navedeni pridržki v zvezi s primernostjo nekaterih določb zakona za doseganje zastavljenega cilja. Vendar niti njegova legitimnost niti njegova skladnost s ciljem skupnega interesa, tj. razvojem trgov za elektronske komunikacijske storitve, za katere je značilna močna konkurenca, kar prispeva k tehnološkemu napredku in gospodarski rasti v tej dejavnosti, ne moreta biti vprašljiva.
6.3.2 Nujnost ukrepa pomoči
(132)
Z omejevanjem števila javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, ki je posledica prepovedi njihovega zaposlovanja po 1. januarju 2002 na podlagi zakona iz leta 1996, bi se zagotovo bistveno povečali stroški za pokojnine, ki bi jih imelo podjetje France Télécom glede na število zaposlenih javnih uslužbencev. Tako bi imelo podjetje France Télécom, ki ne more več zaposlovati javnih uslužbencev, ob upoštevanju konkurence na področju zagotavljanja zadevnih storitev razumljivo višje stroške za pokojnine za svoje zaposlene v primerjavi s stroški, ki so jih imeli in jih imajo njegovi konkurenti. Prav tako je treba opozoriti, da se obveznost plačevanja protidajatve Francoski republiki, določena v prvotni različici določb zakona iz leta 1990, ni uporabljala le za zaposlene javne uslužbence na konkurenčnih trgih v letu 1990 in od tega leta naprej, ampak tudi za uslužbence generalnega direktorata ministrstva za pošto in telekomunikacije, upokojene leta 1990.
(133)
Če bi določbe zakona iz leta 1990 ostale nespremenjene, bi moralo na primer podjetje France Télécom po mnenju Francoske republike zagotoviti stopnjo prispevka v višini 77 % bruto plače zaposlenih javnih uslužbencev po razredih v letu 2010. Ta stopnja je primerljiva s stopnjo v višini […] %, s katero bi se zagotovila popolna konkurenčna pravičnost za tveganja, ki so skupna podjetju France Télécom in njegovim konkurentom, ter tveganja, ki tem podjetjem niso skupna. V absolutnem smislu bi dodatni letni stroški znašali približno […] milijonov EUR glede na stopnjo prispevka za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev. Če zakon ne bi določal, da je prispevek delodajalca odvezujoč, bi moralo podjetje France Télécom poleg tega še naprej pokrivati potrebe po rezervacijah, ki bi bile precej višje od rezervacij v višini 3,5 milijarde EUR, ki so bile že določene leta 1996.
(134)
V zvezi s tem ugotovitve pritožnikov glede dejstva, da je podjetje France Télécom od leta 1996 lahko prevzelo finančni dolg, ki je veliko višji od stroškov, katerih plačila je bilo podjetje razbremenjeno na podlagi odločitve Francoske republike, niso pomembne, ker niso povezane z obravnavano zadevo. Čeprav se zdi, da se je s povečanjem finančnega dolga, ki ga od leta 1996 krije podjetje France Télécom, in zneskov, obravnavanih v tem primeru, preprečilo tveganje za stečaj podjetja, na katerega se sklicuje Francoska republika, v primeru, da bi se ohranila ureditev, predvidena z zakonom iz leta 1990, se zdi, da bo treba v prihodnosti sprejeti ukrep pomoči, da bo lahko podjetje France Télécom na zadevnih trgih konkuriralo na podlagi svojih zaslug, ne da bi ga oviralo breme plačevanja socialnih prispevkov, ki jih je prevzelo podjetje in ki jih njegovim konkurentom ni treba plačevati.
(135)
Ugotovitve pritožnikov in telekomunikacijskega operaterja glede ustreznosti celovite presoje za oceno potrebe po pomoči ob upoštevanju drugih prednosti podjetja France Télécom, ki izhajajo iz njegovega preteklega monopolnega položaja, v tem primeru niso utemeljene. Res je, da ima podjetje France Télécom od leta 1996 na veliko trgih storitev, na katerih deluje v Franciji, še vedno prevladujoč položaj, predvsem zaradi mrežnih učinkov, ki so značilni za telekomunikacijske trge. Prav tako je podjetje France Télécom povečalo svojo prisotnost na trgih v drugih državah članicah, kjer je pridobilo pomembnejši položaj, zlasti na Poljskem in v Španiji. Kot je posredno poudaril telekomunikacijski operater v svojih pripombah, je dejstvo, da ima podjetje France Télécom zaradi svojega prevladujočega položaja v smislu člena 102 PDEU oziroma svoje pomembne tržne moči v smislu veljavnih predpisov na področju elektronskih komunikacij v Uniji (61) posebne nesorazmerne obveznosti, ki jih njegovi konkurenti, katerih tržna moč je manjša, nimajo.
(136)
S temi obveznostmi, na primer na področju dostopa do njegovega omrežja, stroškovne naravnanosti cen ali opustitve poslovnega ravnanja, ki bi bilo dovoljeno podjetju, ki ni v prevladujočem položaju, naj bi se torej zagotovilo, da položaj, v katerem je podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja, ne bi pomenil večjega ogrožanja konkurence. Ti začasni regulativni instrumenti, ki so jih pripravili in jih redno uporabljajo nacionalni regulativni organi ter nacionalni organi za konkurenco in Komisija (62), so bolj ciljno usmerjeni in učinkoviti pri ublažitvi negativnih posledic, ki jih ima podjetje France Télécom zaradi svojega nekdanjega monopolnega položaja in na katere se sklicujejo pritožniki.
(137)
Zdi se, da je tudi državna pomoč, ki je obravnavana v tem postopku, načeloma potrebna za doseganje cilja skupnega interesa z izboljšanjem konkurenčnih pogojev v zvezi s stroški za pokojnine in s tem tudi zagotavljanja elektronskih komunikacijskih storitev.
6.3.3 Sorazmernost ukrepa pomoči
(138)
Ugotoviti je treba, da je protidajatev državi, ki je bila uvedena z zakonom iz leta 1990, za obračunavanje in izplačevanje pokojnin specifična za podjetje France Télécom in da gre za prispevek sui generis. Načelo celotnega vračila, ki je bilo predvideno v prvotnem zakonu iz leta 1990, je leta 1996 nadomestil drugačen način določanja višine protidajatve, ki jo je treba plačati državi. Teoretično je bilo na voljo več možnosti za določitev višine prispevka delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, vključno s celotnim prevzemom stroškov s strani države brez povračila. Pri izračunu te protidajatve se od leta 1997 upoštevajo nekateri izdatki konkurenčnih podjetij v zadevnem sektorju. Pri ugotavljanju, ali je pomoč sorazmerna za doseganje zastavljenega cilja, je treba torej preučiti objektivnost in upravičenost reference za določanje višine protidajatve, ki je bila sprejeta z zakonom iz leta 1996.
(139)
Najprej je treba opozoriti, da je Komisija v postopkih v zvezi z zmanjšanjem stroškov, povezanih s pokojninami javnih uslužbencev nekdanjih monopolnih gospodarskih subjektov na področju telekomunikacij, tj. podjetja OTE v Helenski republiki in BT Plc v Združenem kraljestvu, zlasti preverila, ali je bila višina prispevkov za socialno varnost, ki so jih plačevala ta podjetja, enakovredna višini prispevkov konkurenčnih podjetij, ko je odločala o združljivosti oziroma nezdružljivosti državnih pomoči, ki so bile dodeljene zadevnim gospodarskim subjektom, z notranjim trgom v smislu člena 107(3)(c) PDEU (63). Vendar Komisija ugotavlja, da v zadevnem primeru odvezujoči prispevki, ki jih vsako leto plačuje podjetje France Télécom in so predvideni z zakonom iz leta 1996, ne zagotavljajo plačila prispevkov za socialno varnost, ki bi bili enakovredni prispevkom konkurenčnih podjetij. Pravična in konkurenčna stopnja ni dosežena.
(140)
Vendar pa se Francoska republika in podjetje France Télécom sklicujeta na izredni pavšalni prispevek v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je leta 1997 plačalo podjetje France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996. Višina tega pavšalnega prispevka je bila določena leta 1996, da bi se v desetletnem obdobju, v katerem naj bi se uporabljal zakon iz leta 1996, izravnali dodatni stroški, ki naj bi jih imela država, med drugim ob upoštevanju računovodskih rezervacij, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom in ki bi jih lahko ponovno prevzelo zadevno podjetje v obdobju 1996-1997. Izredni pavšalni prispevek je razdeljen na dva dela:
-
na eni strani znesek v višini 3,6 milijarde EUR, ki ustreza rezervacijam, ki jih je oblikovalo podjetje France Télécom do leta 1996, da bi pokrilo predvidene prihodnje stroške za pokojnine javnih uslužbencev,
-
na drugi strani znesek v višini 2,1 milijarde EUR (v nadaljnjem besedilu: dodatni znesek), ki ustreza napovedim državnih organov in dejansko tudi neto stroškom za socialno varnost, in sicer za izplačilo pokojnin, ki bi jih morala država kriti v 10-letnem obdobju med letoma 1997 in 2006 zaradi prenosa stroškov za pokojnine javnih uslužbencev na področju telekomunikacij.
(141)
Ker pavšalni znesek v višini 5,7 milijarde EUR ni bil nikoli namenjen nadomestitvi pomanjkanja pravične in konkurenčne stopnje za podjetje France Télécom in njegove konkurente, tega zneska ne bi bilo upravičeno uravnotežiti z letnimi odvezujočimi prispevki, ki jih podjetje France Télécom ni plačalo, čeprav naj bi bili ti potrebni za dejansko doseganje pravične in konkurenčne stopnje.
(142)
Vendar iz pregleda parlamentarnih razprav izhaja, da je bil dodatni znesek v višini 2,1 milijarde EUR namenjen za kritje tega prenosa stroškov od leta 1997 do leta 2006 in dejansko za odpravo učinkov pomoči v zadevnem 10-letnem obdobju. Tako so se z neto sredstvi podjetja France Télécom, ki ustrezajo temu dodatnemu znesku, v 10-letnem obdobju financirali dodatni stroški, ki jih je imela Francoska republika zaradi reforme.
(143)
Poleg tega izredni prispevek vključuje ponovni prevzem računovodskih rezervacij, ki so bile oblikovane do leta 1996 in so postale nepotrebne. Rezervacije, ki jih je prevzela država, je oblikovalo podjetje France Télécom, da bi lahko pokrilo strošek prihodnjih pokojnin, pri čemer se s tem prevzemom stroškov odpravlja učinek pomoči v obdobju izplačevanja pokojnin, ki bi se lahko krile iz teh rezervacij.
(144)
Vendar pa se zakon iz leta 1996 nanaša na en sam izredni prispevek, pri čemer veljavne določbe, in sicer niti določbe finančnega zakona niti določbe poznejših odlokov, ne določajo različnega zneska, ki izhaja iz rezervacij in bi ga bilo treba odšteti od stroškov, prenesenih na državo v času zadevnega obdobja. V skladu s členom 6 zakona iz leta 1996 se izredni pavšalni prispevek plača kot protidajatev za stroške pokojnin za javne uslužbence, ki jih je prevzela država. Znesek tega izrednega prispevka bi bilo torej treba v celoti upoštevati pri analizi reforme.
(145)
Ker je podjetje France Télécom s plačilom tega izrednega pavšalnega prispevka pokrilo stroške pokojnin javnih uslužbencev na področju telekomunikacij in stroške nadomestil med sistemi v obdobju približno 15 let, so bili učinki pomoči izravnani. Podjetje France Télécom je torej s plačilom tega izrednega prispevka izravnalo učinke pomoči v zadevnem obdobju. Zato bi bilo upravičeno, da v tem obdobju podjetju France Télécom ne bi bilo treba izpolnjevati pogojev glede združljivosti te pomoči in mu torej ne bi bilo treba plačati letnega prispevka, potrebnega za zagotovitev pravične in konkurenčne stopnje, vključno s tveganji, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom.
(146)
To obrazložitev bi bilo treba podrobneje obravnavati.
(147)
Ugotoviti je treba, da odvezujoči letni prispevki, ki jih plačuje podjetje France Télécom od sprejetja reforme iz leta 1996, ne zagotavljajo pravične in konkurenčne stopnje, kot je navedeno v sklepu o začetku postopka. To izhaja iz dejstva, da stopnja, ki se uporablja za podjetje France Télécom, vključuje le prispevke za tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter v skladu s tem izključuje prispevke za tveganja, ki niso skupna, kot je brezposelnost ali neizplačilo plač v primeru stečajnega postopka ali likvidacije podjetja.
(148)
Poleg tega iz preglednice 4 izhaja, da se zaradi neupoštevanja tveganj, ki niso skupna, pri izračunu prispevka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, protidajatev, ki jo podjetje France Télécom plača državi, močno razlikuje od protidajatve, ki bi jo zadevno podjetje plačalo, če bi se stopnja prispevka izračunala z namenom zagotavljanja popolne konkurenčne pravičnosti glede na podlage za izračun stroškov konkurenčnih podjetij. Zato ukrep pomoči, ki izhaja iz zadevnega zakona, ni skladen z načelom sorazmernosti. Da bi bila pomoč, dodeljena podjetju France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, skladna s tem načelom in da bi bil izpolnjen zakoniti cilj izboljšanja konkurenčnih pogojev z uskladitvijo metod izračuna v zvezi s stroški, ki jih imajo podjetja, dejavna na zadevnih telekomunikacijskih trgih v Franciji, bi se morala ta pomoč uporabiti za dejansko izenačitev zadevnih stroškov v prihodnosti z vključitvijo stroškov v zvezi s tveganji, ki niso skupna obema kategorijama zaposlenih.
(149)
V zvezi s tem trditve Francije, da javni uslužbenci niso izpostavljeni nekaterim tveganjem in da zato obveznost plačevanja prispevkov za ta tveganja ni upravičena, ni mogoče sprejeti. Prvič, zadevna tveganja naj se ne bi pojavila zaradi državnih ukrepov, zato ne bi bilo upravičeno, da bi podjetje France Télécom pridobilo finančno korist. Na primer, tveganje zaradi neizplačila plač v primeru stečaja podjetja naj ne bi nastalo zaradi zaveze, ki jo je sprejela Francoska republika v zvezi z javnimi uslužbenci, zaposlenimi v podjetju France Télécom, in dejstva, da Francoska republika deluje kot lastni zavarovatelj. Vendar ni mogoče izključiti možnosti, da bi podjetje France Télécom, tako kot katero koli konkurenčno podjetje, prijavilo stečaj. V nobenem od obeh primerov ne gre za prednost, zagotovljeno podjetju, ampak za prednost, zagotovljeno neposredno njegovim zaposlenim. Jamstvo za izplačilo plač je bilo zagotovljeno po tem, ko je družba prenehala obstajati. Vendar pa bi moralo konkurenčno podjetje plačevati prispevek za kritje tveganja neizplačila plač po njegovem prenehanju delovanja, česar podjetju France Télécom ni treba. Zato prednost v obliki nižjega prispevka ali, tako kot v zadevnem primeru, v obliki izključitve tega tveganja iz izračuna prispevkov, ki jih mora plačevati podjetje France Télécom, ni upravičena.
(150)
Poleg tega je bistveno, da je sam cilj reforme iz leta 1996, za katerega se zdi, da ni bil v celoti logično izpeljan, izenačitev konkurenčnih pogojev glede davčnih dajatev in socialnih prispevkov za vsa konkurenčna podjetja v sektorju, in sicer ne glede na status njihovih zaposlenih ter obstoj dejanske obveznosti podjetja France Télécom glede članstva v pristojnih organih za upravljanje in plačevanja prispevkov tem organom. Ravno na podlagi te logike ustvarjanja enakih konkurenčnih pogojev bi bilo mogoče obravnavani ukrep razglasiti za združljivega z notranjim trgom. Vprašanje, ali so zaposleni v podjetju France Télécom izpostavljeni zadevnim tveganjem ali ne, po tej logiki torej ni pomembno.
(151)
To pomeni, da bi bilo zmanjšanje stroška pokojnin s prenosom neto bremena na državo skladno z načelom sorazmernosti le, če bi omogočilo vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev. Vendar pa podjetje France Télécom ni bilo v popolnoma enakovrednem položaju z drugimi podjetji v sektorju, zlasti kar zadeva prispevke za socialno varnost na osnovi plač, saj nekateri prispevki za socialno varnost in davki niso bili vključeni v osnovo za izračun letnega prispevka.
(152)
Prav tako v nasprotju s trditvami Francoske republike in podjetja France Télécom ni utemeljeno upoštevanje zneska izrednega pavšalnega prispevka v višini 5,7 milijarde EUR, ki ga je podjetje France Télécom že plačalo leta 1997, da bi se ta prispevek primerjal z neustrezno stopnjo odvezujočega prispevka, ki se uporablja za podjetje France Télécom.
(153)
Komisija želi najprej opozoriti, da mora v vseh okoliščinah ugotoviti, ali so izpolnjeni pogoji za uporabo odstopanja iz člena 107(3)(c) PDEU, pri čemer je ne zavezuje pretekla praksa odločanja, tudi če bi ta obstajala (64).
(154)
V vsakem primeru se obravnavana reforma bistveno in z več vidikov razlikuje od reforme iz odločbe o La Poste (65), na katero so se sklicevali francoski organi.
(155)
V nasprotju z reformo iz odločbe o La Poste, na katero sta se sklicevala Francoska republika in podjetje France Télécom, je bila reforma načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev, zaposlenih v podjetju France Télécom, sprejeta tik pred odprtjem trgov na ravni Unije, na katerih je delovalo podjetje France Télécom.
(156)
Jasno je tudi, da je imelo podjetje France Télécom koristi od te liberalizacije, ker je tako prodrlo na trge drugih držav članic, in to ne le zaradi spremembe svojega statusa v delniško družbo, ampak delno tudi zaradi črtanja obveznosti glede kritja stroškov za pokojnine iz bilance stanja in zaradi morebitnih nižjih stroškov, ki jih bo imelo podjetje v prihodnosti na podlagi reforme. Podjetje France Télécom je lahko na podlagi tega zmanjšanja obveznosti v bilanci stanja povečalo svojo plačilno in kreditno sposobnost. Iz podatkov o zadolženosti, ki so jih predložili pritožniki v okviru svojih pripomb, pri čemer Francoska republika teh zneskov ni izpodbijala, izhaja, da se je neto finančni dolg podjetja France Télécom od leta 1997 do leta 2002 povečal z 19,2 milijarde EUR na 83 milijard EUR.
(157)
Res je, da je lahko razlog za tako veliko povečanje finančnega dolga proaktivna politika glede naložb za namene širitve na trge drugih držav članic, ki jo omogoča liberalizacija. Dejstvo pa je, da je bilo zbiranje potrebnih sredstev mogoče deloma zaradi zmanjšanja stroškov za pokojnine za neto znesek v višini […] milijard EUR, ki je bil leta 1996 prenesen na Francosko republiko. Zato so pripombe telekomunikacijskega operaterja, ki je poskušal dokazati, da je lahko podjetje France Télécom z zadevno pomočjo financiralo svojo širitev na mednarodne trge (pripombe iz uvodne izjave 68), vsaj posredno utemeljene.
(158)
Vendar pa vsi poštni trgi v Uniji, na katerih lahko francosko podjetje La Poste deluje, še niso v celoti odprti za konkurenco, pri čemer bodo popolnoma odprti za konkurenco šele leta 2012, tj. šest let po reformi financiranja pokojnin uslužbencev podjetja La Poste (66). Učinek pomoči, dodeljene podjetju France Télécom, glede omejevanja konkurence na popolnoma odprtih trgih je torej večji od učinka pomoči, dodeljene podjetju La Poste. Popolna usklajenost pogojev za združljivost pomoči torej ni potrebna, ker gre za različne konkurenčne razmere na trgih, katerih prednostna naloga glede odprtja na ravni Unije in prispevek gospodarstva h konkurenčnosti sta bila prav tako različna. Iz tega izhaja, da ni nujno, da je merilo skupnega interesa iz člena 107(3)(c) PDEU v obeh primerih ocenjeno na enak način.
(159)
Poleg tega finančni položaj podjetja La Poste in s tem tudi njegova sposobnost za širitev na tuje trge ali za okrepitev njegovega položaja na francoskem trgu nista bila primerljiva s položajem in sposobnostjo za širitev podjetja France Télécom. Kot je navedeno v odločbi o La Poste, bi moralo podjetje La Poste, če reforma iz leta 2006 ne bi bila sprejeta, zaradi začetka uporabe novih računovodskih standardov v svoje računovodske izkaze vključiti rezervacijo za nekdanje zunajbilančne obveznosti do države v višini 76 milijard EUR (67). V nasprotju s podjetjem La Poste pa je podjetje France Télécom v svoje računovodske izkaze vključilo računovodske rezervacije za kritje prihodnjih obveznosti, ne da bi bila sprejeta reforma, kar pomeni, da sta bili podjetji v zelo različnih finančnih položajih.
(160)
Podobno bi nesprejetje reforme za podjetje France Télécom in nadaljnje izvajanje ureditve, sprejete z zakonom iz leta 1990, povzročila povečanje stroškov za pokojnine, ki naj bi bilo po takratnih napovedih, navedenih v uvodni izjavi 30, bistveno od obdobja 2005-2007, kar potrjujejo rezultati v preglednici 3 zgoraj. Vendar pa so se ob sprejetju reforme letni dodatni stroški podjetja La Poste zaradi nadaljnjega izvajanja ureditve, sprejete z zakonom, ki se uporablja za podjetje La Poste, takoj zvišali za […] milijonov EUR (68).
(161)
Zato podobnost položajev teh dveh podjetij na podlagi veljavne zakonodaje pred sprejetjem zadevnih reform in posledično zaradi vpliva teh reform na konkurenco ni dokazana. Dejstva kažejo ravno nasprotno. Iz tega sledi, da je pregled, katerega ugotovitve so bile v obeh primerih podobne, neupravičen.
(162)
Poleg tega so v primeru odločbe o La Poste obstajali zadostni razlogi, da bi se lahko izredni pavšalni prispevek v prihodnosti obravnaval kot predplačilo prispevkov, povezanih s spremenjeno pravično in konkurenčno stopnjo. Ti razlogi v obravnavanem primeru ne obstajajo. Dejansko je bil pogoj za drugačno obravnavo izrednega prispevka podjetja La Poste določen po tem, ko je Komisija začela formalni postopek preiskave, v okviru katerega je bil obravnavan podcenjen znesek odvezujočega prispevka, potrebnega za doseganje pravične in konkurenčne stopnje.
(163)
Čeprav francoski organi tega niso izrecno priznali, je bila torej dodelitev izrednega pavšalnega prispevka v odločbi o La Poste v veliki meri rezultat pogajanj med Komisijo in državo članico, katerih cilj je bil zagotoviti plačilo odvezujočega prispevka, s katerim bi se zagotovila pravična in konkurenčna stopnja. Izhodišče francoskih organov v teh pogajanjih, ki so ga izrazili v svojem obvestilu z dne 23. junija 2006, potem ko so bili s Komisijo prvič v stikih decembra 2005, je bilo, da izredni pavšalni prispevek, predviden za podjetje La Poste, z vidika konkurenčne pravičnosti ni potreben, kar je bilo v nasprotju s predlogom reforme glede predvidenega letnega prispevka.
(164)
Na podlagi sklepa Komisije torej ne bi bilo mogoče potrditi veljavne reforme, kot naj bi trdilo podjetje France Télécom. Obvestilo o priglasitvi in sklep o začetku postopka z dne 12. oktobra 2006 sta bila dejansko sprejeta pred določitvijo zneska izrednega prispevka z zakonom št. 2006-1771 z dne 30. decembra 2006 (dopolnilni finančni zakon za leto 2006). Med navedenimi pogajanji je bilo obravnavanih več vidikov reforme, zlasti upoštevanje prednosti, ki bi jo lahko zagotovila reforma, priglašena v preteklosti, obseg izračuna predvidene stopnje prispevka ter načini za upoštevanje posebnih značilnosti poštne banke v zvezi s poštnimi storitvami in zadevnim osebjem. Ta pogajanja so se nadaljevala, pri čemer so se francoski organi šele v svojih pripombah z dne 8. junija 2007 strinjali s pogoji za dodelitev izrednega prispevka v okviru splošnega dogovora o reformi, pri čemer so se sklicevali na stališče glede izrednega prispevka in načina za izračun letnih prispevkov v prihodnosti.
(165)
Poleg tega v nasprotju z določbami finančnega zakona za leto 1997, s katerim je bil ustanovljen javni zavod za upravljanje prispevka podjetja France Télécom, pri čemer so te določbe določale stroga pravila v zvezi z letnimi vplačili v državni proračun, posebna pravila za javni zavod, ki upravlja prispevek podjetja La Poste (69), niso veljala. Ker je to izredni prispevek, ki ga je treba plačati, vendar njegova višina ni določena, je Komisija ocenila, da bi ga lahko Francoska republika znižala in hkrati zvišala stopnjo letnega prispevka podjetja La Poste.
(166)
Prav tako je treba opozoriti, da zakon iz leta 1996 določa parametre za izračun letnega prispevka, ki se redno plačuje državi kot protidajatev za pokojnine javnih uslužbencev, pri čemer vprašanje upoštevanja tveganj, ki niso skupna javnim uslužbencem in osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, ni pomembno. Kar zadeva davek od dohodka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, sta v zvezi s tem Splošno sodišče in Sodišče Evropske unije odločila, da zmanjšanja stroškov ni mogoče izravnati z naložitvijo druge posebne dajatve, zlasti če država članica, v tem primeru Francoska republika, ne dokaže, da so bili predhodni stroški določeni zaradi domnevno nižjih stroškov v prihodnosti na podlagi drugačne davčne ureditve (70).
(167)
Komisija ne more prezreti, da je bil poseben pavšalni prispevek, ki je bil že plačan v letu 1997 in je izrecno določen v členu 6 zakona iz leta 1996, namenjen delni nadomestitvi stroškov, ki jih je Francoska republika prevzela v skladu z zakonom iz leta 1996.
(168)
Poleg tega je iz vsebine poročila senata, povzete v uvodni izjavi 27, razvidno, da cilj zakonodajalca, ko je sprejel načelo izrednega prispevka, ni bil upoštevati razlike med letnimi prispevki podjetja France Télécom in prispevki njegovih konkurentov, ki so bili precej višji, še manj pa nadomestiti to razliko. Nasprotno, zakonodajalec je namenoma določil, da mora podjetje France Télécom plačati letne stroške, ki ne krijejo tveganj, ki niso skupna obema kategorijama zaposlenih (javnim in drugim uslužbencem), pri čemer ni vzpostavljal povezave med to odločitvijo in odmero izrednega prispevka, plačanega v letu 1997.
(169)
Stroški podjetja France Télécom zaradi pavšalnega prispevka so bili v državni proračun vplačani kot splošni prihodek, ki je namenjen javnemu zavodu, odgovornemu za njegovo upravljanje, in se za to tudi porabi. Komisija v teh okoliščinah izrednega pavšalnega prispevka, ki je že porabljen, ne more v celoti ali delno ter navidezno in naknadno dodeliti za cilj, ki se popolnoma razlikuje od cilja, ki so ga zanj določili francoski organi in ni predviden z zakonom, in sicer nadomestiti neupoštevanje tveganj, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem. Ta pavšalni prispevek torej ni bil določen v pričakovanju popolne uskladitve različnih letnih stroškov podjetja France Télécom in njegovih konkurentov v okviru različne zakonodajne in regulativne ureditve.
(170)
Iz istih razlogov ter na podlagi pravil o upravljanju in vplačilu v proračun, ki so predvidena v finančnem zakonu od leta 1997 in se še vedno izvajajo, ni mogoče sprejeti trditev in izračunov, s katerimi je želela Francoska republika dokazati, da je reforma iz leta 1996 povzročila precejšnji presežek prihodkov države.
(171)
Dejansko je treba ob upoštevanju pogojev upravljanja in uporabe izrednega pavšalnega prispevka podjetja France Télécom s strani pristojnega javnega zavoda, ki so določeni v finančnem zakonu, ter ob upoštevanju zneskov dejanskih vplačil od leta 1997, ki jih je zagotovila Francoska republika in so opisani v uvodnih izjavah 36 in 37 ter v preglednici 3, ugotoviti, da prihodki, na katere se sklicuje Francoska republika, skupaj s 7-odstotnimi obrestmi od naložb nikoli niso obstajali.
[…]. Poleg tega ta trditev ne odraža dejanskega ravnanja francoskih organov. Zadevni javni zavod ob upoštevanju pravil o upravljanju iz finančnih zakonov, sprejetih po njegovi ustanovitvi, ni ustvarjal takih prihodkov, pri čemer ti prihodki niti niso bili predvideni niti niso ustvarjali obresti. Vendar pa bi morala biti sredstva javnega zavoda v celoti porabljena do 31. decembra 2011. Ta sredstva bi bila porabljena še prej, če bi bila namenjena financiranju reforme iz leta 1996, čemur sicer Francoska republika nasprotuje, tudi če bi bili vanje vključeni dodatni prihodki iz naslova davka od dobička pravnih oseb, ki jih navajajo francoski organi. Poleg tega je vključitev dodatnih prihodkov iz naslova davka od dobička pravnih oseb nezakonita, saj bi to povzročilo prekrivanje različnih vlog države. Prekrivanje teh različnih vlog, ki ga predlagajo francoski organi, ni izvedljivo, pri čemer je treba ohraniti razlikovanje med državo, ki je dodelila pomoč podjetju France Télécom, tako da je prevzela stroške pokojnin za javne uslužbence, da bi razvila konkurenčni postopek na podlagi zaslug, državo, ki je delničar podjetja France Télécom, in državo kot javni organ, ki izvaja svojo davčno pristojnost.
(172)
Poleg tega je treba opozoriti, da je zahteva Francoske republike in podjetja France Télécom glede upoštevanja izrednega prispevka pri preučitvi združljivosti reforme v nasprotju s pripombami, ki jih je Francoska republika navedla v svojem dopisu z dne 17. marca 2004, da „izrednega pavšalnega prispevka iz člena 6 zakona z dne 26. julija 1996 torej ni mogoče obravnavati kot nadomestila za domnevno ‚korist‘. Analiza višine tega prispevka je nepomembna zlasti ob upoštevanju predpisov o državni pomoči“, ker gre za „izredni pavšalni prispevek, ki je namenjen edinemu delničarju podjetja (Francoski republiki) in ga je mogoče primerjati z izredno dividendo, izplačano pred kakršnim koli odprtjem kapitala za zasebne vlagatelje“.
(173)
Obrazložitev argumenta, ki ga je takrat navedla Francoska republika, je z ekonomskega in finančnega vidika logična. Tik pred odprtjem kapitala za druge vlagatelje je smiselno, da edini delničar v svojo lastno korist prevzame čim več sredstev, ki so v podjetju na voljo pred odprtjem kapitala, če to ne pomeni, da bi bila ogrožena privlačnost naložb. Ta vidik se je upošteval v finančnih parametrih, ki se uporabljajo za začetno bilanco stanja podjetja France Télécom, ki se je uporabila kot posredna podlaga za določitev višine izrednega pavšalnega prispevka, kot je bilo izpostavljeno v parlamentarni obravnavi leta 1996. Kot je navedla Francoska republika, je bilo zato popolnoma upravičeno, da si je država v vlogi edinega in preudarnega delničarja izplačala čim višji znesek izrednih dividend, namesto da bi pustila sredstva v podjetju, pri čemer bi po odprtju kapitala v letu 1997 dobila največ sorazmerni delež glede na kapital, ki ga ima v lasti.
(174)
Zdi se, da to obrazložitev Francoske republike, ki je zahtevala, da se analiza zneska doplačila v višini 5,7 milijarde EUR ne upošteva pri presoji reforme glede na pravila o državnih pomočeh, podpirajo tudi pripombe, ki jih je predložila v okviru postopka. Francoska republika z navedbo, da znesek doplačila ni bil določen glede na ocenjeni strošek reforme za državo ali koristi, ki jih je pridobilo podjetje France Télécom, ampak glede na davčno sposobnost podjetja, dejansko izraža, da je uvedba doplačila posledica ravnanja edinega preudarnega delničarja, tj. države kot regulatorja, ki ga skrbi uravnoteženost stroškov pokojnin, prevzetih v skladu z reformo.
(175)
Če bi bilo treba upoštevati tako obrazložitev, Komisija v skladu z zahtevami Francoske republike pri analizi združljivosti reforme s predpisi o državni pomoči ne bi smela upoštevati izrednega pavšalnega prispevka. Iz tega sledi, da bi bilo treba upoštevati samo znižanje letnih prispevkov podjetja France Télécom pod raven prispevkov njegovih konkurentov, kar je bil cilj reforme od leta 1997.
(176)
Iz istih razlogov Komisija ne more upoštevati pripomb pritožnikov, ki so zahtevali vzpostavitev mehanizmov za prilagoditev izrednega pavšalnega prispevka, plačanega v letu 1997, in letnega prispevka delodajalca France Télécom, da se zagotovi finančna nevtralnost reforme. To bi pomenilo tudi, da bi bila potrebna nov izračun in naknadna fiktivna prerazporeditev celotnega izrednega pavšalnega prispevka, vplačanega v državni proračun v letu 1997, ali njegovega dela. Prav tako bi bil z zadevnim mehanizmom vzpostavljen naknadni nadzor za vsako leto posebej, katerega cilj ne bi bil zagotoviti sorazmernost dodeljene pomoči, čeprav bi se od te pomoči odbil znesek izrednega pavšalnega prispevka v letu 1997, ampak odpraviti vsakršen element pomoči v okviru reforme.
(177)
Nasprotno, preučiti je treba, ali bi bilo mogoče plačilo izrednega prispevka upoštevati pri ocenjevanju združljivosti ukrepa pomoči z notranjim trgom, pri čemer bi se ohranila upravičenost tega plačila, kot je določeno z zakonom iz leta 1996.
(178)
V skladu z zakonom iz leta 1996 je bil izredni pavšalni prispevek v letu 1997 plačan kot protidajatev zaradi prevzema stroškov za pokojne s strani Francoske republike. Pod temi pogoji je treba upoštevati učinek uvedbe tega prispevka na finančni rezultat celotne reforme, uvedene z zakonom iz leta 1996, ki se je uporabljala do zdaj. Upoštevati je treba, koliko časa so se stroški pokojnin krili z izrednim pavšalnim prispevkom.
(179)
Pri primerjavi finančnih tokov podjetja France Télécom v zadevnem obdobju, in sicer plačilo izrednega prispevka v letu 1997 in nižjih letnih stroškov, ki izhajajo iz zakona iz leta 1996, je treba zneske diskontirati. V letu 1997 je bilo več plačil izrednega prispevka razporejenih do oktobra 1997, čeprav je bilo zaradi financiranja tega prispevka s posojili finančno breme za podjetje France Télécom dejansko preloženo na poznejše obdobje. Poleg tega so se odvezujoči prispevki plačevali od začetka leta 1997. Načeloma je treba uporabiti diskontno stopnjo iz ustreznega sporočila Komisije na tem področju (71), tj. stopnjo, ki je na primer oktobra 1997 znašala 5,53 %. Preučiti bi bilo treba, ali bi bilo v tem primeru primerno uporabiti drugo stopnjo, in ne stopnje iz zadevnega sporočila, kar bi pomenilo odstopanje od pravil, sporočenih državam članicam, ki jih je Komisija sama sprejela in jih mora uporabljati, razen če je utemeljeno drugače.
(180)
V zvezi s tem odločitev o 7-odstotni stopnji, ki jo je uporabil aktuar francoske vlade pri diskontiranju finančnih tokov do leta 2043 na podlagi reforme iz leta 1996, ne bi bila upravičena, […], ker ta analiza zaradi navedenega časovnega okvira zajema krajše obdobje. Stopnja v višini 7 % je precej višja od povprečnih letnih diskontnih stopenj za obdobje 1997-2010, ki so znašale 4,4 % in ki jih je Francoska republika navedla v svojih pripombah na odločitev o začetku postopka, ali od […]-odstotne diskontne stopnje, ki se je uporabljala za leto 1998 na podlagi reforme načina financiranja pokojnin podjetja La Poste (72).
(181)
Stopenj za leto 1996 v višini približno 7 % za zamenljive državne obveznice z dospelostjo do 15 let, na katere se je sklicevala Francoska republika, prav tako ni mogoče upoštevati. Stopnjo je treba določiti leta 1997 in ne kot povprečje v letu 1996. Poleg tega je obdobje 15 let predolgo glede na pomembnost tokov letnih plačil, ki bi se morala v zadevnem obdobju teoretično pokriti z izrednim pavšalnim prispevkom, pri čemer samo njihove obresti ne bi bile zadostne. Z vidika Francoske republike pa bi bila lahko predvidena izbira sestavljene stopnje, ki temelji na različnih stopnjah optimizacije naložbe izrednega pavšalnega prispevka, da bi se upošteval časovni okvir tokov na podlagi reforme iz leta 1996. Poleg tega, da se takšna stopnja, ki znaša približno 5,50 %, ne bi bistveno razlikovala od referenčne obrestne mere Komisije iz oktobra 1997, pri izbiri ne bi bilo treba upoštevati dejstva, da je analiza izvedena z vidika podjetja France Télécom (73).
(182)
Nazadnje, v zvezi s tem sklicevanje Francoske republike na 7-odstotno stopnjo za obveznice podjetja France Télécom od leta 1991 do leta 1997 zajema obdobje 6 let, tj. precej pred nastankom zadevnih dogodkov. Dejstvo v tem primeru je, da je podjetje France Télécom izredni pavšalni prispevek v letu 1996 financiralo s kratkoročno izdajo, v veliko manjšem obsegu pa tudi z izdajo obveznic. Vendar pa bi se diskontna stopnja, ki izhaja iz obrestnih mer, ki jih plačuje podjetje France Télécom za nove dolgove, nastale v letu 1996, zvišala na 4,8 % na podlagi njegove bilance stanja na dan 31. decembra 1996 (74). Takšna stopnja se prilagodi utemeljenosti dejanskih finančnih stroškov, ki jih je v zadevnem obdobju imelo podjetje France Télécom v zvezi s financiranjem izrednega prispevka. Vendar se zdi primerno, da diskontna stopnja ni odvisna od izbire zadevnega podjetja v tistem obdobju, ampak da se uporabi objektivna referenčna obrestna mera, ki jo je navedla Komisija v svojem sporočilu o diskontnih stopnjah (75).
(183)
Skratka, v tem primeru ni primerno uporabiti referenčne obrestne mere, ki se razlikuje od obrestne mere, ki izhaja iz ustreznega sporočila Komisije, ter tako odstopati od pravil, ki so bila sporočena državam članicam in jih je določila Komisija sama.
Preglednica 5
Finančni tokovi, ki so posledica reforme iz leta 1996 za podjetje France Télécom (1997-2011)
V milijonih EUR
Leto
Izplačane pokojnine
(A)
Nadomestilo in čezmerno nadomestilo
(B)
Letni prispevki
(C)
Prednost za FT
(D)
(A + B-C) (76)
Doplačilo 1. jan.
(E)
Obresti
(F)
Doplačilo 31. dec.
(E + F-D)
1997 (77)
[…]
[…]
[…]
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
[…]
[…]
[…]
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
[…]
[…]
[…]
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
[…]
[…]
[…]
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
[…]
[…]
[…]
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
[…]
[…]
[…]
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
[…]
[…]
[…]
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
[…]
[…]
[…]
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
[…]
[…]
[…]
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
[…]
[…]
[…]
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
[…]
[…]
[…]
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
[…]
[…]
[…]
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
[…]
[…]
[…]
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
[…]
[…]
[…]
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(ocena)
[…]
[…]
[…]
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Upoštevanje doplačila, ki je bilo kapitalizirano po 5,53-odstotni diskontni stopnji, bi moralo do prvega četrtletja leta 2012 (78) nadomestiti zmanjšanje letnih stroškov za podjetje France Télécom zaradi sprejetja reforme iz leta 1996.
(185)
Poleg tega bi zapadlost tega nadomestila, s katerim se izravnajo učinki reforme, v nekaj mesecih tudi sovpadala z dejanskim izčrpanjem sredstev javnega zavoda, pooblaščenega za upravljanje izrednega prispevka podjetja France Télécom, ki naj bi se zgodilo do 31. decembra 2011. Poleg analize diskontiranja je treba upoštevati dejstvo, da mora biti izredni prispevek v vsakem primeru dejansko porabljen. Zato niso vključeni zneski, ki niso vplačani v državni proračun in bi jih bilo mogoče prerazporediti za druge namene, kot tiste, predvidene z veljavnim finančnim zakonom.
(186)
Zato je upravičeno, da podjetju France Télécom zaradi plačila tega izrednega prispevka v letu 1997 ni treba plačati dodatnega letnega prispevka za obdobje med 1. januarjem 1997 in datumom po 31. decembru 2010, ki ga je še treba natančno določiti. Če podatki za leto 2011 ter podatki o strošku nadomestila in čezmernega nadomestila iz preglednice 5 izhajajo iz ocen, bi med drugim morala točen datum določiti Francoska republika na podlagi končnih datumov izvedenih plačil, končnih zneskov plačanih dajatev ter nižjih prispevkov in drugih ugodnosti, ki jih je pridobilo podjetje France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, ob upoštevanju načel za izračun iz preglednice 5.
(187)
Vendar pa je po izničenju učinkov izrednega prispevka in izčrpanju sredstev, plačanih državi, pomoč, dodeljena podjetju France Télécom v letu 1996, imela poln učinek, ker je podjetju France Télécom zagotovila prednost v primerjavi z njegovimi konkurenti. Pomoč je lahko torej upravičena le, če mora podjetje France Télécom plačati odvezujoč prispevek, izračunan na podlagi stopnje, ki zagotavlja dejansko konkurenčno pravičnost. Če bi torej določbe zakona iz leta 1990, kot je bil spremenjen z zakonom iz leta 1996, in veljavne izpeljane regulativne določbe, v skladu s katerimi se stopnja odvezujočega prispevka izračuna tako, da je višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, pri čemer je izračun omejen na tveganja, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ostale nespremenjene, pomoč podjetju France Télécom do izteka finančnih obveznosti, ki jih je Francoska republika prevzela od podjetja France Télécom na podlagi zakona iz leta 1996, ne bi bila skladna z načelom sorazmernosti.
(188)
Da bi bilo izpolnjeno merilo skladnosti s skupnim interesom iz člena 107(3)(c) PDEU, morajo biti torej za združljivost pomoči izpolnjeni pogoji, navedeni v tem sklepu.
7. POGOJI ZA ZDRUŽLJIVOST POMOČI V PRIHODNOSTI
(189)
Zato mora Francoska republika spremeniti veljavne zakone in druge predpise za določitev, izračun in zagotovitev odvezujočega prispevka, ki ga plača podjetje France Télécom, tako da bi bila višina obveznih prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost. Poleg tega bi bilo treba računske metode in parametre določiti pregledno in objektivno, pri čemer bi bilo treba omogočiti izvajanje nadzora nad njimi in pritožb v zvezi z njimi.
(190)
Francoska republika bi morala pri izračunu višine odvezujočega prispevka zagotoviti, da bi bila višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, pri čemer bi morala upoštevati tudi tveganja, ki niso skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem podjetja France Télécom.
(191)
V pripombah Francoske republike, ki so podrobneje opisane v posodobljenih prilogah III in V, so francoski organi ocenili stopnjo odvezujočega prispevka, ki bi ga moralo plačevati podjetje France Télécom od leta 1997 (glej preglednico 4), če bi bila v izračun vključena tveganja, ki niso skupna (v nadaljnjem besedilu: spremenjena stopnja). Spremenjena stopnja vključuje prispevke za primer brezposelnosti in zavarovanje terjatev iz naslova plač, ki to stopnjo zvišujejo, ter posebne prispevke, ki jih konkurenti podjetja France Télécom ne plačujejo, kot so 1-odstotni solidarnostni prispevek in samozavarovane denarne dajatve za prekinitev dela pri podjetju France Télécom, ki to stopnjo znižujejo. To se kaže v stopnji, ki je približno 7 odstotnih točk višja od stopnje, ki se zdaj dejansko uporablja.
(192)
Takšna stopnja zagotavlja konkurenčno enakost v primerjavi z le delno konkurenčno enakostjo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, pri čemer se upoštevajo posebni prispevki za socialno varnost, ki jih plačuje podjetje France Télécom. Zato Komisija ne izpodbija načel, osnove in metod za izračun, ki jih je uporabila Francoska republika za določitev spremenjene stopnje odvezujočega prispevka, da bi bila višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, kot je navedeno v posodobljenih pripombah Francoske republike ter je opisano in podrobno navedeno v prilogah III in V k tem pripombam.
(193)
Posledično je treba pri letnem določanju stopnje, na podlagi katere lahko Francoska republika zagotovi enake konkurenčne pogoje, upoštevati načela, osnovo in metode za izračun odvezujočega prispevka iz pripomb, navedenih v uvodni izjavi 191. Spremenjena stopnja bo zlasti vključevala prispevke za primer brezposelnosti in zavarovanje terjatev zaposlenih ter posebne prispevke, ki jih konkurenti podjetja France Télécom ne plačujejo, kot so 1-odstotni solidarnostni prispevek in samozavarovane denarne dajatve za prekinitev dela pri podjetju France Télécom.
(194)
S to izenačitvijo pogojev bodo zagotovljene konkurenčna enakost za podjetje France Télécom in njegove konkurente ter sorazmernost in združljivost pomoči, odobrene leta 1996, z notranjim trgom.
8. SKLEPNE UGOTOVITVE
(195)
Komisija ugotavlja, da je Francoska republika nezakonito odobrila državno pomoč na podlagi reforme načina financiranja pokojnin javnih uslužbencev v podjetju France Télécom iz leta 1996, s čimer krši člen 108(3) PDEU od začetka njegove veljavnosti.
(196)
Na podlagi odobritve te pomoči so se od leta 1997 znižali letni prispevki podjetja France Télécom za socialno varnost. Vendar je bil ta učinek izravnan vsaj do leta 2010 s plačilom izrednega pavšalnega prispevka v skladu s to reformo. Na podlagi te izravnave bi bilo upravičeno, da bi se pogoji, s katerimi bi se dejansko zagotovila enakopravnost podjetja France Télécom in njegovih konkurentov glede teh stroškov ter na podlagi katerih bi bila ta pomoč združljiva z notranjim trgom, uporabljali od datuma po 31. decembru 2010, ki ga je treba še določiti.
(197)
Zato je, če in kolikor Francoska republika pri izračunu odvezujočega prispevka, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, upošteva višino prispevkov za socialno varnost ter davkov podjetja France Télécom in drugih podjetij v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost, ob upoštevanju tveganj, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter tveganj, ki tem osebam niso skupna, mogoče reformo, uvedeno z zakonom iz leta 1996, razglasiti za združljivo z notranjim trgom v skladu s členom 107(3)(c) PDEU. Francoska republika mora torej sprejeti ukrepe, zlasti zakone in druge predpise, ki so potrebni za izpolnitev pogoja iz te uvodne izjave -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, ki izhaja iz znižanja protidajatve, ki jo je treba plačati državi za obračunavanje in izplačevanje pokojnin, ki so na podlagi zakonika o civilnih in vojaških pokojninah izplačane javnim uslužbencem podjetja France Télécom v skladu z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996 o državnem podjetju France Télécom, ki spreminja zakon št. 90-568 z dne 2. julija 1990 o organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev, je združljiva z notranjim trgom, če so izpolnjeni pogoji iz člena 2.
Člen 2
Odvezujoči prispevek delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom v skladu s členom 30(c) zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990 organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev, se izračuna in odmeri tako, da je višina prispevkov za socialno varnost in davkov enaka za podjetje France Télécom in druga podjetja v telekomunikacijskem sektorju, za katera velja splošno pravo dajatev za socialno varnost.
Za izpolnitev tega pogoja mora Francoska republika najpozneje sedem mesecev po priglasitvi tega sklepa:
(a)
spremeniti člen 30(c) zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990 organizaciji javnih poštnih in telekomunikacijskih storitev ter zakone in druge predpise, sprejete v zvezi z izvajanjem tega zakona, da osnova za izračun in odmera odvezujočega prispevka delodajalca, ki ga mora plačati podjetje France Télécom, ne bosta omejena le na tveganja, skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ampak da bodo vključena tudi tveganja, ki tem osebam niso skupna;
(b)
podjetju France Télécom naloži plačilo odvezujočega prispevka delodajalca, ki se izračuna v skladu s postopkom iz točke (a), ob upoštevanju tveganj, ki so skupna osebam, zaposlenim v skladu z zasebnim pravom, in javnim uslužbencem, ter tveganj, ki tem osebam niso skupna, pri čemer mora zadevno podjetje ta prispevek plačati od dne, ko so zneski izrednega prispevka, uvedenega z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996, ki so bili kapitalizirani po diskontni stopnji na podlagi sporočila Komisije o metodi določanja referenčne in diskontne stopnje, ki se uporablja v zadevnem primeru, izenačeni z zneskom prispevkov in dajatev, ki bi jih moralo podjetje France Télécom še naprej plačevati v skladu s členom 30 prvotne različice zakona št. 90-568 z dne 2. julija 1990.
Člen 3
1. Francoska republika v dveh mesecih od priglasitve tega sklepa Komisiji pošlje podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom. Komisijo obvesti zlasti o:
(a)
napredku pri spremembah zakonov in drugih predpisov iz člena 2;
(b)
končnih zneskih nadomestil in prispevkov za leto 2011 ter po potrebi o zneskih nadomestil in prispevkov, predvidenih za leto 2012, zlasti ob upoštevanju morebitnih neplačanih kapitaliziranih zneskov izrednega prispevka;
(c)
zneskih odvezujočega prispevka delodajalca, ki se izračunajo na načine iz člena 2 zgoraj, za prihodnja obdobja pred spremembo zakonodaje;
(d)
plačilih prispevka delodajalca, potem ko zneski izrednega prispevka, uvedenega z zakonom št. 96-660 z dne 26. julija 1996, ki so bili kapitalizirani po diskontni stopnji na podlagi sporočila Komisije o metodi določanja referenčne in diskontne stopnje, ki se uporablja v zadevnem primeru, niso več izravnali učinka reforme iz leta 1996.
2. Francoska republika obvešča Komisijo o napredku glede sprejetih nacionalnih ukrepov za izvajanje tega sklepa. Na zahtevo Komisije nemudoma pošlje vse informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 20. decembra 2011