РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно държавна помощ C 35/08 (ex NN 11/08), отпусната от Франция на публичноправната организация „Institut Français du Pétrole“
(нотифицирано под номер C(2011) 4483)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/26/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (2), и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби (3),
като има предвид, че:
1 ПРОЦЕДУРА
(1)
В рамките на официалното разглеждане на дело за държавна помощ C 51/05 относно мерките за помощ, приведени в действие от Франция в полза на Institut Français du Pétrole (Френски институт по петрола, наричан по-нататък „ФИП“) (4), с писмо от 18 юли 2006 г., заведено на 19 юли 2006 г., френските власти информираха службите на Комисията за преобразуването на публичноправната организация ФИП на 7 юли 2006 г., по-рано професионално учреждение по смисъла на акта, наречен Закон № 43-612 от 17 ноември 1943 г. за управление на професионалните интереси, в публичноправна организация с промишлен и търговски характер (наричана по-нататък „EPIC“). Това преобразуване е видно от два документа, които френските власти приложиха към своето писмо: i) декрет № 2006-797 от 6 юли 2006 г., с който се определя новият статут на публичноправната организация ФИП и ii) член 95 от програмния Закон № 2005-781 от 13 юли 2005 г. относно програмата за определяне на насочеността на енергийната политика (за чието изпълнение беше приет горепосочения декрет).
(2)
С писма от 3 август 2007 г. и от 7 май 2008 г. Комисията отправи искания за информация до френските власти, на които последните отговориха с писма съответно на 28 септември 2007 г. и 26 юни 2008 г.
(3)
В рамките на предходно дело на 16 юли 2008 г. Комисията прие решение (наричано по-нататък „решение С 51/2005“), свързано с първата мярка за помощ, приведена в действие от Франция в полза на ФИП (5). В това решение Комисията подчерта, че въпросът за съществуването на допълнителна държавна помощ под формата на евентуална неограничена гаранция на държавата, произтичаща от статута EPIC на публичноправната организация ФИП, ще бъде подложен на отделно разследване в рамките на друга процедура.
(4)
Тази втора процедура, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, бе обект на решение на Комисията от 16 юли 2008 г. (6) (наричано по-нататък „решението за откриване на процедурата“), прието съгласно член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (7) (наричан по-нататък „процедурния регламент“), по отношение на неограничената гаранция на държавата, чийто потенциален бенефициер е групата ФИП.
(5)
С публикуването на горепосоченото решение за откриване на процедурата в Официален вестник на Европейския съюз на 11 октомври 2008 г. Комисията прикани заинтересованите трети страни да представят мненията си относно въпросната мярка.
(6)
Комисията получи съображенията на Франция с писмо от 14 октомври 2008 г.
(7)
С писмо от 6 ноември 2008 г., заведено в Комисията на същия ден, адвокатите на дружество UOP Limited информираха Комисията за волята на своя клиент да изрази становище си относно въпросната мярка. С оглед на необходимите срокове за превод те поискаха допълнителен срок до 30 ноември 2008 г., за да могат да предадат своите съображения. С писмо от 7 ноември 2008 г. Комисията посочи, че приема това искане и разреши допълнителен срок за отговор на дружество UOP Limited до 30 ноември 2008 г. С писмо от 28 ноември 2008 г., заведено в Комисията на същия ден, адвокатите на дружество UOP Limited представиха становището на своя клиент относно решението за откриване на процедура.
(8)
В същото писмо от 28 ноември 2008 г. адвокатите на дружество UOP Limited поискаха техния клиент да получи разрешение да предостави допълнително становище по време на процедурата. Комисията отговори на това искане с писмо от 17 декември 2008 г., като прие да удължи срока за отговор на дружество UOP Limited до 23 януари 2009 г., като по този начин да позволи представянето на евентуално допълнително становище. Адвокатите на дружество UOP Limited представиха допълнителното становище на своя клиент с писмо от 23 януари 2009 г.
(9)
С писмо от 6 май 2009 г. Комисията предостави на френските власти, тъй като се налагаше поверителна версия на становищата на дружество UOP Limited относно решението за откриванe на процедура. Тя прикани френските власти да ѝ предоставят своето становище най-късно до 8 юни 2009 г. С писмо от 2 юни 2009 г. френските власти поискаха удължаване на този срок до 22 юни 2009 г., тъй като според тях предоставените от третата страна съображения изискват подробен и задълбочен анализ и справка в повече от една министерска служба. Комисията прие удължаването на срока до 22 юни 2009 г. с писмо от 9 юни 2009 г. С писмо от 22 юни 2009 г. френските власти представиха своето мнение относно становищата на UOP Limited.
(10)
С писмо от 29 юли 2009 г. Комисията поиска допълнителна информация от френските власти, като ги прикани да ѝ предоставят отговор до 24 август 2009 г. С писмо от 19 август 2009 г. френските власти поискаха допълнителен срок за отговор до 7 септември 2009 г., който беше разрешен от Комисията с писмо от 20 август 2009 г. С писмо от 8 септември 2009 г. френските власти представиха окончателно поисканите сведения.
(11)
С писмо от 20 ноември 2009 г. Комисията поиска нова допълнителна информация от френските власти, като ги прикани да ѝ отговорят до двадесет дни. С писмо от 14 декември 2009 г. френските власти поискаха удължаване на срока за отговор до 22 януари 2010 г., което беше разрешено от Комисията с писмо от 18 декември 2009 г. С писмо от 13 януари 2010 г. френските власти накрая представиха поисканите сведения.
(12)
Службите на Комисията организираха среща на 20 май 2010 г. в Брюксел, за да обсъдят с френските власти последиците за настоящето дело от приетото от Комисията решение на 26 януари 2010 г. относно държавна помощ № С 56/07 (ex E 15/05), отпусната в полза на La Poste (8) (наричано по-нататък „Решение С 56/2007“). Тъй като La Poste е публичноправно юридическо лице, което тогава е било със статут, приравним на EPIC (9), свързаното с нея дело (наричано по-нататък „делото La Poste“ или „пощенското дело“) е доста сходно с разглежданата мярка, до степен че френските власти приведоха mutatis mutandis същите аргументи в становищата си по двете дела. На 4 юни 2010 г. на Франция беше изпратено писмо със списък с допълнителни въпроси, с което службите на Комисията поискаха от френските власти до отговорят писмено на различните точки, разгледани по време на тази среща. Френските власти предоставиха исканите сведения на 16 юли 2010 г.
(13)
С писмо от 29 септември 2010 г. Комисията поиска от френските власти да ѝ предоставят допълнителна информация, като ги прикани да дадат отговор до двадесет дни. С писмо от 7 октомври 2010 г. френските власти поискаха удължаване на срока за отговор до 26 ноември 2010 г., което беше разрешено от Комисията с писмо от 8 октомври 2010 г. С писмо от 26 ноември 2010 г. френските власти накрая предоставиха исканите сведения.
2 ГРУПА ФИП
(14)
Както Комисията посочи в решението за откриване на процедура и в горепосоченото решение С 51/2005 (10), публичноправната организация ФИП изпълнява три функции:
-
функция научноизследователска и развойна дейност за проучване на петролни и газови залежи, на технологии за рафиниране и преработка на нефта,
-
функция на обучение на инженери и техници и
-
функция за информация и документация за секторите.
Основните насоки на дейността на организацията са определени в договор за целите, сключван с държавата, за периоди от по пет години.
(15)
Освен това публичноправната организация ФИП осъществява пряк и непряк контрол върху търговски дружества, с които е сключила изключителни споразумения за научноизследователска дейност и за издаване на лицензи. Въз основа на съвкупност от елементи, които са подробно припомнени в съображение 137, Комисията стигна до заключение в горепосоченото решение С 51/2005, че съвкупността от акционерните дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat и тяхното дружество майка, публичноправната организация ФИП, представляват икономическа група (наричана по-нататък „група ФИП“) по смисъла на конкурентното право.
(16)
Axens извършва дейност на пазара за катализатори и технологии за рафиниращата и нефтохимическата промишленост и през 2006 г. до датата на промяна на статута на неговото дружество майка, е реализирало консолидиран оборот в размер на 308,45 млн. EUR. Публичноправната организация ФИП и Axens са сключили две изключителни споразумения за рамков лиценз и лиценз на продукти, както и спогодба за промишлени изследвания (11). В замяна дъщерното дружество заплаща на ФИП от една страна лицензионно възнаграждение по договорите, а от друга, възнаграждение […] (13) за достъпа до научноизследователския капацитет на публичноправната организация ФИП.
(17)
Beicip-Franlab е специализирано в създаването и разпространението на софтуер в областта на проучването на находища, както и извършването на изследвания и консултации. През 2006 г. оборотът му възлиза на 42 млн. EUR. През 2003 г. беше сключена е изключителна спогодба за разработка, търговско разпространение и използване за срок от десет години, в която се посочва, че [ФИП предлага на Beicip-Franlab резултатите от своите изследвания] (**) върху алгоритмите, моделите или методиките [в резултат на изследванията на] (**) публичната организация ФИП в областта на проучването на находища и че Beicip-Franlab може да поиска от ФИП да реализира продукти на тази основа. Beicip-Franlab заплаща всички разходи за разработването на продуктите на публичната организация ФИП. Освен това Beicip-Franlab заплаща различни допълнителни суми […] (*) с цел поемане на поддръжката и правата на ползване. През 2005 г. беше подписано допълнително споразумение, с което се изменят начините на заплащане, като в същото време се запазва принципът Beicip-Franlab да поема напълно разходите за разработки.
(18)
Prosernat предлага изследвания и услуги и също така комплекти оборудване в областта на преработката на газ и извличането на сярата. През 2006 г. оборотът му възлиза на 49,9 млн. EUR. На 18 август 2003 г. между публичноправната организация ФИП и Prosernat бяха подписани споразумение за рамков лиценз и спогодба за научни изследвания за промишлеността за срок от десет години с обратна сила от 1 януари 2002 г., съгласно които Prosernat разполага с изключителна концесия върху лицензите относно патентите на публичноправната организация ФИП и [ФИП му предлага резултатите от своите] (**) изследвания, проведени […] (*) в областта на технологиите на преработка на газ и извличане на сярата. Prosernat заплаща на дружеството майка лицензионно възнаграждение върху годишния оборот като възнаграждение за лицензa за процесите, както и лицензионно възнаграждение, определено поотделно за оборудването. Възнаграждението на публичната организация ФИП за достъпа на Prosernat до резултатите от научноизследователската работа възлиза на […] (*) % от реализирания от Prosernat общ годишен оборот.
(19)
В съответствие с член 6 от горепосоченото решение С 51/2005 през 2009 г. (14) в изключителните споразумения, в които се определя възнаграждението на публичната организация ФИП, плащано от дъщерните дружества Axens и Prosernat беше включена клауза с цел да се гарантира, че на дружеството майка се изплаща минимално пропорционално възнаграждение, което покрива минимум 25 % от разходите за проучване на осъществимостта, предшестващи промишлените изследвания, 50 % от разходите за промишлени изследвания и, според случая, 75 % от разходите за предконкурентна развойна дейност, осъществявана от публичната организация ФИП в областите на дейност на дъщерните дружества, по смисъла на Рамката на Общността относно държавните помощи за научноизследователска и развойна дейност от 17 февруари 1996 г. (15) (наричана по-нататък „рамката ИРД от 1996 г.“) (16).
(20)
В съответствие с решението за откриване на процедурата, в рамките на разследването на въпросната мярка изглежда необходимо да се вземе предвид потенциалното въздействие на държавната гаранция, произтичаща от статута EPIC на публичноправната организация ФИП върху съвкупността от образувания на групата ФИП (тук се включва и публичноправната организация ФИП и нейните три частноправни дъщерни дружества) (17).
3 ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(21)
До 2006 г. ФИП е бил професионална частноправна организация по смисъла на така наречения Закон № 43-612 от 17 ноември 1943 г. за управление на професионалните интереси, поставена под икономическия и финансов контрол на френското правителство.
(22)
В член 95 от рамковия Закон № 2005-781 от 13 юли 2005 г. се определят насоките на енергийната политика и се поставя принципът за преобразуване на ФИП в EPIC. Това преобразуване се осъществи на практика след публикуването на декрет № 2006-797 от 6 юли 2006 г. относно статута на публичноправната организация ФИП в Официален вестник на Френската република.
(23)
В качеството си на EPIC на датата на промяна на статута ѝ публичноправната организация ФИП се преобразува в юридическо лице на публичното право (18).
(24)
Правните последици от класифицирането като EPIC са подробно изяснени в част 2 („Описание на мярката“) от горепосоченото решение С 56/2007, както и в част 3.2.1 („Правни последици от статута EPIC на ФИП“) в решението за откриване на процедурата, към които Комисията препраща mutatis mutandis.
4 ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(25)
В решението за откриване на процедурата Комисията първоначално счете, че мярката повдига съмнения по отношение на факта, че режимът, произтичащ от публичното право, предоставен на EPIC, по отношение на обявяването в несъстоятелност наподобява механизъм на неограничена гаранция на държавата, чрез който се изразходват държавни ресурси:
-
производствата за установяване на неплатежоспособност и обявяване в несъстоятелност са неприложими по отношение на EPIC в качеството им на юридически лица на публичното право по силата на общия принцип на неприкосновеност на имуществото на юридическите лица на публичното право, признат от френската съдебна практика от края на 19-и век, и по-специално от Касационния съд (19). За повече подробности Комисията препраща към съображения 38-40 от част 3.2.1.1 от решението за откриване на процедурата (20);
-
в замяна на това EPIC попадат в обхвата на закона от 16 юли 1980 г. и правилата за неговото прилагане. По силата на тези правила държавата изрично се определя като компетентния орган за погасяване на дълговете на публичноправните организации, като ѝ се отстъпват важни правомощия като служебното нареждане на плащания и предоставянето на достатъчно ресурси, и се издига като принцип отговорността на държавата като крайна мярка по отношение на дълговете на юридическите лица на публичното право. За повече подробности Комисията препраща към съображения 41-45 от част 3.2.1.2 от решението за откриване на процедурата (21);
-
при евентуално прекратяване на дадено EPIC, общо се прилага принципът на прехвърляне на дълговете към държавата или към друга публична организация (22), така че на всеки кредитор на EPIC се гарантира, че никога няма да загуби вземанията си по отношение на публичноправната организация. За повече подробности Комисията препраща към съображения 46-51 от част 3.2.1.3 на решението за откриване на процедурата (23);
-
EPIC биха могли да разполагат с привилегирован достъп до авансовите бюджетни сметки. За повече подробности Комисията препраща към съображение 52 от част 3.2.1.4 от решението за откриване на процедурата (24).
(26)
Освен това, както е посочено в съображения 65-74 от решението за откриване на процедурата, към които Комисията препраща за повече подробности, предложените от френските власти разяснения на законовите и подзаконовите актове не изглеждат достатъчни, за да разсеят a priori тези съмнения.
(27)
След това Комисията посочи, че не може да се изключи варианта, че от това положение произтича избирателно икономическо предимство, главно чрез считаните за по-благоприятни условия на финансиране, дори и при положение, че публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества не са обект на финансов рейтинг от външна агенция за кредитен рейтинг. Групата ФИП също така е могла да бъде облагодетелствана в отношенията си със своите клиенти и доставчици доколкото последните са смятали, че се ползват от държавна гаранция върху вземанията си. Следователно във фазата на предварителното разследване не може да се изключи варианта, че в случай на доставка или покупка на стоки или услуги, включващи вземане, съответните доставчици или клиенти предоставят на публичноправната организация ФИП по-добри условия, от каквито биха предоставили на предприятие, което не се ползва от държавна гаранция.
(28)
Освен това след приключването на предварителното разследване, въз основа на наличната информация Комисията счете, че неограниченият характер на гаранцията, по-специално във връзка с нейната продължителност, размер и обхват, прави изключително трудно изчисляването на размера на пазарната премия, която публичноправната организация ФИП би трябвало да изплати на държавата за предоставената закрила.
(29)
На последно място Комисията посочи, че има съмнения по отношение на съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар, тъй като prima facie тя не изглежда специално предназначена да улесни развитието на определени дейности или на някои икономически региони.
5 СЪОБРАЖЕНИЯ И ПРЕДЛОЖЕНИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
5.1 ПЪРВОНАЧАЛНИ СЪОБРАЖЕНИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(30)
Вследствие на горепосоченото решение за откриване на процедурата френските власти предоставиха своите съображения и предложения на Комисията с писмо от 14 октомври 2008 г. Това писмо допълни съображенията и предложенията, изложени от френските власти в техните предходни писма (25) и обобщени в решението за откриване на процедурата.
(31)
В своите съображения от 14 октомври 2008 г. френските власти в самото начало припомниха, че производството срещу групата ФИП е започнало успоредно с горепосоченото пощенско дело и също така отбелязаха, че се позовават на същите аргументи mutatis mutandis, които са развили по време на разследването по това дело (26). Въпреки тези сходства френските власти все пак изтъкнаха особеностите на публичноправната организация ФИП: става въпрос за научноизследователска структура, която изпълнява три функции от общ интерес (научноизследователска дейност, обучение и документация), чиито дейности са в по-голямата си част нестопански, което би оправдало публичното финансиране, което ѝ е отпуснато. Освен това те уточниха причините за промяната на статута ѝ в EPIC: хармонизирането на естеството на дейностите и начина на финансиране на ФИП от една страна, и нейния юридически статут от друга страна, оправдава промяната на статута, така че ФИП да се доближи до публичната сфера, като се преустанови статутът на професионална частноправна организация.
(32)
Френските власти оспориха съществуването на държавна помощ, тъй като според тях две от поставените от член 107, параграф 1 от ДФЕС условия не са изпълнени, тъй като от една страна чрез въпросния механизъм не се прехвърлят държавни средства (5.1.1) и от друга страна не се предоставя никакво предимство на публичното образувание ФИП (5.1.2).
5.1.1 ЛИПСА НА ГАРАНЦИЯ, ВМЕНЯЕМА НА ДЪРЖАВАТА И ПРЕДПОЛАГАЩА ПРЕХВЪРЛЯНЕ НА ДЪРЖАВНИ СРЕДСТВА
(33)
Френските власти твърдят, че от една страна публичноправните организации не получават никаква гаранция поради статута си (A), а от друга страна - аргументите на Комисията в решението за откриване на процедурата са погрешни (Б).
A. Липса на неограничена гаранция на държавата
(34)
Както се посочва в съображения 41-45 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти посочват пет правни основания в подкрепа на своите доводи.
(35)
На първо място, в нито един текст или решение не е заложен принципът, според който държавата по правило гарантира безсрочно дълговете на търговските и промишлени организации на публичното право.
(36)
На второ място, липсата на гаранции е установена в съдебната практика на Държавния съвет, по-специално в решението по дело Société de l'hôtel d'Albe (27), както и в двете решения по делото Campoloro (28).
(37)
На трето място, в устройствения закон от 1 август 2001 г. относно закона за бюджета („LOLF“) се предвижда, че само разпоредба от закона за бюджета може да породи гаранция (29), както изрично потвърди и Държавният съвет в своя годишен доклад от 2006 г. (30) Поради това според експерта, назначен от френските власти във връзка с горепосоченото пощенско дело (31), след пълното влизане в сила на LOLF на 1 януари 2005 г. не може законосъобразно да бъде предоставена гаранция по подразбиране. Поетите дългове от 1 януари 2005 г. не се ползват от гаранция по подразбиране. По отношение на поетите дългове преди 1 януари 2005 г. експертът счита, че при липсата на съдебно решение не може да се определи дали изтичането на предоставените по подразбиране гаранции преди 1 януари 2005 г., чието отпускане не е било изрично разрешено в закона за бюджета, би могло или не би могло да бъде отхвърлено с основанието за спазване на конституционно защитените права на кредиторите.
(38)
На четвърто място, Франция счита, че ако EPIC са получавали държавна гаранция, при промяната на статута им би било необходимо да се въведат мерки за запазване на правата на кредиторите. Такъв механизъм обаче никога не е бил създаван (32) и френските власти заключават, че a contrario EPIC не се възползват от никаква държавна гаранция.
(39)
На пето място френските власти цитират статия (33) на г-н Labetoulle, бивш председател на отдела за съдебни спорове към Държавния съвет, според когото „в правото няма автоматично предоставяне, ползване и обхват на тази гаранция [държавна гаранция, която пълноправно би се прилагала по отношение на публичноправните държавни организации]“.
Б. Погрешни аргументи на Комисията (34)
(40)
Френските власти считат, че що се отнася до EPIC, плащането на индивидуалните кредити не би могло да бъде гарантирано (a), както не е гарантирана и издръжката за съществуването на публичната организация или нейните задължения (б).
a) Липса на гаранция относно изплащането на индивидуални кредити
(41)
Както е посочено в съображения 46-49 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти считат, че в закона от 16 юли 1980 г. не се предвижда гаранция: въз основа на работата по изготвянето на закона, на тълкуването на съдебната практика по делото Campoloro от 10 ноември 1999 г. (35) и от 18 ноември 2005 г. (36) и на научни статии (37) Франция посочва, че според нея в закона от 16 юли 1980 г. не се предвижда задължение за държавата да предоставя собствени ресурси: изразът „ги предоставя“, посочен в член 1, дава единствено правомощие на държавата за „заместване“ на изпълнителния орган на лицето, което тя замества, при упражняване на което „принципно заместващото лице разполага със същите компетенции като заместваното лице“. Следователно в рамките на това заместване държавата би могла да упражнява единствено правомощията на този изпълнителен орган, които не включват възможността да се разполага с държавен бюджет, като отпускането на извънредна субсидия е „извън упражняването на правомощието за заместване“.
(42)
Освен това, както се посочва в съображения 50-53 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти твърдят, че безвиновната отговорност на държавата не може да се търси единствено на основание недостиг на активи. В действителност според френските власти всяка гаранция предполага, че гарантът поема отговорност за действията на обекта на гаранцията. Тъй като отговорността предполага виновно поведение, а в случай на безвиновна отговорност се поемат последиците от собствените действия, не може да става въпрос за гаранция. Според Франция не може да се търси отговорност на държавата единствено на основание, че префектът или надзорният орган не е успял да предприеме мярка, която да даде възможност за изплащане на вземането поради финансовото и имуществено състояние на публичноправната организация. Не би трябвало да става въпрос за правонарушение, тъй като бездействието на префекта или на надзорния орган не може само по себе си да представлява правонарушение. Въпреки това френските власти признават, че при изпълнението на създадената със закона от 16 юли 1980 г. процедура, на представителя на държавата се налага изискването за непрекъснатост на обществената услуга, но считат, че дори и съдията да постанови обезщетяване на кредитора, обезщетението ще доведе същата ситуация за кредитора като ситуацията по общия правен режим, тъй като в последния случай въпросното имущество би било преотстъпено и всички кредитори биха получили полагащата им се сума. С други думи не би имало никакво предимство за кредитора.
б) Липса на гаранция по отношение на издръжката на публичната организация ФИП и на нейните задължения
(43)
Както се посочва в съображения 54-56 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти считат, че неприложимостта на производството по оздравяване и ликвидация по общия правен режим към обществените организации не изключва възможността за обявяване на EPIC в несъстоятелност или за започване на производство по нейната несъстоятелност. Те оспорват анализа на Комисията, основан на известието относно държавните помощи под формата на гаранции (38) (наричано по-нататък „известието относно гаранциите“), и считат, че в конкретния случай Комисията не е доказала съществуването на „по-изгодни условия за кредит“, чрез които се изключва възможността от производство за обявяване в несъстоятелност, и не е установила, че публичната организация ФИП не може да изпадне в несъстоятелност, нито че не е възможно да започне производство за неплатежоспособност, тъй като законът от 1985 г. представлява единствено процедурен закон, а обстоятелството, че EPIC не попадат в приложното му поле, не означава, че срещу тях не може ad hoc да започне производството по оздравяване или обявяване в несъстоятелност.
(44)
Освен това, както се посочва в съображения 57-67 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти твърдят, че прилагането на „процедурата“, установена със закона от 16 юли 1980 г., вместо колективната процедура по общия правен режим не предоставя никакво предимство на кредитора. Те оспорват нуждата от спазване на критериите за публичност (39) и равностойност (40), заложени в съображение 81 от решението на Комисията за откриване на процедурата, с цел да се прецени дали прилагането на специфична процедура при неплатежоспособност предоставя предимство на дружеството, обект на тази процедура, в сравнение с обхванатите от търговското право предприятия (41), но те се придържат към тези два критерия при анализа на установената със закона от 16 юли 1980 г. процедура. Що се отнася до критерия за публичност френските власти считат, че агенциите за кредитен рейтинг правилно посочват процедурата като приложима в случай на неплатежоспособност на EPIC, докато по отношение на критерия за равностойност те разграничават два случая в зависимост от това дали се прилага изискване за непрекъснатост на обществена услуга, като същевременно отбелязват, че поради финансовото положение на публичноправната организация ФИП и на нейните дъщерни дружества няма вероятност за недостиг на активи на групата ФИП, чиито налични средства и инвестиции (150,3 млн. EUR) към края на 2007 г. възлизаха на около пет пъти размера на заемите и финансовите дългове (25,2 млн. EUR):
а)
При липса на изискване за обществена услуга или при недостиг на активи на публичноправната организация прилагането на установената в закона от 1980 г. процедура не би поставило кредиторите в по-благоприятно положение, отколкото ако се приложи процедурата по общия правен режим: те биха получили същата сума като кредиторите на юридическо лице по търговското право, а именно сумата, получена в резултат на продажбата на активите, и не биха имали възможност за обжалване в края на процедурата (42), тъй като според Франция не може да се търси отговорност на държавата единствено на основание недостиг на активи. Различават се само два аспекта:
-
липсата на обслужване на кредиторите като цяло: за разлика от процедурата по частното право, при която вземанията се разглеждат в своята цялост и кредиторите се удовлетворяват по низходящ ред на привилегированост и пропорционално на наличните суми, създадената със закона от 16 юли 1980 г. процедура се различава по това, че само действията на кредитора му позволяват да запази правата си. Логиката на закона от 16 юли 1980 г. е „първи дошъл - първи обслужен“;
-
държавният представител е този, който под контрола на административния съдия (контрол за грубо правонарушение, както е установено от Държавния съвет в горепосоченото решение по делото Campoloro), поема функцията, еквивалентна на функцията на ликвидатор и синдик.
б)
Ако трябва да се осигури непрекъснатост на обществената услуга, френските власти допускат, че при упражняване на своите правомощия съгласно закона от 16 юли 1980 г. представителят на държавата би могъл да реши да не се преотстъпват определени активи, които са необходими за изпълнението на обществената услуга. Ако това непреотстъпване на определено имущество не се компенсира от държавата, то би се изразило в по-малка продажба на активи и следователно в намаляване на сумите, които кредиторите могат да получат обратно. Според френските власти подобна процедура не предоставя на кредиторите на публичната организация ФИП по-големи права в сравнение с правата, които биха имали по търговското право. Въпреки това френските власти допускат, че при този вариант има риск от позоваване на безвиновната отговорност на държавата: тя би се изразила в обезщетяване на кредиторите до размера на понесената от тях вреда (до продажната стойност на активите, които държавата заделя за осигуряване на непрекъснатост на обществената услуга). Кредиторите биха били потенциално поставени в същото положение както ако се приложи общият правен режим. Френските власти заключават, че с установеното от закона от 16 юли 1980 г. производство не се предоставя никакво предимство спрямо производството по общия правен режим и следователно не е правно обосновано да се приложи пряко тази процедура по отношение на публичноправната организация ФИП.
(45)
Както се посочва в съображение 68 от горепосоченото решение С 56/2007, към което Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти подчертават, че посочените от Комисията текстове в решението за откриване на процедурата, особено съображение 82 и по-специално инструкцията за кодификация № 02-060-М95 от 18 юли 2002 г. относно финансовото и счетоводно регулиране на националните търговски и промишлени организации на публичното право и ръководството относно финансовата организация за създаването, преобразуването и разпускането на национални публичноправни организации и групи от обществен интерес от 14 ноември 2006 г., не са валидни и не могат да бъдат приложени по отношение на публичната организация ФИП.
(46)
Що се отнася до рекапитализацията на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП, френските власти на първо място считат, че повдигнатият въпрос в съображение 80 от решението за откриване на процедурата не би следвало да се взема предвид за доказването на евентуална държавна гаранция, а по-скоро за определянето на потенциалните последици от подобна гаранция, която евентуално би поставила публичната организация ФИП и нейните дъщерни дружества в привилегировано положение поради съществуването на по-благоприятни условия за рекапитализация. В съответствие с това те считат, че доводите на Комисията се основават на погрешни идеи:
-
От една страна Комисията допуска грешка в разсъжденията си по отношение на евентуалната подкрепа, която публичната организация ФИП би оказала на своите дъщерни дружества чрез прехвърляне на средства в рамките на групата, тъй като условията, при които дружеството майка, било то и юридическо лице на публичното право, може да подпомага изпаднало в затруднение дъщерно дружество се регламентират от дружественото право (43) и по никакъв начин не са свързани с понятието за дружество по смисъла на конкурентното право.
-
От друга страна френските власти оспорват твърдението, че статутът EPIC на публичноправната организация ФИП и държавната гаранция, която този статут включва, могат при необходимост да ѝ позволят по-лесно да извърши рекапитализация на дъщерните си дружества в сравнение с частноправните дружествата-майки. Според френските власти фактът, че едно дружество понася временно загубите на едно от своите дъщерни дружества, е част от нормалното функциониране на дадена група от дружества, както впрочем е постановил и Съдът на Европейския съюз (44), а намесата на публичен инвеститор, който действа по същите правила, по които действа и частният инвеститор, не съдържа елементи на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (45). Такъв е именно случаят с публичноправната организация ФИП, която разполага с правната възможност (а не задължение) да рекапитализира дъщерно дружество, изпаднало в затруднение, по същите критерии за оценка като всеки разумен инвеститор. На последно място френските власти оспорват твърдението, че дружествата със статут EPIC разполагат с каквато и да е възможност за „директен достъп“ до „бюджетните сметки“. Те уточняват, че бюджетният механизъм на „сметката за финансова помощ“, регламентиран с член 24 от LOLF, предвижда установяването на ограничени кредитни сметки (чиито таван е фиксиран от закона за бюджета), които позволяват на държавата при желание и възможност (по-специално съгласно правото на Европейския съюз) да отпусне средства на различни организации. Според френските власти EPIC нямат „пряк достъп“ до тези сметки.
5.1.2 ЛИПСА НА КАКВОТО И ДА Е БИЛО ПРЕДИМСТВО ЗА ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП И ЗА НЕЙНИТЕ ДЪЩЕРНИ ДРУЖЕСТВА
(47)
На първо място френските власти считат, че горепосоченото известие относно гаранциите не позволява да се стигне до заключението за наличие на предимство в конкретния случай, че разширяването на евентуалните предимства, от които ФИП би се ползвала поради своя статут на EPIC, така че да обхванат нейните дъщерни дружества - акционерни дружества, към които е приложим общият правен режим - би било в противоречие с установената от Комисията практика при вземане на решения и че в случая не е приведено доказателство за реално икономическо предимство за публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества.
(48)
Френските власти считат, че Комисията прави погрешно тълкуване на точка 1.2 от горепосоченото известие относно гаранциите, в което се „(…) приема за помощ под формата на гаранции по-благоприятните условия на финансиране, получени от предприятия, чиято правна форма изключва процедура на ликвидация или несъстоятелност или предвижда изрична държавна гаранция или покритие на загубите от държавата“:
-
На първо място френските власти оспорват твърдението, че в качеството си на EPIC публичноправната организация ФИП притежава правен статут, изключващ всякаква възможност за процедура на ликвидация или несъстоятелност или други производства при неплатежоспособност; Комисията в никакъв случай не е доказала това, а е само предоставила доказателство, че този статут не позволява прилагането на една конкретна процедура (в настоящия случай това е процедурата, установена със закона от 25 януари 1985 г.);
-
На второ място френските власти отричат автоматичното пораждане на връзка между правната и законоустановена невъзможност ФИП да бъде обект на процедура на ликвидация или несъстоятелност и ползването на по-изгодни условия за финансиране на пазарите; Комисията е тази, която при прилагането на точка 1.2 от горепосоченото известие относно гаранциите трябва да докаже предварително съществуването на по-изгодни условия за кредитиране, за да приеме, че едно предприятие, чийто правен статут изключва възможността за производство по несъстоятелност или неплатежоспособност, се ползва от помощ под формата на гаранция.
(49)
Освен това в решението за откриване на процедурата Комисията не е спазила своята практика при вземане на решения при разследването за потенциални предимства за дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП и за съществуването на неограничена гаранция за EPIC. Комисията е разсъждавала по начин, който е в противоречие с разсъжденията ѝ при създаването на La Banque Postale (46): макар последната подобно на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП да е била акционерно дружество, изцяло притежавано от организация със статут, приравним на EPIC, Комисията е счела (и то отделно от поетите от Франция ангажименти в този случай), че правният статут на акционерно дружество от общия правен ред сам по себе си позволява да се изключи възможността за наличие на каквато и да е било неограничена гаранция за дъщерното дружество. Според френските власти от същото разсъждение би трябвало да се заключи, че дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП, които също имат статут на акционерни дружества по общия правен ред, не се ползват с неограничена гаранция, евентуално отпусната поради статута EPIC.
(50)
На последно място Комисията не е доказала съществуването на реално икономическо предимство за публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества, като в решението за откриване на процедурата се е позовала на условия за финансиране, „считани“ за по-благоприятни, без да представи надлежно доказателство. Съгласно съдебната практика на Европейския съюз от Комисията в конкретния случай се изисква да докаже, че статутът EPIC на публичноправната организация ФИП ѝ е позволил в действителност да получи по-благоприятни условия за финансиране (47). В допълнение към това френските власти са предоставили редица сведения по време на производството, които демонстрират, че от статута EPIC на публичноправната организация ФИП не е произтичало и че не е било възможно да произтече каквото и да е било финансово предимство за публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества и че по-специално преобразуването на публичноправната организация ФИП се е осъществило при спазване на общия принцип за непрекъснатост на обществената услуга, по-специално по отношение на нейната дейност, организация, счетоводен и финансов режим (ресурси и счетоводни и финансови правила) и фискален режим.
(51)
Френските власти считат, че посочените предходни елементи свидетелстват, че:
-
Финансовото положение на публичноправната организация ФИП е добро, което обезсмисля въпроса за евентуална ликвидация и следователно за намеса на държавата като последна инстанция.
-
Финансовата ситуация на публичноправната организация ФИП и на нейните дъщерни дружества в краткосрочен план е различна за всеки от тези субекти и е резултат от конкретни преговори, проведени intuitu personae с техните банки.
-
Правоотношенията между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества и техните доставчици и клиенти не биха породили привилегировани условия, произтичащи от очакването на тези доставчици и клиенти за държавна гаранция;
(52)
Френските власти заключават, че:
-
Направеният от Комисията анализ в решението за откриване на процедурата може да се оспори: публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества не се ползват с каквато и да е била държавна гаранция;
-
Комисията не е доказала наличието на предимство за публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества, което произтича от статута EPIC на ФИП;
-
Следователно Комисията не е доказала наличието на държавна помощ в полза на публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества.
5.2 ПРЕДЛОЖЕНИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(53)
Независимо от това, за да разсеят всякакво съмнение от страна на Комисията, френските власти посочиха, че ако Комисията се съгласи да приключи процедурата с решение за липса на помощ съгласно член 7, параграф 2 от процедурния регламент, те имат готовност да осъществят следните мерки:
-
изясняване на декрета за прилагане на закона от 16 юли 1980 г.;
-
включване на бележка, уточняваща липсата на гаранция, в договорите на публичноправната организация ФИП, които включват задължаване;
-
включване на бележка, уточняваща липсата на гаранция, в договорите за финансиране на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП.
5.2.1 ИЗЯСНЯВАНЕ НА ДЕКРЕТА ЗА ПРИЛАГАНЕ НА ЗАКОНА ОТ 16 ЮЛИ 1980 Г.
(54)
Както се посочва в съображения 94-96 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти предлагат да се изясни тълкуването на закона от 16 юли 1980 г., като се внесе изменение на член 3-1, четвърта алинея от декрета за прилагането (48). Според тях предлаганото изменение има за цел да разсее всякакво съмнение по отношение на израза „ги предоставя“ при уреждането на правомощието за надзор, предоставено на префекта или на надзорния орган, като занапред последните ще бъдат длъжни да намерят необходимите ресурси в рамките на бюджета на органа на местната власт или на организацията (49). Според френските власти това предложение изключва възможността при упражняване на надзорните си правомощия представителят на държавата да може да увеличи ресурсите на съответната местна власт или публичноправна организация чрез държавна субсидия или вливане на държавни ресурси.
5.2.2 ВКЛЮЧВАНЕ НА БЕЛЕЖКА, УТОЧНЯВАЩА ЛИПСАТА НА ГАРАНЦИЯ, В ДОГОВОРИТЕ НА ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП, КОИТО ВКЛЮЧВАТ ЗАДЪЛЖАВАНЕ
(55)
Както се посочва в съображения 97-100 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти оспорват становището на Комисията (50), че може да се търси отговорност от държавата единствено на основание неплатежоспособност на публичноправната организация ФИП. Въпреки това френските власти представят предложение, основано на изключението за поетия риск (срв. решения на Държавния съвет по делата Sille (51) и Meunier (52)), като по аналогия на своето предложение по пощенското дело предлагат официално да потвърдят пред кредиторите на публичноправната организация ФИП, че вземането им не се ползва с държавна гаранция и че в случай на неплатежоспособност държавата не следва да поеме финансовите задължения на предприятието за плащане на вземането. Следователно потенциално заинтересованите лица, изпаднали напълно съзнателно в такова положение, не биха имали право на обезщетение. Ето защо френските власти поемат съвместен ангажимент с публичноправната организация ФИП да включват за всяка операция следната забележка в договора за финансиране (за всеки обхванат от договора инструмент):
„Емитирането на средства/програмата/заемът не се ползват с никаква пряка или косвена гаранция от страна на държавата. В случай на изпадане в неплатежоспособност държавата не може да бъде задължена да замести финансово ФИП за изплащане на дълга“.
(56)
Както се посочва в съображение 101 от горепосоченото решение С 56/2007, към което Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти взеха предвид съмненията, изразени от Комисията в съображение 71 от решението за откриване на процедурата, което гласи, че от една страна изключването на приет риск е правило, установено в съдебната практика, което може да претърпи развитие, и че от друга страна подобно правило се основава на инструменти от вторичното законодателство, които могат да не се вземат предвид при възникване на конфликт, и на последно място че предложението на френските власти не покрива всички възможни случаи, тъй като вземанията могат да бъдат не само финансови, но също така от търговско или от друго естество.
(57)
Както се посочва в съображения 102-104 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, след като припомниха своето принципно противопоставяне на позицията на Комисията по отношение на търсенето на безвиновна отговорност на държавата единствено на основание недостиг на активи на публичноправната организация ФИП, френските власти предоставиха допълнителни аргументи, за да отговорят на тези съмнения:
а)
Френските власти смятат, че първото възражение на Комисията на практика означава, че дори в националното законодателство на дадена държава-членка да не се предвижда такава разпоредба, рискът от обрат в съдебната практика, т.е. от промяна в националното законодателство, сам по себе си би бил достатъчен за създаване на държавна гаранция. Комисията не трябва да обосновава потенциална мярка за помощ с евентуална промяна в правото, което в настоящия случай е малко вероятно, тъй като изключването на приет риск представлява общ принцип на публичното право, потвърден многократно в съдебната практика, който никога не е бил оспорван и е бил широко обсъждан.
б)
Що се отнася до второто възражение френските власти признават, че законът и регламентът имат превес над договора и че една спорна клауза винаги може да се анулира. Въпреки това те считат, че това възражение не се обосновава с текст от по-висше равнище, че то не е подкрепено с доказателства и следователно няма юридическа сила;
в)
На последно място, що се отнася до третото възражение френските власти считат, че то се основава единствено на предположение за евентуално вярване или очакване от страна на доставчиците за държавна гаранция върху тяхното вземане, което само по себе си не е достатъчно да обоснове наличието на предимство, като вместо това твърдението трябва да се подкрепи с доказателство, че публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества в действителност са се ползвали с подобно икономическо предимство.
(58)
Въпреки това, както се посочва в съображение 106 от горепосоченото решение С 56/2007, към което Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти посочват, че са готови да разширят предложението си за вписване на бележка за липса на гаранция към всички договори, които включват задължаване, така че да се предотврати всяка възможност за търсене на безвиновна отговорност от държавата единствено на основание неплатежоспособност на публичноправната организация ФИП.
5.2.3 ВКЛЮЧВАНЕ НА БЕЛЕЖКА, УТОЧНЯВАЩА ЛИПСАТА НА ГАРАНЦИЯ, В ДОГОВОРИТЕ ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА ДЪЩЕРНИТЕ ДРУЖЕСТВА AXENS, BEICIP-FRANLAB, PROSERNAT НА ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП
(59)
Освен това с цел допълване на предложения инструмент френските власти отправят допълнително предложение до Комисията, подобно на предложението, отправено при създаването на Banque Postale, което представлява ангажимент, свързан с условията за отпускане на заеми на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat) на пазара, при извършването на всяка операция в договора за финансиране да се отбелязва писмено (за всеки обхванат от договора инструмент), че „съгласно френското право (по-специално необходимостта от изрично законово разрешение за всяка гаранция) настоящата операция по финансиране няма да се ползва от никаква гаранция, от каквото и да е естество, пряка или непряка, от страна на държавата“.
(60)
Както се посочва в съображения 107-110 от горепосоченото решение С 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, френските власти считат, че двете предложени мерки за изясняване (които са разгледани подробно в съображения 55 и 59) поясняват правата на кредиторите на публичноправната организация ФИП, така че Франция не следва да се счита съгласно изложеното от Комисията в съображение 87 от решението за откриване на процедурата за „отговорна за породените очаквания на кредиторите на публичноправната организация ФИП по отношение на съществуването на гаранция“ или пък че умишлено поддържа „неясно правно положение“, което „предоставя предимство на публичноправната организация ФИП и може да включва изразходването на държавни средства“.
5.3 ДОПЪЛНИТЕЛНИ СЪОБРАЖЕНИЯ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(61)
В писмата си от 16 юли 2010 г. и от 26 ноември 2010 г. френските власти предоставиха допълнителни съображения, които според тях свидетелстват за липсата на държавна помощ за публичноправната организация ФИП.
(62)
На първо място, като припомнят делото France Télécom (53), френските власти подчертават в писмото си от 16 юли 2010 г., че Съдът на Европейския съюз е потвърдил задължението на Комисията да докаже съществуването на реално предимство с оглед установи съществуването на държавна помощ. Те считат, че в конкретния случай неограничената гаранция, която според Комисията произтича от статута на публичноправната организация ФИП, в действителност не ѝ предоставя никакво икономическо предимство. С писмо от 26 ноември 2010 г. френските власти уточняват, че според тях доказателствената тежест се носи от Комисията. По този въпрос те припомнят установените в съдебната практика на Европейския съюз изисквания в областта на доказването и мотивирането, по-специално от Първоинстанционния съд по горепосоченото дело France Télécom и от Съда на Европейския съюз по дело Krantz (54) и наскоро в Deutsche Post AG (55). Френските власти считат, че представеният от Комисията анализ в конкретния случай се основава „в по-голяма степен на хипотези, отколкото на анализ in concreto“.
(63)
Освен това френските власти считат, че Комисията е на мнение, че публичноправната организация ФИП би могла да се ползва от предимство на три равнища: i) на равнище отношения с банкови и финансови институции, ii) на равнище отношения с доставчиците и iii) на равнище връзки с трети промишлени партньори, които прибягват до изследователски услуги.
(64)
Що се отнася до връзките на публичноправната организация ФИП с финансовите и банковите институции, френските власти считат, че досега публичноправната организация ФИП не се е облагодетелствала от каквото и да е било предимство от своя статут EPIC. Те предоставят на Комисията доводи, свидетелстващи, че: i) в дългосрочен план публичноправната организация ФИП няма никакви задължения за 2005, 2006 и 2007 г. (56), както и за 2008 и 2009 г., ii) в средносрочен план публичноправната организация ФИП със сигурност ежегодно е провеждала преговори за кредитни линии, разкрити в различни банкови институции, но е получавала лихви, сравними с пазарните, и във всеки случай никога не е използвала тези кредитни линии и на последно място iii) в краткосрочен план задлъжняването на публичноправната организация ФИП е било почти нулево или нулево за въпросния период.
(65)
Що се отнася до отношенията с доставчиците френските власти считат, че в качеството ѝ на възлагащ орган, публичноправната организация ФИП е подчинена на условията за публичност и конкуренция от наредба № 2005-649 от 6 юни 2005 г. (57) и че следователно не може да се ползва с каквото и да е предимство. В писмото си от 26 ноември 2010 г. френските власти отново изтъкват този анализ и уточняват, че подлагането на поръчките на публичноправната организация ФИП на тръжна процедура съгласно Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (58) според тях представлява достатъчна гаранция за избягване на нарушения на конкуренцията на пазара. Според Франция, поставяйки в състояние на конкуренция своите доставчици съгласно задълженията, произтичащи от правото на Европейския съюз, публичноправната организация ФИП не би могла да бъде обвинена, че извлича неправомерна полза, най-малкото заради липсата на каквото и да е специфично доказателство. Те подчертават, че достъпът до електронните системи за покупко-продажба е бил улеснен именно с цел ефективност на обществената поръчка, като в съображение 13 от Директива 2004/18/ЕО се посочва например, че „Тази техника за покупки дава на възлагащия орган […] особено голям избор от оференти […] и следователно да гарантира оптимално изразходване на обществените средства в резултат на широка конкуренция“. В тази връзка те посочват доклад (59) на Комисията, в който се заключава за положителното въздействие на правната уредба относно обществените поръчки върху понижаването на цените, което се представя като „социална полза“, в резултат на по-справедлива конкуренция между оферентите. Поради това, ако „припише“ тези икономиии на статута EPIC на публичноправната организация ФИП, позицията на Комисията би била в разрез с духа на директивата, съгласно която процедурите за подбор са основната движеща сила за по-добра конкурентоспособност и водят до понижаване на цените на обществените поръчки.
(66)
На последно място, що се отнася до отношенията на публичноправната организация ФИП с нейните клиенти, Франция уточнява, че съответните договорни дейности за научни изследвания обхващат съответните услуги на публичноправната организация ФИП, поискани от клиент, трета страна или дъщерно дружество, по въпроси от сферата на компетентност на публичноправната организация ФИП, като те не водят до стратегически интереси на публичноправната организация ФИП по отношение на правото на собственост върху постигнатите резултати, възможно е да разширяват познанията и компетенциите на публичноправната организация по отношение на изпълнението на програми за научноизследователска и развойна дейност, които тя осъществява, и не попадат в обхвата на изключителната сфера на дейност на дъщерните дружества. Френските власти отбелязват, че за предоставянето на научноизследователските услуги, от които тези клиенти се възползват, се разчита на специфично оборудване и експертен опит.
(67)
В тази връзка Франция заявява, че дори публичноправната организация ФИП да извлича полза от своя статут EPIC при извършването на своите икономически дейности, това предимство не би имало никакво съществено въздействие върху пазара. По-специално то не би могло да наруши конкуренцията, нито да засегне търговията между държавите-членки. По отношение на периода след промяната на статута на публичноправната организация ФИП (която бе извършена през юли 2006 г.) френските власти все пак признават, че публичноправната организация ФИП евентуално е могла да се възползва от облекчение на разходите поради липсата на поети гаранции за добро изпълнение, което обаче все пак представлява незначителна сума въз основа на обичайно изискваните суми от банките и застрахователните дружества за предоставянето на този вид услуга. Френските власти заключават, че подобен факт не би имал характера на предимство, нещо, което поставя под въпрос самото съществуване на държавна помощ по отношение на публичноправната организация ФИП.
6 СЪОБРАЖЕНИЯ НА ТРЕТИ СТРАНИ И МНЕНИЕ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
6.1 СЪОБРАЖЕНИЯ НА ДРУЖЕСТВО UOP LIMITED
(68)
В писмото си от 28 ноември 2008 г. дружество UOP Limited обосновава своя правен интерес като трета заинтересована страна по процедурата (60) и след това излага няколко съображения от общ характер и посочва, че според него организацията, която то нарича „ФИП/Axens“, се ползва с държавна гаранция:
-
Групата, съставена от публичноправната организация и нейното дъщерно дружество Axens - „ФИП/Axens“, се възприема безспорно като организация с публичноправен статут на пазара (5.1.1);
-
Отдаването на статут EPIC на „ФИП/Axens“ е позволило и продължава да позволява значително нарушаване на конкуренцията на пазара за технологиите на процеси, в който извършва дейност и дружеството UOP Limited, тъй като този статут създава предимства в отношенията с доставчиците, капиталовложителите и клиентите (5.1.2).
6.1.1 ВЪЗПРИЕМАНЕ НА ГРУПАТА „ФИП/AXENS“ ОТ СТРАНА НА ПАЗАРА
(69)
Според дружеството UOP Limited аргументът на френските власти, съгласно който Axens и останалите дъщерни дружества на ФИП представляват различни икономически организации, е невалиден. Комисията правилно изтъква, че i) публичноправната организация ФИП притежава изцяло Axens; ii) извършването от Axens на ИРД за публичноправната организация ФИП отразява стратегически приоритети на държавата; iii) лица от управата на публичноправната организация ФИП участват в управлението на Axens; iv) Axens има сключен изключителен договор с публичноправната организация ФИП, който е от решаващо значение за икономическата дейност на дъщерното дружество; и v) по-специално е сключено споразумение за правото на първо използване и за осигуряването на персонал.
(70)
Освен изложените в предходното съображение обстоятелства дружеството UOP Limited добавя, че имиджът на ФИП и Axens, който те придават на своите отношения, както и възприемането им от страна на пазара също представляват определящи фактори:
-
ФИП и Axens се представят на пазара като единна икономическа организация „ФИП/Axens“. В интернет сайта на Axens се отбелязва по-специално, че „дружеството от близо петдесет години насам базира своята дейност на успехите на ИРД и промишлени успехи“ (61). Освен това рекламите на технологиите на Axens се позовават на публичноправната организация ФИП. Впрочем, служителите на Axens и на публичноправната организация ФИП понякога са посещавали заедно своите лицензополучатели.
-
В пресата за отрасъла се дава пример за възприемането на „ФИП/Axens“ като единна икономическа организация от страна на пазара. Дружеството UOP Limited по-специално приложи откъси от публикации в пресата, в които се посочват извършваните от „ФИП/Axens“ дейности в областта лицензите на технологични процеси или се посочва предоставянето на такива лицензи от публичноправната организация ФИП чрез посредничеството на нейното дъщерно дружество Axens. Освен това дружеството UOP Limited предостави примери от статии или презентации, в които служители на Axens оставят да се разбере, че публичноправната организация ФИП счита, че Axens извършва „всички съответни дейности на промишления отдел и бившето дружеството Procatalyse.“
6.1.2 ПРЕДИМСТВА, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ СТАТУТА EPIC
(71)
Дружеството UOP Limited посочва, че фактът, че доставчиците и клиентите считат, че Axens разполага с неограничени средства от държавата за финансирането на дейността си, ѝ предоставя значително предимство на пазара. Въпреки че става въпрос само за възприемането от страна на пазара, този елемент ще има по-голяма важност в условията на световната икономическа криза.
(72)
Що се отнася до клиентите, гаранциите, които организацията „ФИП/Axens“ би предоставила, биха имали особено голямо значение на пазара, където клиентите ще вземат под внимание дългосрочните икономически съображения преди да изберат дадена технология. Като дава пример за „ароматни комплексни съединения“, дружеството UOP Limited обяснява по същество, че преди да се приложат подобни технологии клиентите трябва да инвестират значителни средства за проектирането и изграждането на производствени съоръжения, за които са необходими много години работа. Успехът на тези промишлени комплекси обаче би бил свързан с ефективността на използваните технологии, за които клиентите биха изисквали в общия случай да получат гаранция (62) от търговеца на процесите. В случай че не бъде постигнато изискваното ниво на ефективност те няма да се поколебаят да потърсят отговорност от лицензиара и да поискат спазването на строги задължения за компенсации. Поради това платежоспособността на лицензиара в дългосрочен план е важен елемент при избора на купувачите, не само заради спазването на договорните задължения, но и заради възможностите за ИРД, които са гаранции за бъдещи подобрения на ефективността на придобития процес. Поради това организацията „ФИП/Axens“, която пазарът възприема като зависима от държавата, разполага с предимство в сравнение със своите конкуренти, тъй като купувачите нямат конкретно основание за съмнение за нейното оцеляване в дългосрочен план.
(73)
Що се отнася до доставчиците, дружеството UOP Limited счита, че организацията „ФИП/Axens“ може да предлага преференциални условия в сравнение със своите конкуренти; по този въпрос то се позовава на подписаните съвместни договори от ФИП и Axens, посочени в решението за откриване на процедурата.
(74)
Що се отнася до финансовите пазари, дружеството UOP Limited счита, че организацията „ФИП/Axens“ се ползва с преференциални условия и лихвени проценти на капиталовите пазари поради ролята на държавата като гарант от последна инстанция. Освен това в контекста на финансова криза присъствието на държавата и сигурността, която тя представлява за инвеститорите, позволява привличането на частни капитали в условията на недостиг на средства. Конкурентните предприятия нямат достъп до такова финансиране или биха могли да получат такова финансиране единствено при не толкова добри икономически условия. Според дружеството UOP Limited последиците от финансовата и икономическата криза засилват още повече потенциала на мярката за нарушаване на конкуренцията.
(75)
В писмото си от 23 януари 2009 г. дружеството UOP Limited препраща към своите предходни съображения, както и към съображенията, предоставени в рамките на процедурата относно горепосоченото решение C 51/2005. То счита, че тази информация предоставя достатъчно факти, доказващи значението на платежоспособността на договарящите се страни по отношение на съответния пазар на лицензии за процеси. То отново посочва аргумента, според който клиентите на организацията „ФИП/Axens“ биха предположили, че се намират в търговско отношение с държавна организация, за чиято дългосрочна жизнеспособност няма никакъв риск. На последно място дружеството UOP Limited приканва Комисията да анализира споразуменията, сключени между Axens и неговите клиенти, като посочва, че е убедено, че те не съдържат никаква разпоредба, чрез която може да се ограничи отговорността на равнището на Axens.
6.2 МНЕНИЕ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО СЪОБРАЖЕНИЯТА НА ДРУЖЕСТВО UOP LIMITED
(76)
В писмото си от 22 юни 2009 г. френските власти считат, че съображенията на дружество UOP Limited са „основани върху грешни, дори напълно неверни твърдения и в никакъв случай не се базират на факти, които доказват съществуването на държавна помощ за публичноправната организация ФИП или Axens“.
(77)
По същество френските власти приемат за неуместно формулираното твърдение, според което пазарът възприема „ФИП/Axens“ като публичноправна организация, която се възползва от предимства по отношение на клиенти, доставчици и финансови пазари, и отхвърлят твърдението, че организацията „ФИП/Axens“ представлява държавен орган, който е без проблеми за дългосрочната си жизнеспособност.
(78)
Френските власти развиват два аргумента:
-
На първо място организацията „ФИП/Axens“ не е държавен орган, разполагащ с неограничени ресурси; освен това нищо не доказва, че тази организация се възприема като такава на пазара (6.2.1).
-
На второ място на Axens не се предоставя никакво предимство на пазара със статута EPIC на публичноправната организация ФИП (6.2.2).
6.2.1 „ФИП/AXENS“ НЕ Е ДЪРЖАВЕН ОРГАН, РАЗПОЛАГАЩ С НЕОГРАНИЧЕНИ РЕСУРСИ
(79)
За разлика от това, което UOP Limited твърди, според френските власти доставчиците и клиентите на организацията „ФИП/Axens“ не възприемат това предприятие като „държавен орган“, ползващ се с неограничени ресурси.
(80)
На първо място френските власти препращат към правния анализ, който предоставиха на Комисията, както и към своите предходни съображения, които според тях доказват, че със статута EPIC на публичноправната организация ФИП по никакъв начин не се предоставя никаква гаранция от държавата.
(81)
На второ място френските власти отбелязват, че дружеството UOP Limited се позовава на „предполагаемо вярване в неограничена гаранция на държавата в полза на ФИП/Axens“, каквото не съществува в правото и което само по себе си не е достатъчно да се обоснове наличие на държавна помощ.
(82)
На трето място, дори и да се предположи, че публичноправната организация ФИП се ползва с държавна гаранция, което френските власти оспорват, би било погрешно да се счита, че подобна гаранция се отнася и към дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП поради това, че последната и нейните дъщерни дружества образуват икономическа група по смисъла на конкурентното право. Всъщност според Франция, в качеството си на организации на частното право, подчинени на дружественото право, дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП и в частност Axens не са обхванати от такава гаранция, тъй като предложената от дружеството UOP Limited теория за „автоматично разширяване“ на гаранциите в дадена група е в разрез с принципа за автономия на дружествата. Понятието за група, което може да има значение в конкурентното право, не се признава в дружественото право, а отпускането на гаранции в дадена група се подчинява на строги формални и материални изисквания. Именно такъв е случаят с публичноправната организация ФИП, която предоставя разрешение от Управителния съвет по силата на член 7 от нейния устав. Освен това френските власти считат, че Комисията е отчела този въпрос, тъй като е заключила, че „правният статут на Banque Postale (юридическо лице на частното право) сам по себе си е достатъчен, за да се изключи наличието на неограничена гаранция за Banque Postale (63)“.
6.2.2 AXENS НЕ СЕ ПОЛЗВА С НИКАКВО ПРЕДИМСТВО НА ПАЗАРА ПОРАДИ СТАТУТА EPIC НА ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП
(83)
Френските власти считат, че представеният от UOP Limited аргумент, според който пазарът е споделял вярването, че организацията „ФИП/Axens“ е държавна организация с неограничени ресурси и възползваща се от предимства както по отношение на клиентите, така и по отношение на доставчиците и кредиторите, не се базира на „нито едно сериозно основание“ и освен това „неоспоримо се опровергава от фактите“.
(84)
Френските власти предоставиха служебно известие на дирекцията по правни въпроси и споразумения (AJA) на Axens, озаглавена „Принципи на правна сигурност на Axens“ (64), в която се уточняват отношенията, които поддържат ФИП и Axens. Тези отношения се уреждат изрично от общото правило, според което Axens не иска гаранция от дружеството майка по каквато и да е причина. Френските власти уточниха, че по отношение на това правило за липса на гаранция не е възможна никаква дерогация. Освен това този принцип се припомня in extenso в документа със следните думи: „ФИП не обезпечава действията или бездействията на Axens“. Френските власти уточниха, че това правило се прилага по отношение на всеки договор или проект, който Axens може да сключи или да осъществи с клиентите, доставчиците или на финансовите пазари.
6.2.2.1 Относно отношенията на Axens с неговите клиенти
(85)
Според Франция дружеството UOP Limited прави неоснователно заключение за значението на държавната гаранция върху дългосрочното финансово положение на Axens, по-специално по отношение на договорните гаранции и задълженията за поддръжка, предвидени по принцип в лицензионните споразумения (65), и не обосновава причините, поради които е „убедено, че Комисията няма да открие никаква разпоредба за ограничаване отговорността на равнището на Axens“.
(86)
В това отношение френските власти уточниха, че описаната в съображение 84 разпоредба (според която дъщерното дружество не прави никакво искане за гаранция от дружеството майка) се прилага и по отношение на всяка гаранция, за която Axens би водило преговори или би сключило с клиент. Френските власти подкрепиха аргумента си с примера за „ароматните комплексни съединения“, посочен от дружеството UOP Limited в неговите съображения. Френските власти уточниха, че по принцип Axens избира да ограничи своята отговорност до определена част от размера на лицензионното възнаграждение […] (*). Поради това тази политика на ограничение на гаранциите, която представлява един от принципите за правна сигурност на Axens, ясно се различава от практиките на други предприятия, работещи в тази сфера, които според френските власти са склонни да отпускат неограничени гаранции в определени случаи.
(87)
На последно място френските власти припомнят, че задълженията за поддръжка/ремонт, приложими в случай на бедствие, не задействат финансово покритие от публичноправната организация ФИП:
а)
в случай на неизпълнение на задълженията на Axens предложеният от неговите застрахователи размер на средствата чрез различните застрахователни линии на своята световна програма би бил много по-висок от тавана на отговорност, който Axens е договорил със своите лицензополучатели;
б)
капацитетът за незабавно или бързо мобилизиране на средства на Axens, по-специално поради неговата ниска задлъжнялост, също е много важен;
в)
в споразуменията, сключени между публичноправната организация ФИП и Axens изрично се ограничава отговорността на публичноправната организация ФИП в случай на неизпълнение на задълженията на Axens по даден лиценз до непременно ограничен размер, поради обвързаност с получаваното от публичноправната организация ФИП лицензионно възнаграждение;
г)
застрахователят, който е сключил договор за гражданска отговорност с Axens, би отхвърлил изрично всеки иск, насочен срещу публичноправната организация ФИП, независимо от основанието.
(88)
Френските власти заключават, че позицията на дружеството UOP Limited относно съществуването на предполагаемите предимства, които Axens получава на пазара за лицензиране на процеси, е погрешна, по-специално дотолкова доколкото Axens не е преставал да води политика за ограничаване на гаранциите за отговорност, предоставяни на своите клиенти.
(89)
В писмото си от 8 септември 2009 г. френските власти уточниха, че ограничаването на отговорността по отношение на клиентите е предвидена едновременно в споразумението за рамков лиценз (66) и в споразумението за лиценз на продукти (67), сключени между публичноправната организация ФИП и Axens и влезли в сила на 1 януари 2001 г. В тези два договора се предвижда, че ако Axens може да докаже, че неспазването на задълженията е поради предоставените услуги от публичноправната организация ФИП, финансовата отговорност на последната ще се ограничи до процент (68) от реално получените от публичноправната организация ФИП суми за лицензионни възнаграждения pro rata на продажбата, която е довела до подаване на жалба (при лиценз на продукт), и до съоръжението, предмет на подлиценз или до продажбата, осъществена в рамките на подлиценз, довела до подаване на жалба (при рамков лиценз). С други думи отговорността на публичноправната организация ФИП не може да надхвърли 100 % от получените суми. Освен това в рамковия лиценз се предвижда, че Axens адаптира отпуснатите финансови гаранции на получателите на подлицензи в областта на техническата ефективност на процесите. Следователно публичноправната организация ФИП не носи отговорност за техническите гаранции, които Axens отпуска на своите клиенти.
(90)
Освен това е редно да се уточни, че в лицензионните договори между Axens и клиентите му симетрично се предвижда, че финансовата отговорност на Axens обикновено е ограничена до […] (*) % от лицензионните възнаграждения, изплащани за всяко съоръжение, обект на жалба. Ако поради търговски съображения отпусната от Axens гаранция на негов клиент се окаже по-висока от тази, която му е предоставена от публичноправната организация ФИП, отговорността на ФИП е изцяло независима от тази на Axens. Същият принцип се прилага по отношение на всеки лиценз, който публичноправната организация ФИП дава на трети организации, различни от дъщерните ѝ дружества.
(91)
На последно място френските власти добавиха, че водещият принцип за публичноправната организация ФИП е ограничаване на отговорността спрямо клиентите ѝ (дъщерни дружества или организации извън групата), когато предоставя услуги за сметка на последните (проучвания, изследвания по поръчка, изпитвания и т.н.). В такъв случай поетата от публичноправната организация ФИП отговорност се състои в задължение за коригиране на извършената дейност, докато във финансов план принципът е, че отговорността се ограничава до […] (*) % от реално изплатеното възнаграждение с таван, който вероятно може да стигне […] (*) % в зависимост от случая. По този начин, ако клиентът счита, че в осъществената от публичноправната организация ФИП дейност има грешки, последната в никакъв случай няма да бъде задължена повторно да извършва дейността без ограничение.
6.2.2.2 Относно отношенията между Axens и неговите доставчици и относно условията за финансиране на финансовите пазари
(92)
Френските власти отвърлят всяка истинност на твърдението на дружеството UOP Limited, според което чрез предполагаемата вяра в наличието на неограничени финансови ресурси в полза на Axens то получава преференциални условия както от страна на неговите доставчици, така и от страна на финансовите пазари. Според Франция дружеството UOP Limited не е предоставило никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.
(93)
Френските власти считат, че описаното в съображение 84 правило, съгласно което дъщерното дружество не отправя никакви искания за гаранция от дружеството майка, е достатъчно за опровергаване на формулираното от дружеството UOP Limited предположение.
(94)
Освен това, що се отнася до условията, при които Axens, Beicip-Franlab и Prosernat могат да получат заем на финансовите пазари, френските власти припомнят, че те са готови да се ангажират пред Комисията да се посочва писмено във всеки договор за финансиране и за всяка операция, че „съгласно френското право (по-специално необходимостта от изрично законово разрешение за всяка гаранция) настоящата операция за финансиране не се ползва с никаква пряка или непряка гаранция от каквото и да е естество от страна на държавата“ (69).
7 ОЦЕНКА
7.1 НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(95)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС предвижда: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(96)
В конкретния случай за установяването на наличие на държавна помощ е редно най-напред да се провери дали в рамките на мярката, с която Франция предоставя статут EPIC на публичноправната организация ФИП на 7 юли 2006 г., се използват държавни средства (7.1.1) за предоставяне на неограничена държавна гаранция, покриваща икономически дейности (7.1.2). Обхватът на настоящото решение (7.1.3) ще бъде определен от размера на покритието от държавна гаранция и естеството на обезпечените дейности, а след това ще бъде проучено дали чрез въпросната мярка се предоставя избирателно предимство за групата ФИП (7.1.4), което може да засегне търговията между държавите-членки (7.1.5).
7.1.1 ИЗПОЛЗВАНЕ НА ДЪРЖАВНИ СРЕДСТВА ПОД ФОРМАТА НА НЕОГРАНИЧЕНА ГАРАНЦИЯ
(97)
С оглед на нейната особена структура на икономическа група по смисъла на конкурентното право, необходимо е да се проучи потенциалното въздействие на неограничената гаранция на държавата, произтичаща от статута EPIC на публичноправната организация ФИП, върху съвкупността от организации на групата ФИП, т.е. върху самата публичноправна организация и нейните дъщерни дружества в два отделни етапа:
-
Що се отнася до публичноправната организация ФИП, въздействието на неограничената гаранция произтича пряко от статута EPIC: всъщност в качеството си на юридическо лице на публичното право публичноправната организация ФИП не се подчинява на общия правен режим по отношение на оздравяването и съдебната ликвидация на изпаднали в затруднение предприятия. С оглед на тази особеност дружеството майка на групата ФИП би могло да извършва пряко своите икономически дейности при по-благоприятни условия за разлика от други оператори на пазара, които не се ползват от подобна закрила (7.1.1.1).
-
Прякото участие на публичноправната организация и съответно на държавата изглежда невъзможно по отношение на извършваната дейност пряко от частноправните дъщерни дружества на групата ФИП, които сами по себе си са изцяло подчинени на общия правен режим по отношение на обявяването в несъстоятелност. Следователно е подходящо да се проучи дали при евентуален недостиг на активи на дадено дъщерно дружество кредиторите на Axens, Prosernat и Beicip-Franlab биха могли да се възползват от непряка помощ на основание евентуална отговорност на дружеството майка по отношение на неговите дъщерни дружества, която би била равнозначна на гаранционен механизъм (7.1.1.2).
7.1.1.1 Покритие на публичноправната организация ФИП с неограничена държавна гаранция, породена от статута EPIC
(98)
В горепосоченото решение C 56/2007 Комисията заключи (70), че присъщите характеристики на статута на публичноправната организация La Poste (71), и по-специално наличието на гаранция за плащането на индивидуалните вземания и продължаването на съществуването и/или задълженията на La Poste означават, че държавата играе ролята на гарант от последна инстанция по отношение на осъществяваните икономически дейности от публичноправната организация.
(99)
В конкретния случай Комисията счита, че използваните в горепосоченото решение C 56/2007 аргументи в основата си са приложими към статута EPIC на публичноправната организация ФИП и че последната също се намира в особено правно положение както по отношение на плащането на вземанията на кредиторите си, така и по отношение на продължаването на нейното съществуване в случай на неплатежоспособност. По този начин за нуждите на настоящия анализ Комисията ще препраща към изложените аргументи в част 4.1 („Определяне на вида на помощта“) от горепосоченото решение C 56/2007.
A. Гаранция за плащане на индивидуални вземания
(100)
Най-напред е уместно да се провери твърдението на френските власти, че съществуването на гаранция на държавата в полза на EPIC се изключва от законодателството или съдебната практика (а), преди да се докаже, че, ако публичноправната организация ФИП се окаже в ситуация на неплатежоспособност, нейните кредитори биха се ползвали от по-благоприятна процедура в сравнение с кредиторите на предприятията, по отношение на които се прилага общият правен режим.
a) Отхвърляне на съображенията на френските власти
(101)
Противно на това, което твърдят френските власти, Комисията е в състояние да заключи, че френското право допуска съществуването на гаранции по подразбиране и по-специално съществуването на държавна гаранция поради статут на публичноправна организация. Комисията отхвърля съображенията на френските власти на следните основания:
(102)
На първо място Комисията препраща mutatis mutandis към съображения 120-121 от горепосоченото решение C 56/2007, където френските власти заявяват, че в нито един текст или решение не е заложен принципът държавата да гарантира дълговете на EPIC. За разлика от това твърдение Комисията счита, че не съществува текст или решение, в които изрично да се постановява или изключва държавна гаранция в полза на търговските и промишлени организации на публичното право и че тази липса не изключва наличието на гаранцията по подразбиране.
(103)
На второ място Комисията препраща mutatis mutandis към съображения 122-124 от горепосоченото решение C 56/2007, където френските власти считат, че съдебната практика се е произнесла по въпроса за липсата на гаранции, по-специално в решенията по делото Société de l’hôtel d’Albe (72) и по делото Campoloro (73). Що се отнася до първото дело, както това е подчертано от експерта на Комисията в пощенското дело, решението по делото Société de l'hôtel d'Albe не се отнася до точното положение, което е способно да задейства гаранцията (74). Що се отнася до второто дело (75), противно на френските власти Комисията счита, че режимът на отговорност на държавата при следването на процедурата за събиране на дълговете на публичноправните организации има характеристики на гаранционен механизъм.
(104)
На трето място Комисията счита, че представеният от френските власти аргумент по пощенското дело, според което поетите от EPIC дългове от влизането в сила на LOLF на 1 януари 2005 г. насам не могат да се ползват с гаранция по подразбиране, не може да бъде приет:
а)
Комисията подчертава, че промяната на статута на публичноправната организация ФИП е настъпила на 7 юли 2006 г., т.е. след влизането в сила на LOLF. При тези условия не е необходимо да се проучват предоставените от експерта на френските власти аргументи по пощенското дело за евентуалните поети дългове по договори преди 1 януари 2005 г. дори и френските власти да препращат mutatis mutandis към тях в своите бележки. Всъщност поетите преди 1 януари 2005 г. дългове от публичноправната организация ФИП са били извършени от професионална организация по смисъла на въпросния Закон № 43-612 от 17 ноември 1943 г. за управление на професионалните интереси (тоест извършени са от юридическо лице на частното право) и поради това, към момента на тяхното поемане (76) е било невъзможно да бъдат покрити от неограничената държавна гаранция в резултат от предоставения статут EPIC.
б)
Въпреки това Комисията отбелязва, както посочва нейният експерт по пощенското дело и както вече е обяснила в съображение 130 от горепосоченото решение C 56/2007, към което препраща mutatis mutandis, че приложното поле на задължението да се включат в закона за бюджета държавните гаранции, се ограничава до „предоставянето“ на такива гаранции; че поради това предоставянето на гаранция обхваща случаите, в които чрез явно изразена воля държавата решава да предостави гаранция на дадена организация или за дадена дейност; че приложното поле на задължението за вписване на гаранциите в закона за бюджета не обхваща гаранциите, произтичащи от статут или от задължение съгласно съдебната практика, които се считат за подразбиращи се и автоматични; че тази втора категория не е резултат от решение на държавата, а от факта, че държавата се намира във вече съществуваща правна рамка, в която гаранцията е само последица (77).
в)
Комисията стига до същото заключение като заключението в съображение 131 от горепосоченото решение C 56/2007, към което тя препраща mutatis mutandis, че аргументът на френските власти, основан на LOLF, не е убедителен, и че фактът, че в нито един закон за бюджета не е уточнено, че държавата предлага своята гаранция в полза на публичноправната организация ФИП поради статута ѝ, не изключва съществуването на гаранция по подразбиране; че във всеки случай, Комисията не е обвързана от определението на мярката като гаранция във френското право, нито пък с факта, че става въпрос за гаранция, попадаща в приложното поле на LOLF; че единственото уместно определяне на мярката е определяне съгласно правото на Европейския съюз; че в правото на ЕС се признава съществуването на гаранция по подразбиране, когато държава-членка по закон е длъжна да изплати дълг на друго лице в случай на неизпълнение на задълженията на последното (78).
(105)
На четвърто място Комисията отхвърля аргумента на френските власти, че в случай на наличие на държавна гаранция в полза на EPIC ще трябва да се въвеждат мерки за гаранции при всяко създаване на нов EPIC (включително чрез промяна на статута), така че да се защитят правата на кредиторите, възникнали преди това преобразуване и обратното (modus tollens), тъй като подобен механизъм никога не е бил въвеждан (79) и не би имало каквато и да е било гаранция в полза на публичноправната организация ФИП:
а)
Както посочва експертът на Комисията по пощенското дело и както се припомня в съображение 133 от горепосоченото решение C 56/2007, към което Комисията препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че подобно твърдение може да е следствие от твърде разширителното тълкуване на конституционната защита на правото на собственост.
б)
Комисията държи да уточни, както вече направи в съображение 134 от горепосоченото решение C 56/2007, към което препраща mutatis mutandis, че и съгласно правото на собственост не се изисква да се предвиди мярка за гарантиране правата на кредиторите при преобразуване на търговска EPIC в дружество, което подлежи на производствата по оздравяване и съдебна ликвидация, и че липсата на такива мерки не означава липса на гаранция по подразбиране.
в)
Комисията добавя, както е обяснено в съображения 135-136 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, че фактът, че френските власти са решили да предоставят изрична гаранция на La Poste (80), когато през 1990 г. е получила статут, приравним на този на EPIC, не доказва липсата на гаранция по подразбиране в нейна полза.
(106)
На последно място Комисията препраща към частта на настоящото решение относно търсенето на отговорност на държавата и към раздел 4.1.1 A б) 3) от горепосоченото решение C 56/2007 по отношение на цитираната от френските власти (81) статия на г-н Labetoulle, както и към анализа му на съдебната практика по делото Campoloro (82).
(107)
За разлика от твърдението на френските власти, че подобна гаранция според тях се изключва от правните текстове, Комисията отбелязва, че съществуването на гаранции по подразбиране, свързани със статута на публичноправна организация, се потвърждава от обяснителна бележка на Държавния съвет, представена през 1995 г. по делото Crédit Lyonnais, в която наличието на гаранцията по подразбиране се обосновава единствено въз основа на публичноправния характер на организацията (83).
(108)
Както се обяснява в съображения 142-145 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията не споделя тълкуването на френските власти, според което това становище не следва да се прилага по отношение на публичноправната организация ФИП. По-специално тя подчертава, че това становище не препраща нито към задачите, нито нито към наличието или отсъствието на експерт счетоводител в публичноправната организация. В допълнение френските власти не обясняват защо според тях това становище е приложимо само по отношение на публичноправните организации с експерт счетоводител. Освен това Комисията отхвърля съображенията на френските власти, според които становището не следва да се прилага, тъй като предхожда LOLF и противоречи на последващата съдебна практика на Държавния съвет, като Комисията е припомнила в съображение 104 както и в горепосоченото решение C 56/2007, че LOLF не възпрепятства съществуването на държавна гаранция по подразбиране в полза на публичноправната организация ФИП.
(109)
На последно място, както се посочва в съображения 146 и 147 от горепосоченото решение C 56/2007, към които Комисията препраща mutatis mutandis, Комисията взема под внимание обяснителната бележка на министъра на икономиката, финансите и промишлеността от 22 юли 2003 г. относно „Рекапитулация на инструментите за гаранция по подразбиране или изрична гаранция, предоставена от държавата“, чрез която се потвърждава съществуването на гаранции по подразбиране, произтичащи от административен или законодателен акт, който „води до и съдържа финансови последици за държавата“. Тази обяснителна бележка показва, че държавната гаранция може да произтича от различни правни актове (84) и припомня, че създаването на публичноправна организация може да доведе до задействане на държавна гаранция по подразбиране в полза на кредиторите на тази организация (85).
б) Кредиторът на публичноправната организация ФИП е сигурен, че вземането му ще бъде изплатено.
(110)
По примера на предоставеното доказателство в раздел 4.1.1 A б) от горепосоченото решение C 56/2007, към което Комисията препраща mutatis mutandis, Комисията възнамерява да докаже, че в случай на преустановяване на плащанията на публичноправната организация ФИП, кредиторите ѝ биха били в по-благоприятно положение в сравнение с кредиторите на предприятие, по отношение на което се прилагат разпоредбите на търговското право.
(111)
На първо място, що се отнася до публичноправните организации, традиционните ограничения при уреждането на дълг на частноправна организация не са приложими. Въз основа на по-подробно описаните доводи в съображения 150-154 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията заключава по този първи въпрос, че:
-
за разлика от кредиторите на предприятия, подчинени на търговското право, кредиторите на публичноправната организация ФИП (като се има предвид, че последната не се подчинява на общия правен режим по отношение на оздравяването и съдебната ликвидация на предприятия в затруднение) не рискуват вземането им да бъде загубено изцяло или отчасти при възбуждане на съдебно производство за ликвидация;
-
правосубектността на публичноправната организация ФИП не е пречка за съществуването на държавна гаранция;
-
при липсата на изрично ограничение за отговорността на държавата по отношение на публичноправната организация ФИП, кредиторите на последната могат законно да се позоват на принципа, съгласно който държавата поема дълговете на публичноправната организация ФИП, въпреки че последната е юридическо лице.
(112)
На второ място, в случай на погасяване на дълговете на публичноправните организации, постановено със съдебно решение, процедурата, установена със закона от 16 юли 1980 г. (и различни текстове за прилагането му (86)) е по-благоприятна за кредиторите на публичноправната организация ФИП в сравнение със съдебните процедури по общия правен режим, поради причините, подробно обяснени в съображения 113-117, дотолкова доколкото няма вероятност тя да доведе до загубване на вземането, което имат срещу публичноправната организация ФИП.
(113)
В съответствие с посочения анализ в съображения 157-161 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията отбелязва най-напред, че съгласно закона от 1980 г. (87) и мерките за прилагането му (88) държавата се определя като компетентния орган за погасяване на дълговете на публичноправните организации и получава важни правомощия: служебно нареждане за погасяване и за заделяне на достатъчно ресурси.
(114)
По примера на изложените мнения в съображения 162-168 от решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че специфичната процедура, определена в закона от 16 юли 1980 г. и текстовете за прилагането му, е всъщност процедура за погасяване на дълговете, а не производството по ликвидация и че дългът не престава да съществува след като бъде приложена, докато след приключването на производството по ликвидация по общия правен режим съдебното решение за прекратяване поради недостиг на активите без санкция носи забрана за кредиторите да подновят иска си. Комисията също така отбелязва, че тъй като законът от 16 юли 1980 г. и текстовете за прилагането му предвиждат отлагането на нареждането за погасяване във времето и никъде не предвиждат преустановяване на плащанията, те позволяват на кредиторите да предполагат, че необходимите ресурси за плащане на вземането, което имат срещу публичноправната организация, са налични или че ще бъдат налични винаги. Тези два елемента ги водят до извода, че недостигът на ликвидни средства е или само временен, или се покрива според случая от държавата. В противовес няма производство за ликвидация, което да предвижда възможността да се търси отговорност от трето лице за дълговете на неплатежоспособно лице, освен разбира се, когато става въпрос за гарант.
(115)
В съответствие с анализа, развит в съображения 170-180 от решение C 56/2007, към който препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че текстовете на френското право разрешават и дори насърчават държавата да предоставя субсидии на публичноправните организации вместо обичайните банкови кредити при недостиг на ликвидни средства, субсидии, които могат да представляват „допълнителните ресурси“, посочени в закона от 16 юли 1980 г. Тя също така счита, че кредиторите познават тези текстове, така че те с право считат, че надзорният орган ще бъде в състояние да намери необходимите ресурси за уреждане на вземането им. Следователно Комисията счита, че е малко вероятно да се осъществи вариант, при който кредиторът да не получи своето вземане след прилагане на процедурите, установени в закона от 16 юли 1980 г.
(116)
Въпреки това за разлика от своите заключения във връзка с La Poste в горепосоченото решение C 56/2007, Комисията счита, че в настоящия случай собствените ресурси, които могат да бъдат използвани от публичноправната организация ФИП, са сравнително големи, дотолкова доколкото, както френските власти обясниха в съображение 44, наличните средства и инвестиции (150,3 млн. EUR) в края на 2007 г. са възлизали на пет пъти размера на заемите и финансовите дългове (25,2 млн. EUR). По този начин Комисията признава, че при сегашното състояние на финансите на ФИП поне в близко бъдеще изглежда малко вероятно ФИПлипса на собствени ресурси да доведе до невъзможност за публичноправната организация ФИП да се справи със задълженията си и държавната намеса да се окаже необходима.
(117)
Дори подобно положение на недостиг на активи на публичноправната организация ФИП да изглежда малко вероятно понастоящем, това не остава невъзможно в по-дългосрочен план. При подобни условия невъзможността за мобилизиране на ресурсите чрез преотстъпване на имущество води до използването на другите механизми за гаранция (авансови плащания, търсене на отговорност от държавата и др.). Освен това въвеждането на режим за защита на имуществото от законодателния орган би могло да доведе до търсене на безвиновната отговорност на държавата при евентуална неизрядност от страна на публичноправната организация ФИП (89). По тази точка Комисията взема предвид аргумента на френските власти (90), съгласно който, ако държавата определи даден актив, принадлежащ на публичноправна организация ФИП, като „крайно необходим“ за упражняването на функцията ѝ за предоставяне на обществена услуга и следователно се противопостави на неговото преотстъпване, тя няма да бъде длъжна да компенсира чрез гаранционни механизми. Въпреки това Комисията отбелязва, че френските власти са признали (дори и да оспорват, че публичноправната организация ФИП може да извлече полза от това), че изискването за непрекъснатост на обществената услуга се налага на представителя на държавата при изпълнението на установената в закона от 16 юли 1980 г. процедура (91). Комисията също така счита, че подобно решение на публичната власт да не предприема преотстъпване на активи на основание запазване на обществената услуга може да бъде основание за търсене на безвиновна отговорност на държавата поради нарушаване на принципа на равенство пред публичните финансови задължения.
(118)
На трето място, поради вече изложените основания в съображения 185-226 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че в малко вероятния случай, при който установената в закона от 1980 г. процедура няма да позволи изплащане на вземането на кредитора, средствата, които остават на кредитора да търси отговорностт на държавата, имат характеристиките на гаранционен механизъм.
(119)
Въпреки че френските власти считат, че по принцип не може да се търси отговорност на държавата, независимо дали става въпрос за виновна или безвиновна отговорност (92), те признават, че ако съществува изискване за непрекъснатост на обществената услуга и това изискване е задължително за представителя на държавата при изпълнението на определената в закона от 1980 г. процедура, е възможно съдията да се произнесе в полза на обезщетяване на кредитора. Въпреки това в този случай френските власти считат, че кредиторът не би се ползвал от никакво предимство, тъй като неговото обезщетяване би било сравнимо с това, което би получил, ако се приложи общият правен режим. По този въпрос Комисията изтъква някои особености на специалния правен режим, установен със закона от 1980 г.: при действието на общия правен режим на съдебна ликвидация, кредиторите (и по-специално тези, чиито кредит не е обезпечен) в общия случай не успяват да получат вземането си в пълния му размер и най-често дълговете на предприятие в ликвидация не се плащат от трети страни.
(120)
Френските власти също така възразяват срещу възприемането на възможностите за обезщетяване на кредиторите чрез търсенето на отговорност на държавата като форма на гаранция. При все това Комисията счита, че търсенето на (виновна или безвиновна) отговорност на държавата при изпълнението на процедурата по погасяване на дългове на публичноправните субекти, посочена в закона от 16 юли 1980 г., е равностойно на гаранционен механизъм от гледна точка на правото на Европейския съюз, тъй като това гарантира на кредиторите плащането на вземанията им, като задължава държавата да ги изплати при неизпълнение от страна на публичната организация ФИП. Нещо повече, в съдебната практика на Европейския съд по правата на човека (наричан по-нататък „ЕСПЧ“) по делото Société de gestion du port de Campoloro et Société fermière de Campoloro c/ France (93) (наричано по-нататък „делото Campoloro“) се признава съществуването на автоматична гаранция.
(121)
На последно място подобно на предоставеното доказателство в съображения 181-184 от горепосоченото решение C 56/2007, към което препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че предложението на френските власти, целящо да се поясни декретът за прилагането на закона от 1980 г. не е достатъчно, за да се изключи възможността за предоставяне на ресурси чрез вливане на държавни ресурси.
а)
Френските власти предложиха декретът за прилагането на закона от 1980 г. да се измени по следния начин: „Когато поканата за доброволно изпълнение не бъде изпълнена до изтичането на тези срокове, представителят на държавата или надзорния орган вписва разхода в бюджета на неизрядната местна власт или публичноправна организация. При необходимост той заделя нужните ресурси в рамките на бюджета на органа на местната власт или организацията или чрез намаляване на бюджетните кредити, предвидени за други разходи, които все още не са изразходвани, или чрез увеличаване на ресурсите“ (измененията са подчертани).
б)
Въпреки това Комисията изтъква, както направи и в съображение 67 от решението за откриване на процедурата, че нито настоящата формулировка, нито изменената версия на текстовете според предложението на френските власти не изключват възможността за предоставяне на ресурси чрез увеличаване на ресурсите, което предварително е станало възможно със субсидия или вливане на държавни ресурси.
(122)
Поради вече изложените основания в съображения 204-211 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията в допълнение счита, че решението на ЕСПЧ по горепосоченото дело Campoloro доказва, че търсенето на отговорност на френската държава в този случай означава гаранция по подразбиране за дълга на публичните органи и не е свързано с условие за вреда.
а)
Комисията отбелязва по-специално, че ЕСПЧ е отхвърлил аргументите на френските власти, които се опитват да се обосноват (94) от една страна с липсата на правопораждащ факт, който да бъде вменен на държавата, и от друга страна с липсата на държавна гаранция по отношение на правосубектните публични органи и че е приел противоположните аргументи на ищците (95).
б)
Комисията отбелязва, че ЕСПЧ в крайна сметка е постановил, че е налице нарушение на член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за правата на човека (наричана по-нататък „Конвенцията“, по-специално с мотива, че: „Уместно е тези съдебни решения да бъдат изпълнени, като съдът припомня, че държавна власт не трябва да изтъква липсата на ресурси, за да не погаси задължение, основано на съдебно решение […]“. Нещо повече, ЕСПЧ е постановил, че е налице нарушение на член 1 от протокол № 1 към Конвенцията, тъй като правото на собственост на ищците е нарушено поради специална и прекомерна тежест, свързана с неизплащането на сумите, които е трябвало да получат (96). Като взе предвид горепосоченото, ЕСПЧ вменява на държавата пълния размер на дълга на общините длъжници (97).
в)
Комисията счита, че от тази съдебна практика произтичат три важни елемента:
-
ако се издаде съдебно решение в полза на ищците, чрез което се признава тяхното вземане, отговорността на държавата играе ролята на гаранция (98) по подразбиране, дотолкова доколкото от една страна френската държава е осъдена да плати целия размер на дълга на публичноправното юридическо лице (99) и от друга страна не се прави разграничение между това, което може да се дължи на неплатежоспособност на местната власт длъжник и евентуалното неизпълнение на задължения от страна на държавата (ЕСПЧ въобще не търси правопораждащ факт, който да бъде приписан на държавата, а се придържа само към състоянието на неплатежоспособност на длъжника);
-
тази отговорност обаче обхваща дълговете на публичните власти, които са юридическо лице. Съществуването на юридическо лице и на собствено имущество изрично се изтъква от френското правителство, за да се противопостави на търсенето на отговорност на френската държава, но ЕСПЧ е отхвърлил този аргумент;
-
приложното поле на държавната гаранция се разширява, така че да обхване публичните власти, които я използват. Следователно гаранцията е неразривно свързана с публичноправния статут на длъжника.
г)
Освен това Комисията констатира, че решението, прието от ЕСПЧ по горепосоченото дело Campoloro, не е изолирано и произтича от добре утвърдена тенденция в съдебната практика, по-специално в решенията Artico/Италия (100) и Bourdov/Русия (101).
(123)
Поради вече изложените основания в съображения 212-220 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че формулираните от френските власти съображения не опровергават показаното. Вследствие на горепосоченото, по примера на заключението, което направи по пощенското дело в съображение 222 от горепосоченото решение C 56/2007 и в решението за откриване на процедурата, Комисията заключава въз основа на горепосоченото, че при настоящото положение във френското право даден кредитор на публичноправната организация ФИП, чието задължение не е погасено по процедурите от закона от 16 юли 1980 г., може да получи пълния размер на неизплатеното му вземане, като потърси отговорност на държавата на последна инстанция, за разлика от ситуацията при производство по ликвидация по общия правен режим, където удовлетворяването на кредитора е ограничено от стойността на наличните активи. В резултат от горепосоченото Комисията счита, че отговорността на държавата се разглежда като гаранция, че тя не подлежи на никакво ограничение от който и да е текст във френското право и че тя е неразривно свързана със публичноправния статут на организацията длъжник.
(124)
Освен това поради вече изложените основания в съображения 223-226 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията взема предвид френското предложение за включване на клауза във всички договори на публичноправната организация ФИП, които включват задължаване, така че да се ограничи рискът от търсене на безвиновна отговорност на държавата единствено на основание неплатежоспособност на публичноправната организация ФИП. Въпреки това тя счита, че подобна правна рамка би била нестабилна и че биха съществували съмнения по отношение на нейната трайност, дотолкова доколкото изключението за приетия риск е правило, установено от съдебната практика, което може да продължи да се развива. Вследствие, Комисията счита, че подобно предложение е само по себе си недостатъчно, тъй като не обхваща всички възможни случаи: то не позволява да се изключи вариантът от задействане на държавната гаранция за всякакъв вид отговорност (по-специално извъндоговорната и наказателната отговорност). Освен това е невъзможно в даден договор да се включи клауза, според която държавата не носи отговорност за задълженията на публичноправната организация ФИП по отношение на длъжниците, тъй като чрез различни юридически механизми публичноправната организация ФИП може например по-специално да се окаже длъжник по отношение на трети лица, ако придобие друга организация (102), която дължи плащания на трети лица, които не могат да бъдат непосредствено идентифицирани. В крайна сметка, що се отнася до индивидуалните вземания на трети лица, Комисията счита, че общата гаранция може да се „премахне“ само чрез текст с общ обхват, в който се посочва, че държавата не е гарант на публичноправната организация ФИП и който е приложим при всяко положение и за всички трети лица. В допълнение, дори да се приеме, че френските предложения биха блокирали всяка възможност даден кредитор на публичноправната организация ФИП да търси отговорност на държавата, за да получи своето вземане (случай, който според Комисията, не е проверен), тези предложения не позволяват да се установи ясно какво би се станало в случай на неплатежоспособност (103) на публичноправната организация ФИП.
(125)
На четвърто място, дори и да не бъде удовлетворен, кредиторът на дадена публичноправна организация може да приведе възникване на права при легитимна грешка, която е допуснал при възникване на вземането и поради която е предполагал, че то ще му бъде изплатено.
(126)
Освен това поради вече изложените основания в съображения 227, 228 (алинеи 1-3) и 229 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че теорията за привидността (104) позволява да се потвърди, че кредиторите на публичноправната организация ФИП имат основание да считат, въз основа на съвкупност от съвпадащи признаци, че подобна гаранция действително съществува (и това е така, дори и да се предполага, quod non, че статутът EPIC на публичноправната организация ФИП не може по право да ѝпредостави неограничена гаранция от френската държава). Основните признаци по отношение на теорията на привидността от една страна са свързани с това, че различни текстове (законът от 1980 г. и мерките за прилагането му) или официални документи (бюджетни документи) дават право на кредитора да счита, че държавата би поела задълженията на EPIC в случай на недостиг на финансови ресурси или че кредиторът може да търси отговорност от нея, и от друга страна, че липсата на изясняване от страна на френските власти на състоянието на правото в тази област след делото Campoloro и на първите процедури, започнати от Комисията относно статута EPIC, също подхранва доверието на кредиторите по отношение на съществуването на такава гаранция, и на последно място, че липсата на яснота за последиците от преустановяване на плащанията от страна на дадено EPIC също спомага активно в тази посока.
(127)
В конкретния случай, Комисията държи да добави, че преди 7 юли 2006 г. евентуалните кредитори на публичноправната организация ФИП, са се намирали в търговски правоотношения с професионална организация по смисъла на акта с наименование Закон № 43-612 от 17 ноември 1943 г. за управление на професионалните интереси, юридическо лице на частното право, за което не са имали никакво основание да считат, че то може да бъде обхваната от каквато и да е била държавна гаранция. Поради това прилагането на теорията за привидността при необходимост може да бъде единствено уместно по отношение на вземанията, възникнали след промяната на статута на публичноправната организация ФИП.
(128)
По примера на заключенията на своя експерт по пощенското дело Комисията заключава по отношение на възникналите вземания след 7 юли 2006 г., че дори при изложената от френските власти хипотеза, в която кредиторът погрешно е счел, че държавата е задължена да гарантира дълговете на публичноправните организации и в частност на публичноправната организация ФИП, неговата грешка би била легитимна от гледна точка на горепосочените аргументи и би могло да има възникване на права от това. Ако при извънредни обстоятелства кредиторът не може да получи вземането си, той все пак разполага с гаранцията, че то по никакъв начин не може да бъде загубено.
Б. Гаранция за продължаване на съществуването на публичноправната организация ФИП и/или на нейните задължения
(129)
Поради вече изложените основания в съображения 230-250 от горепосоченото решение C 56/2007, към които препраща mutatis mutandis, Комисията счита, че дори кредиторът на EPIC да не успее да получи вземането си в разумен срок и след използването на описаните процедури в предходния раздел, той все пак остава сигурен, че вземането няма да бъде загубено, за разлика от положението, в което се намира кредитор на организация на частното право в производство по ликвидация, за когото въобще не е сигурно изплащането на вземането му.
(130)
Комисията подчертава, че не съществува прекратяване/закриване на публичноправна организация по желание на публичната власт, при което се преустановяват правата и задълженията ѝ: всъщност при закриване с решение на публична власт, макар и това да не е предвидено никъде, практиката и някои основни принципи на административното право по-скоро доказват, че правата и задълженията на публичноправни организации, които се закриват, се поемат от друг субект, а ако няма такъв - от държавата. С други думи задълженията на публичноправните организации се прехвърлят на друго юридическо лице, което не може да не ги приеме, така че всеки кредитор е сигурен, че правото, произтичащо от неговото вземане, може да бъде предявено срещу друга организация и че вземането му няма да бъде загубено.
(131)
Комисията препраща за подробности към представения анализ в съображения 233-250 от горепосоченото решение C 56/2007, който се основава върху проучването на експерта по пощенското дело по отношение на вътрешните промени, засягащи публичноправните организации, и в който се разграничават три причини за закриване на публичноправните организации (105): изтичане на срока на публичноправната организация, преустановяване на нуждата от функцията ѝ и най-често срещания случай - прехвърлянето на функцията ѝ, което задължително означава прехвърляне на правата и задълженията.
а)
Въз основа на тази експертна оценка е възможно да се счете на първо място, че ако не съществува общ правен режим, чрез който да се организира закриването на публичноправните организации, практиката показва, че правният текст винаги урежда правата и задълженията на закритата организация да бъдат прехвърлени или на държавата, или на субекта, който поема нейната функция (106).
б)
На второ място, като цяло става въпрос за прехвърляне на „правата и задълженията“ (като терминът „задължения“ със сигурност включва дълговете), понякога прехвърляне на „имущество“ (107) (формулировка, която също включва дълговете). Единственият намерен пример за пълно закриване на публичноправна организация съдържа при всички положения прехвърляне на самите „дългове“ на други публичноправни организации (108).
в)
На трето място, дори когато се преустановява нуждата от функцията, на практика правата и задълженията на публичноправната организация се поемат от друга организация.
г)
На четвърто и последно място, описаната в проучването практика съответства на инструкцията за кодификация № 02-060-M95 от 18 юли 2002 г. и Ръководството за финансовата организация на учредяването, преобразуването и закриването на горепосочените национални публичноправни организации (109), а именно че правата и задълженията на прекратена EPIC преминават или към държавата, или към юридическото лице, което ще поеме функцията на организацията.
(132)
В крайна сметка, в съответствие с мнението на своя експерт Комисията заключава, че задълженията на публичноправните организации на практика винаги се прехвърлят на друго юридическо лице на публичното право при закриване на публичноправната организация, която е изпълнявала функцията. По този начин кредиторите на публичноправните организации, каквато е публичноправната организация ФИП, са сигурни, че неизплатените им вземания няма да престанат да съществуват.
B. Заключение относно съществуването на държавна гаранция по отношение на публичноправната организация ФИП
(133)
Въз основа на представените елементи за доказване на съществуването на гаранция за плащане на индивидуалните вземания и за запазването на съществуването на задълженията на публичноправната организация ФИП Комисията заключава, че от промяната на статута на публичноправната организация ФИП, настъпила на 7 юли 2006 г.:
-
кредиторите на публичноправната организация ФИП не са изправени пред обичайните ограничения в частното право и в публичното право, които могат да възникнат при цялостното уреждане на вземането;
-
кредиторите на публичноправната организация ФИП могат да използват за събиране на вземанията си специфични процедури, които разрешават на държавата да принуди организацията-длъжник да изплати дълга;
-
френското право никъде не дава основание на кредиторите на публичноправната организация ФИП да предполагат, че тя може да се изправи пред окончателна ситуация на недостиг на финансови средства;
-
при недостиг на финансови средства бюджетните документи дават основание да се предполага, че държавата може да отпусне извънредна субсидия на организациите от публичния сектор, каквато е и публичноправната организация ФИП;
-
ако горепосочените процедури не позволяват на кредитора да бъде удовлетворен, той може да потърси отговорност от държавата за цялостно изплащане на вземането му;
-
ако предвидените по-горе мерки трябва да бъдат отложени във времето, кредиторът е сигурен, че вземането му няма да бъде загубено, дори и публичноправната организация ФИП да претърпи радикална промяна.
(134)
Тези особености са неразривно свързани със статута на публичноправна организация на ФИП и означават, че държавата играе роля на гарант от последна инстанция. Следователно с основание може да се заключи, че поради статута си EPIC ФИП се ползва с неограничена държавна гаранция от френската държава.
(135)
Неограничената държавна гаранция по отношение на публичноправната организация ФИП води до прехвърляне на държавни ресурси по смисъла на точка 2.1 от горепосоченото известие относно гаранциите. Всъщност публичноправната организация ФИП не плаща никаква премия за тази гаранция. По този начин едновременно е налице полза за предприятието и изтичане на ресурси от държавата, тъй като държавата се отказва от премията, с каквато обикновено са придружени гаранциите. Освен това гаранцията поражда риск от потенциално бъдещо заделяне на ресурси от държавата, която може да се окаже длъжна да погаси дълговете на публичноправната организация ФИП (110).
(136)
На последно място, неограничената държавна гаранция по отношение на ФИП може да бъде вменена на държавата, тъй като произтича от комбинирането на публичноправния статут на ФИП, на принципи на националното право и на два законодателни акта, а именно закона от 25 януари 1985 г., превърнал се в търговски кодекс, и закона от 16 юли 1980 г., както и мерките за прилагането му.
7.1.1.2 Липса на покритие на частноправните дъщерни дружества от групата ФИП от неограничената гаранция
(137)
Както Комисията посочи в своето решение по горепосочения случай C 51/2005 (111), в решението за откриване на процедурата относно настоящия случай и в част 2 („Групата ФИП“), от гледна точка на конкурентното право публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat образуват икономическа група: всъщност публичноправната организация ФИП притежава пряко 100 % от капитала на Axens и 100 % от капитала на Beicip-Franlab и непряко 100 % от капитала на Prosernat, осъществява контрол върху своите дъщерни дружества чрез наличието на свои кадри в органите, които вземат решенията на дъщерните дружества; произнася се по-специално по отношение на стратегическото насочване и фундаменталните решения за бъдещето на дъщерните дружества и е обвързана чрез изключителни споразумения за трансфер на крайно необходими технологии за осъществяването на икономическата дейност на дъщерните дружества (споразумения, които пораждат реципрочни права на първи отказ (112)), както и чрез договори за предоставяне на помещения и персонал, така че икономическата интеграция между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat е достатъчно силна, за да се достигне до подобно заключение. Освен това трябва да се проучи точният обхват на държавната гаранция, за да се провери дали в случай на неизпълнение на задължения на частноправно дъщерно дружество на публичноправната организация ФИП могат да се използват държавни ресурси за обезщетяване на неговите кредитори (с други думи дали икономическите дейности на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП са или не са покрити от неограничена държавна гаранция).
(138)
В своите становища дружеството UOP Limited не се произнася по този въпрос. Аргументацията му се основава на начина, по който участниците на пазара възприемат субекта „ФИП/Axens“, който според него предоставя предимство на групата ФИП както по отношение на доставчиците, така и по отношение на клиентите и капиталовложителите. Тази гледна точка е разгледана в част 7.1.4 от настоящото решение, посветена на проучването на предимствата, които групата ФИП получава от мярката.
(139)
На свой ред, както се посочва в съображение 47, френските власти оспорват наличието на държавна гаранция в полза на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП, по-специално поради статута им на акционерни дружества по общия правен режим.
(140)
По примера, с който се доказва наличието на неограничена гаранция в полза на публичноправната организация ФИП, представено в част 7.1.1.1, Комисията последователно ще проучи дали кредиторите на частноправните дъщерни дружества на публичноправната организация ФИП се ползват с гаранция по отношение на изплащането на техните индивидуални вземания (A) или гаранция за запазване на задълженията на тези дъщерни дружества (Б) в случай на недостиг на активи.
A. Кредиторите на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП нямат никаква гаранция по отношение на изплащането на своите индивидуални вземания
(141)
Дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП имат статут на акционерни дружества. Като юридически лица на частното право (за разлика от контролиращия ги акционер, който е публичноправна организация), те попадат изцяло в приложното поле на съдебните производства за оздравяване и ликвидация по общия правен режим (113) във Франция.
(142)
Преди да се проучи дали може да се търси отговорност на контролиращия акционер - публичноправната организация ФИП - по отношение на дъщерните дружества (б), уместно е да се изложи производството за съдебна ликвидация по общия правен режим, приложим към тези частноправни дъщерни дружества в случай на прекратяване на плащанията (а).
a) Производството за съдебна ликвидация по общия правен режим
(143)
Ако се предположи, че едно акционерно дружество от дъщерните дружества от групата ФИП се окаже в ситуация на прекратяване на плащанията (с други думи ако вече не е в състояние да удовлетвори задълженията си с наличните активи) и оздравяването изглежда очевидно невъзможно (114), процедурата по общото право (115) би довела до съдебна ликвидация на дружеството. При необходимост длъжникът ще отправи искане за започване на процедура (116) най-късно до четиридесет и пет дни след прекратяването на плащанията (освен ако последният е отправил искане за постигане на споразумение). Подобно производство за съдебна ликвидация е предназначено да сложи край на дейността на предприятието или за реализиране на собствеността му чрез глобална или частична цесия на правата и имуществото му (117). В решението, чрез което се открива производството за съдебна ликвидация (118), съдът ще посочи съдия по ликвидацията и ще назначи ликвидатор, синдик или друго лице, избрано поради компетенциите му тази област. В рамките на един месец след назначаването си, ликвидаторът ще изготви доклад относно положението на предприятието и след това ще се заеме с операциите по ликвидация и с проверката (119) на дълга (120). Средствата, получени от ликвидацията, ще бъдат разпределени между кредиторите в зависимост от тяхната категория (привилегировани и обезпечени с недвижимости кредитори, кредитори, ползващи се със специални обезпечения върху движимо имущество, необезпечени, т.е. непривилегировани кредитори, пропорционално на техните вземания).
(144)
Когато не съществуват повече пасиви и ликвидаторът разполага с необходимите суми за удовлетворяване на кредиторите или когато продължаването на производството за съдебна ликвидация е невъзможно поради недостиг на активи, съдът се произнася за закриване на производството по съдебната ликвидация (121). След закриване на производството по отношение на длъжника се прилага принципът за неподновяване на производството. С други думи, съдебното решение за закриване на производството за съдебна ликвидация поради недостиг на активи не дава възможност на кредиторите да започнат производство срещу длъжника освен ако (122) вземането произтича от наказателна присъда или от правата, свързани с личността на кредитора.
б) Липса на гаранционен механизъм в полза на частноправните дъщерни дружества на публичноправната организация ФИП
(145)
Както посочи експертът на Комисията по пощенското дело, при някои търговски дружества, по-специално при акционерните дружества и дружествата с ограничена отговорност, съдружниците обикновено нямат задължение да изплащат задълженията на организацията, в която участват, извън първоначалното си участие. Като акционерни дружества дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП попадат точно в тази категория. По този начин в групата ФИП, както във всяка друга група на дружества, в случай на неизпълнение на задълженията на дъщерно дружество, учредено под формата на дружество, при което отговорността е ограничена (в настоящия случай - акционерно дружество), при липса на обезпечения, поръчителства, гаранции, писма за намерение или гаранционни писма (123), които изрично биха я ангажирали, отговорността на дружеството майка е ограничена до размера на участието (както е за всеки друг обикновен акционер).
(146)
С оглед принадлежността на публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества към една и съща икономическа група по смисъла на конкурентното право е уместно да се провери дали съгласно френското дружествено право може автоматично да се търси отговорност от публичноправната организация ФИП в случай на неизпълнение на задълженията на тези частноправни дъщерни дружества, въз основа на отношенията на икономическа зависимост, в които дъщерните дружества са поставени спрямо тяхното дружество майка, и следователно дали могат да се използват държавни средства, тъй като държавата осигурява основното финансиране на ФИП и е отпуснала на публичноправната организация неограничена гаранция по подразбиране.
(147)
В края на настоящото задълбочено изследване Комисията е в състояние да заключи, че съгласно френското гражданско и търговско право в случай на неизпълнение на задълженията на едно от дъщерните дружества, по принцип не може да се търси отговорност на неговия контролиращ акционер, освен ако се докаже наличието на виновно поведение на контролиращия акционер при управлението на неговото дъщерно дружество (i). Предприетите неотдавна, но впоследствие изоставени проекти за реформа на Гражданския кодекс, които целяха да разширят именно принципа за отговорност за вреди, причинени от друго лице, в случай на зависимост между дружество майка и дъщерни дружества от една група, потвърждават a contrario, че подобен принцип за настоящия момент не съществува във френското право (ii).
i) Липса на обща отговорност на акционера във връзка с неговото дъщерно дружество
(148)
Съгласно доктрината (124) една организация в група не би могла сама по себе си да бъде източник на каскадна отговорност. Френското право се придържа към принципа на лична отговорност, заложен в член 1382 от Гражданския кодекс (125). Поради това единствено правонарушение в резултат на виновно поведение на дружеството майка би довело до осигуряване на достъп до неговата собственост.
(149)
В самото начало, доколкото в конкретния случай дружеството майка от групата ФИП е юридическо лице на публичното право (публичноправната организация ФИП), този въпрос води до допълнително затруднение: уместно е всъщност да се запитаме предварително кой съд от френската съдебна система (административен или с обща компетентност) би бил компетентен при необходимост да потърси евентуална отговорност на юридическо лице на публичното право, упражняващо контрол върху юридическо лице на частното право, по отношение на което е започнало производство за съдебна ликвидация.
(150)
Комисията отбелязва, че по отношение на делата за търсене на отговорност поради недостиг на активи (126) Арбитражният съд дълго време е считал, че съдът с обща компетентност е компетентен, когато публичноправното юридическо лице е ръководител по право (127), а административният съд, когато публичноправното юридическо лице е фактически ръководител (128). Въпреки това в настоящия случай изглежда, че разпределението на подсъдността между административния съд и съда с обща компетентност се основава занапред върху естеството на предоставяните услуги: публична административна служба или дейност с промишлен и търговски характер.
а)
Когато става въпрос за публична административна служба, предходната съдебна практика, основаваща се върху фактическото и управлението по право, изглежда, че е изоставена от френския Съд по въпросите на подсъдостта (Tribunal des conflits) (129) след решението му Département de la Dordogne (130): Съдът се е произнесъл в полза на компетентността на административния съд, тъй като става въпрос за публична административна служба, независимо дали публичноправното юридическо лице да е фактически или по право ръководител на частноправно юридическо лице, което изпълнява функция за предоставяне на обществена услуга. След като припомни, в съответствие със съдебното решение по делото Blanco (131), че „отговорността, която може да се търси от държавата и другите юридически лица на публичното право поради вреди, причинени от техните публични административни служби, се подчинява на определения в публичното право ред“ (подчертаването е добавено) и че няма друга възможност, освен ако законът изрично не я предвижда, Съд по въпросите на подсъдостта (Tribunal des conflits) отсъди, че от закона от 25 януари 1985 г. за оздравяване и съдебна ликвидация на предприятията (понастоящем кодифициран в членове L. 624-3 и следващи от Търговския кодекс) не произтича, че „законодателят е предвидил чрез дерогация от принципите, уреждащи отговорността на публичноправните юридически лица, подвеждането под гражданска отговорност на държавата или на други юридически лица на публичното право на основание упражняване на правомощия на публична административна служба, да попада в сферата на компетентност на съдилищата с обща компетентност“. (подчертаването е добавено).
б)
Обратно, когато става въпрос за дейност с промишлен или търговски характер съдилищата с обща компетентност са ясно оправомощени да подвеждат под гражданска отговорност юридическо лице на публичното право, което упражнява контрол върху частноправно юридическо лице, намиращо се в процедура по ликвидация. В решението по дело Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes (132) Съдът по въпросите на подсъдостта (Tribunal des conflits) по-специално счете, че „ако търсенето на гражданска отговорност от държавата или други юридически лица на публичното право на основание упражняване на правомощия на административна служба попада в компетенцията на административните съдилища, то търсенето на отговорност попада в компетенцията на съдилищата с обща компетентност, когато се търси отговорност на държавата или на юридическо лице на публичното право на основание извършването на дейност с промишлен и търговски характер, без да е необходимо да се разграничи дали съответната публична власт е действала в качеството си на фактически ръководител или ръководител по право“ (подчертаването е добавено). За да достигне до това заключение по въпросното дело, Съдът по въпросите на подсъдостта (Tribunal des conflits)е отхвърлил твърдението, че извършваните от едно акционерно дружество с управителен и надзорен съвет дейности (la SEM Olympique d'Alès en Cévennes) имат характер на публична административна служба, въз основа на две съображения: от една страна предметът на дейност (133) и начинът на финансирането му (134) от друга страна.
(151)
Що се отнася по-специално до акционерните дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat, частноправни дъщерни дружества, върху които публичноправната организация ФИП упражнява контрол, от наличната по преписката информация, по-специално тази, която се припомня в съображение 159, е видно, че техният предмет на дейност има не административна, а икономическа насоченост (135). Освен това основните средства на тези предприятия са с произход от оперативни приходи, които техните икономически дейности генерират, а не от публично финансиране. Накрая, уместно е да се отбележи, че дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП са учредени като търговски дружества по инициатива на юридическо лице на частното право (136) (а не от публичноправно юридическо лице, тъй като трансформацията на публичноправната организация ФИП в EPIC настъпи едва на 7 юли 2006 г.). Освен това промишленият и търговски характер на дейностите на Axens, Beicip-Franlab и Prosernat изглежда неоспорим и в случай на съдебна ликвидация съдилищата с обща компетентност без никакво съмнение са компетентни да разгледат евентуален иск за подвеждане под отговорност на публичноправната организация ФИП.
(152)
При тези условия е уместно да се проверят условията за подвеждане под отговорност на контролиращия акционер в съответствие със съдебната практика на Касационния съд. Впрочем, за да се разшири производството за съдебна ликвидация, открито срещу определено юридическо лице (дъщерното дружество) към друго юридическо лице (дружеството майка), условията, които трябва да са изпълнени, са много строги. В случай на неизрядно дъщерно дружество пострадалите от неговите действия лица са задължени да докажат виновното поведение на дружеството майка, за да получат обезщетение, по-специално отричането от дружеството майка на качеството юридическо лице на нейното дъщерно дружество (α) и виновното управление на контролираното дружество (β).
α) Отричане на правосубектността на юридическо лице на дъщерното дружество от дружеството майка
(153)
Съдебната практика на Касационния съд затвърди възможността да се разшири отговорността на дружеството майка към действията на неговите дъщерни дружества в два изключителни случая (137): от една страна, когато имуществото на дъщерните дружества се смесва с това на дружеството майка (т.нар. хипотеза на „смесване на имущество“) и от друга страна, когато дъщерните дружества са фиктивни юридически лица (т.нар. хипотеза на „фиктивност на юридическото лице“).
(154)
Що се отнася до „смесване на имуществата“ (138), с това понятие се обозначава обикновено положението, при което счетоводствата на двете различни юридически лица са такива, че не може да се определи към кое от се отнася тях даден актив или пасив. Въпреки това за доказването на съществуването на подобно смесване на имуществата наличието на връзки, били те и тесни, между дружествата от групата, не е достатъчно. По същия начин едни и същи съдружници или управители, дори и едно и също седалище (139) на юридическите лица, не позволява само по себе си да се установи смесване на имущества. Официализирането на взаимоотношенията във групата чрез сключени от дружеството майка и неговите дъщерни дружества спогодби най-често е достатъчно, за да се отстрани всяка възможност за смесване на имуществата (140).
(155)
По две скорошни дела - Metaleurop (141) и AOL Liberté (142) Касационният съд изглежда е засилили своя контрол по отношение на условията за разширяване на производството спрямо дружеството майка на една група. Интеграцията на дружествата в групата, дори и в голяма степен, не води задължително до обединяване на имуществата. В съответствие с доктрината (143)„нито спогодбите за административно обслужване и обмяна на средства между две юридически лица, нито размяната на персонал, нито авансовите плащания на дружеството майка, нито ръководната роля на дружеството майка в управлението на дъщерното дружество имат характера на обща „неуреденост“ на счетоводството, което да оправдае смесване на имуществата“. Следователно изглежда изключително трудно да се търси отговорност от дружеството майка по отношение на действията на едно от неговите дъщерни дружества на основание смесване на техните имущества (144), тъй като изискуемото от Касационния съд равнище за доказване на отговорността е изключително високо.
(156)
В конкретния случай се налага изводът, че Комисията е установила вече, че „[…] тъй като публичноправната организация ФИП и съответните дъщерни дружества са отделни юридически лица, тяхното счетоводство е отделно“ (145). Освен това подписаните спогодби между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества, по-специално изключителните споразумения за трансфер на технологии или предоставянето на персонал, (146) нямат характера на обща „неуреденост“ на счетоводството, чрез който би се оправдало обединяване на имуществата по смисъла на съдебната практика на Касационния съд, тъй като всяка предоставена услуга се осчетоводява изрично в съответните баланси на всяко юридическо лице от групата ФИП, както се установява в част 7.1.4 и 7.3.
(157)
Що се отнася до „фиктивността на юридическото лице“, необходимо е да се установи липсата на елементи от дружествения договор на дъщерното дружество (affectio societatis), за да се докаже, че то не осъществява реална дейност. Касационният съд (147) счита, че е налице фиктивно дружество, когато юридическото лице, срещу което е открито производство, съществува единствено привидно, без да развива различна дейност (148) от този, който контролира предприятието - физическо или юридическо лице.
(158)
Въз основа на налична публична информация (149) Комисията отбелязва също така, че публичноправната организация ФИП и Axens, Beicip-Franlab и Prosernat нямат един и същ адрес, нито едни и същи места на дейност:
а)
Публичноправната организация ФИП е регистрирана в Търговския регистър (наричан по-нататък „ТР“) в Нантер под номер B 775 729 155, а нейното седалище е разположено в Рьой-Малмезон (150). Публичноправната организация ФИП разполага с две учреждения, разположени във Франция, съответно в Solaize (151) и Pau (152).
б)
Axens е регистрирано в ТР в Нантер под номер B 599 815 073, а неговото седалище също е разположено в Рьой-Малмезон, но на различен адрес (153) от този на дружеството майка. Местата му на дейност са също така разположени на различни места от тези на дружеството майка, най-често извън Франция: в Съединените щати в Хюстън (Тексас), в Принстън (Ню Джърси), в Савана (Джорджия) и в Калвърт сити (Кентъки); в Канада в Броквил (Онтарио); в Китай, Пекин; в Япония, Токио, в Индия в Ню Делхи, в Бахрейн и в Русия в Москва;
в)
Beicip-Franlab е регистрирано в ТР в Нантер под номер B 679 804 047 и неговото седалище също е разположено в Рьой-Малмезон, но на различен адрес (154) от този на неговото дружество майка и на Axens. То притежава дъщерни дружества и офиси в много страни по света, по-специално в Бахрейн, Абу Даби, в Либия в Триполи, в Малайзия в Куала Лумпур, в Съединените щати в Хюстън, Тексас, в Мексико във Вилаермоса, в Бразилия в Рио де Жанейро и в Русия в Москва.
г)
Prosernat регистрирано в ТР в Нантер под номер B 315 251 330 и неговото седалище е разположено в Puteaux (155). Дружеството посочва (156), че присъства в двадесет страни по света, по-специално в Южна Америка (Аржентина, Бразилия, Венецуела), в Европа (Великобритания, Италия, Норвегия), в Северна Африка (Алжир, Египет), в страните от Персийския залив (Саудитска Арабия, Обединените арабски емирства, Кувейт, Оман, Катар), в Иран, в Русия, в Общността на независимите държави, както и в Югоизточна Азия.
(159)
Освен това, в конкретния случай, икономическите дейности, упражнявани от всяко от дъщерните дружества, са реални, така че те не могат да бъдат квалифицирани разумно като фиктивни, и при все това, че Касационният съд проявява голяма взискателност при определянето на дадено юридическо лице като „фиктивно“ (157).
а)
Дружеството Axens, учредено през 2001 г., действително извършва икономическа дейност на пазара на катализатори и технологии за рафиниращата и нефтохимическата промишленост, за която работят повече от 600 души и благодарение на която то реализира годишно 300 млн. EUR оборот.
б)
Дружеството Beicip-Franlab, учредено през 1967 г., извършва реална дейност в създаването и разпространението на софтуер в областта на проучването на находища, както и провеждането на проучвания и консултации. За извършването на тази дейност работят повече от 100 служители и годишно се реализира оборот от повече от 40 млн. EUR.
в)
Дружеството Prosernat, придобито през 2001 г., развива дейност в сферата на проучванията и услугите, както и в оборудването, предназначено за преработка на газ и извличане на сярата. За осъществяването на тази дейност в предприятието работят 70 души и оборотът, който се реализира, е около 50 млн. EUR.
(160)
От горепосоченото следва, че извън случая на вина при управлението, който ще бъде разгледан в съображения 161-164, изключително ограничените случаи на фиктивност на правосубектността на юридическо лице на дъщерното дружество или на смесването на имуществата на дъщерното дружество и дружеството майка, предвидени от съдебната практика за търсене на отговорност от дружеството майка във връзка с нейните дъщерни дружества, в конкретния случай ясно не са изпълнени. Следователно Комисията счита, че няма достатъчно условия за автоматично подвеждане под отговорност на публичноправната организация ФИП в случай на ликвидация на нейните дъщерни дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat.
β) Отговорност за виновно управление на дъщерното дружество от дружеството майка
(161)
Отговорност от дружеството майка традиционно може да се търси за виновно упражняване на контрола върху дъщерното дружество (158). Когато първото е направило грешки по отношение на контрола, който то трябва да упражнява върху управлението на неговите дъщерни дружества „по-специално относно групи от дружества, съдебната практика разрешава търсенето на отговорност от дружеството майка“ (159). Доктрината възприема, че за виновно управление на дружеството майка, което е действало като фактически или по право ръководител на дъщерното дружество в затруднение, може да се търси отговорност (160) в случай на ликвидация. Всъщност може да се търси отговорност от дружеството майка в качеството му на съдружник на дъщерното дружество (161), ако може да му бъде вменена вина относно произхода на затрудненията, в които е изпаднало контролираното дружество (162).
(162)
Следователно в общия правен режим се предвижда отговорност на ръководителите към тяхното дружество, съдружници или кредитори (163). При наличието на група от дружества кредиторите на едно от дъщерните дружества, което е преустановило плащанията си, ще се опитат да докажат, че дружеството майка е притежавало качеството на ръководител - фактически или по право (164) - на дъщерното дружество. Следователно виновната отговорност на едно дружество майка по отношение на неговото дъщерно дружество е по-специално установена от правото за колективните процедури (165) и по-точно в рамките на предявяването на иск за търсене на отговорност за недостиг на активи (166), при условие че това дружество е действало като ръководител (167) на своето дъщерно дружество. Въпреки това, за да се търси виновна отговорност от дружеството майка, следва да се приведе доказателство за съществуването на вина и най-вече на причинна връзка между вината и понесената вреда вследствие на поведението на дъщерното дружество (168).
(163)
Във всички случаи от горепосоченото следва, че подобни търсения на отговорност не представляват в никакъв случай гаранционни искове, тъй като се основават винаги върху виновната отговорност на дружеството майка. Също така от подобни искове не би могло да се установи общ принцип на отговорност на дружеството майка във връзка с неговите дъщерни дружества, който би отрекъл принципа за ограничаване на отговорността на акционера до първоначалното му участие в акционерните дружества, извън хипотезите, при които тези акционерни дружества биха били фиктивни юридически лица или биха имали смесване на имущесвото с дружеството майка, хипотези, които могат да бъдат отхвърлени в конкретния случай.
(164)
В крайна сметка от съдебната практика на Касационния съд следва, че прибягването до принципа на виновна отговорност на дружеството майка при управлението на дъщерното дружество не наподобява в никакъв случай механизъм, който е равнозначен на гаранционен режим.
ii) Последните проекти за реформа на отговорността за вреди, причинени от другиго
(165)
При настоящото състояние на правото изглежда, в съответствие с заключенията на един неотдавнашен парламентарен информационен доклад (169), че „решенията, изведени от съдебната практика, подчертават препятствието, което юридическата правосубектност представлява в рамките на налагането на отговорността“ (170). (подчертаването е добавено).
(166)
На този етап това препятствие изглежда толкова непреодолимо, че неотдавна във Франция се породи дебат за реформа на Гражданския кодекс, която би разширила отговорността за вреди, причинени от другиго, към положения на икономическа зависимост (171) (по-специално за правоотношенията, в които се намират дъщерните дружества от една група спрямо тяхното дружество майка). Някои сдружения на потребителите (172), споменати в горепосочения парламентарен доклад, изглежда по-специално са обезпокоени, че чрез техниката на „учредяване на дъщерни дружества“ позволява, в случай на последващ спор, на някои субекти да използват правната разделеност на дружествата от групата, когато се търси отговорността на едно дъщерно дружество, когато при представянето на търговски оферти се изтъква имиджът на група от напълно интегрирани дружества, които предлагат съвкупност от услуги.
(167)
В член 1355 от предварителния проект Catala (173) неотдавна беше предложено да се създаде ново основание за търсене на отговорност за вреди, причинени от другиго, което би поставило под въпрос принципа за юридическа автономност на дъщерните дружества:
„Член 1355
Пълна е отговорността за вреди, причинени от тези, на които се определя начина на живот или чиято дейност се организира, ръководи или контролира в собствен интерес […]“
(168)
Предоставените от съставителите на този предварителен проект съображения изясняват предложените в текста нововъведения относно извъндоговорната отговорност за вреди, причинени от другиго. С приемането на текста би се добавило като допълнително основание „фактът, че е налице ръководене и организиране на дейността на другиго в собствен интерес на този, който упражнява този контрол“ (174), което би изменило коренно настоящото състояние на правото с оглед на това, че отговорността занапред би била строга: отговорността не би била „подчинена на доказването на вина на ръководителя, а на факт, въз основа на който би било възможно да се търси личната отговорност на прекия правонарушител, при условие, че той не е действал под чужд контрол“ (175).
(169)
В алинея 2 от член 1360 от предварителния проект този принцип се намалява в случая на отговорност на дружеството майка в една група от дружества по отношение на нейните дъщерни дружества:
„Член 1360
[…] По същия начин отговорност се носи от този, който упражнява контрол върху икономическата или стопанската дейност на професионална организация, намираща се в положение на зависимост, въпреки че действа за своя собствена сметка, когато увреденото лице докаже, че вредоносното събитие е във връзка с упражнявания контрол. Това по-специално е приложимо за дружествата майки за нанесените от техните дъщерни дружества вреди или за възложителите на концесии, за нанесените от техните концесионери вреди. (подчертаването е добавено)“.
(170)
От горепосоченото следва, че a contrario, при настоящото състояние на френското право подвеждането под отговорност на дружеството майка във връзка с неговото дъщерно дружество предполага ясно, както по-горе се посочва, да се докаже вината на първото за положението на второто.
(171)
Що се отнася до предвидимото развитие на френското законодателство, Комисията отчита факта, че започната по този въпрос реформа изглежда е изоставена. Всъщност в рамките на горепосочения парламентарен доклад работната група на законодателната комисия се обяви срещу „утвърждаването на съществуването на безвиновна отговорност в следствие на състояние на икономическа зависимост“ (Препоръка № 19). Реформа в този смисъл впрочем не изглежда вече да е на дневен ред: по-специално тя не е включена в проектозакон № 657 за реформа на гражданската отговорност (176), представен по време на редовната сесия 2009-2010 г. (заведен в деловодството на Сената на 9 юли 2010 г.).
(172)
В заключение, в противовес на отговорността на държавата при неизпълнение от страна на нейните публичноправни организации, която има характеристиките на гаранционен механизъм (по-специално) във връзка с нейния автоматичен характер, в настоящото състояние на френското право не съществува автоматично и по подразбиране търсене на отговорност от дружествата майки за действията на техните частноправни дъщерни дружества, намиращи се в режим на съдебна ликвидация.
Б. Кредиторите на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП не разполагат с каквато и да е гаранция по отношение на запазването на съществуването на тези дъщерни дружества и/или запазването на задължения им
(173)
Въз основа на горепосоченото Комисията е в състояние да заключи, че, ако в качеството им на акционерни дружества дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП бъдат заличени след приключването на процедурата по ликвидация, техните права и задължения биха се заличили заедно с тях. При такива обстоятелства техният контролиращ акционер - публичноправната организация ФИП - би разполагал със сигурност с възможността да влее предварително капитали (177), за да се избегне тяхното заличаване и ликвидация. Подобно вливане на средства би подлежало на използване зазапазването на вземанията на трети лица по отношение на дъщерните дружества.
(174)
Въпреки това тогава би ставало въпрос за стратегически избор на публичноправната организация, а не за законово задължение, което автоматично би ѝ било наложено. Освен това за подобен избор би се приложило правото, регулиращо държавните помощи: в хипотезата, при която тази намеса с финансови средства не се оправдава от поведението на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тя би останала подчинена на предварителния контрол (и съгласие) на Европейската комисия след уведомление от френските власти.
(175)
По този начин Комисията е в състояние да заключи, че при процедура по ликвидация кредиторите на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП не разполагат с каквато и да е сигурност по отношение на изплащането на техните вземания.
В. Заключение за липсата на държавна гаранция, покриваща частноправните дъщерни дружества на публичноправната организация ФИП
(176)
Въз основа на горепосоченото Комисията е в състояние да заключи, че за разлика от кредиторите на публичноправната организация ФИП, кредиторите на частноправните дъщерни дружества от групата ФИП не разполагат с гаранция нито за изплащането на техните индивидуални вземания, нито за запазване на съществуването на тези акционерни дружества в случай на ликвидация. От това следва, че тези частноправни дъщерни дружества не се покриват от неограничена гаранция, от която публичноправната организация ФИП се ползва във връзка със статута си. Комисията основава своя анализ на факта, че кредиторите на частноправните дъщерни дружества на публичноправната организация ФИП:
-
продължават да подлежат на производствата за оздравяване и ликвидация на предприятията по общия правен режим;
-
при настоящото състояние на френското право не могат автоматично да подведат под отговорност контролиращия акционер на дъщерните дружества - публичноправната организация ФИП (и оттам, френската държава) във връзка с действията на тези дъщерни дружества; всъщност те трябва да докажат предварително, че поведението на публичноправната организация е виновно, което изключва, че подобно търсене на отговорност е автоматично и поради това може да се приравни към гаранционен механизъм.
(177)
Комисията подчертава, че е приела подобни решения за други случаи, за които тя е счела, че едно акционерно дружество, притежавано на 100 % от публичноправна организация или от самата държава, не се покрива от неограничена държавна гаранция, от която неговият акционер се ползва. Що се отнася до акционерните дружества, които държавата притежава пряко, Комисията е счела още през 2003 г. по делото EDF (178), че преобразуването на EPIC в акционерно дружество по общия правен режим и следователно прилагането към него на общия правен режим за несъстоятелността има за последица премахването на гаранцията, от която предприятието се е ползвало до този момент. Неотдавна тази теза се потвърди, когато самата La Poste бе преобразувана в акционерно дружество (179), притежавано на 100 % от държавата. Що се отнася до акционерните дружества, притежавани на 100 % от публичноправни организации, Комисията призна в горепосоченото решение относно учредяването на La Banque Postale, че юридическият статут на такова дъщерно акционерно дружество, притежавано изцяло от публичноправна организация (в случая от La Poste, която по това време е имала публичноправен статут, приравним на EPIC) би позволил сам по себе си да се изключи наличието на неограничена гаранция на ниво La Banque Postale (180).
7.1.2 СТОПАНСКА СЪЩНОСТ НА ДЕЙНОСТИТЕ, ИЗВЪРШВАНИ ОТ ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП, ПОКРИТИ С НЕОГРАНИЧЕНА ГАРАНЦИЯ
(178)
Както Комисията посочи в предходните си решения относно публичноправната организация ФИП (181), по силата на разпоредбите на устава си публичноправната организация ФИП изпълнява три функции:
-
функция за научноизследователска и развойна дейност в областите на проучвания на нефтени и газови залежи, технологии на рафиниране и преработка на нефта;
-
функция за обучение на инженери и техници;
-
функция за информация и документация за секторите.
(179)
Френските власти, както е посочено в съображение 31, считат, че публичноправната организация ФИП е научноизследователска организация, която изпълнява тройна функция от общ интерес (научноизследователска дейност, обучение и документация).
(180)
Комисията счита също, че спрямо функциите, които са ѝ поверени, публичноправната организация ФИП може да се определи като „научноизследователска организация“ по смисъла на точка 2.2 от Рамката на Общността за държавна помощ за научни изследвания, развитие и иновации (182) (наричано по-нататък „рамката за НИРИ“): нейната основна цел е да осъществява фундаментални научни изследвания (183), индустриални научни изследвания (184) или експериментално развитие (185) и да разпространява резултатите от тях посредством обучение, публикуване или трансфер на технологии.
(181)
В съответствие със съдебната практика на Съда (186) публичното финансиране на осъществяваните от научноизследователска организация дейности (включително и тяхното покритие от неограничена държавна гаранция) може (187) да има за последица отпускането на държавна гаранция, доколкото въпросната организация упражнява икономическа дейност, т.е. дейност, която се състои в предлагането на стоки или услуги на даден пазар (188) независимо от нейния правен статут или начин на финансиране.
(182)
По-специално, що се отнася до стопанската (или нестопанската) същност на осъществяваните от научноизследователските организации дейности, Комисията уточни по време на практиката си по взимане на решения (189) това, което тя счита за уместно за едната или другата категория.
(183)
Що се отнася до основните дейности на научноизследователските организации Комисията счита, че те представляват по принцип дейности с нестопански характер, по-специално:
-
обучение за по-големи и по-квалифицирани човешки ресурси;
-
провеждане на независими ИРД за повече знания и по-добро разбиране, включително съвместни ИРД;
-
разпространение на научноизследователските резултати.
(184)
Освен това Комисията счита, че дейностите по трансфер на технологии (отдаване на лицензи, създаване на производни продукти и други форми за управление на знанията, създадени от научноизследователската организация), са нестопански, ако тези дейности са от „вътрешен характер“ (190) и всички приходи от тези дейности се реинвестират в основните дейности на научноизследователската организация.
(185)
За сметка на това Комисията счита, че извършваните научни изследвания по договор с индустриални предприятия, наемът на научноизследователска инфраструктура и консултантската дейност (191) попадат в сферата на стопанската дейност.
(186)
В конкретния случай неограничената държавна гаранция, предоставена на публичноправната организация ФИП поради нейния статут EPIC, покрива едновременно нестопански дейности (което само по себе си не представлява проблем по отношение на правото в областта държавната помощ) и нейните стопански дейности, които са два вида.
(187)
Що се отнася до първия вид стопански дейности, въпреки че считат, както е посочено в съображение 31, че дейностите, които публичноправната организация ФИП извършва, са в по-голямата си част нестопански, френските власти признаха в писмата си от 13 януари и 16 юли 2010 г., че извън изключителното поле на дейност на нейните дъщерни дружества, публичноправната организация ФИП осъществява предоставяне на услуги, които се състоят основно в отдаване под наем на оборудване и помещения, предоставяне на персонал, предоставяне на юридически услуги в полза на дъщерните дружества, както и извършване на научни изследвания въз основа на договори за сметка на трети лица или за сметка на нейните дъщерни дружества. Както се посочва в съображение 185, подобни дейности имат стопански характер по смисъла, който Комисията обичайно влага в това.
(188)
Що се отнася до втория вид стопански дейности - дейностите по трансфер на технологии, даването на лицензи, създаването на производни продукти или други форми за управление на знанията, създадени от научноизследователската организация, представляват по принцип, както е припомнено в съображение 184, нестопански дейности, ако те се осъществяват в самата организацията и ако приходите, които те генерират, се инвестират изцяло в научни изследвания в публичния сектор. В конкретния случай въпреки това, както Комисията заключи в горепосоченото решение C 51/2005, много от специфичните връзки, които публичноправната организация ФИП и някои от нейните частноправни дъщерни дружества поддържат, са такива, че „[…] някои дейности на публичноправната организация ФИП произхождат от областта на нестопанската му дейност, доколкото те дават възможност за ползване с търговска цел от неговите дъщерни дружества“ (192). Всъщност Комисията заключи, че съответните дъщерни дружества не могат да се разглеждат като оператори, които са независими от своето дружество майка, дотолкова доколкото дейността им се интегрира в стратегията за развитие на публичноправната организация ФИП, доколкото последната упражнява контрол, който е не само юридически, но и de facto, доколкото сключените изключителни споразумения свидетелстват за голяма икономическа интеграция и доколкото публичноправната организация ФИП и засегнатите дъщерни дружества имат общ имидж пред операторите от съответните сектори. Дейностите по трансфер на технологии, по-специално тези, резултат от промишлени изследвания, (193) между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat трябва следователно да бъдат определени като стопански дейности по смисъла на конкурентното право.
7.1.3 ОБХВАТ НА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
(189)
От част 7.1.1 следва, че единствено осъществяваните пряко от публичноправната организация ФИП дейности се покриват от държавна гаранция, за разлика от извършваните от нейните частноправни дъщерни дружества дейности, които не попадат в обхвата на гаранцията.
(190)
Освен това измежду извършаваните пряко от публичноправната организация ФИП дейности, единствено покритието от държавна гаранция на тези, които са от стопанско естество, евентуално представлява държавна помощ, ако останалите условия, предвидени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, също са изпълнени.
(191)
На последно място, от част 7.1.2 следва, че тези стопански дейности се ограничават от една страна до научноизследователската дейност, осъществявана по договор от публичноправната организация ФИП, и от друга страна до дейностите по трансфер на технологии в изключителните области на дейност на дъщерните дружества Axens, Prosernat и Beicip-Franlab, както и до дейностите по отдаване под наем на инфраструктура, предоставяне на персонал и юридически услуги.
7.1.4 НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО ЗА ГРУПАТА ФИП
(192)
За да анализира евентуалните предимства, които групата ФИП би могла да получи от неограничената държавна гаранция, предоставена на нейното дружество майка - публичноправната организация ФИП във връзка с нейния статут EPIC, Комисията ще използва двустепенна методология при своя анализ: първоначално тя ще проучи евентуалните предимства, възникнали на равнище дружество майка (7.1.4.1), преди да анализира тези, които потенциално се прехвърлят на нейните дъщерни дружества (7.1.4.2).
7.1.4.1 Възникнали предимства на равнището на публичноправната организация ФИП
(193)
В горепосоченото решение за откриване на процедурата, съгласно точка 2.1.3 от горепосоченото известие относно гаранциите, Комисията посочи, че счита, че публичноправната организация ФИП би могла да извлече предимство от своя статут EPIC главно чрез по-благоприятните условия за финансиране (194) на капиталовите пазари, предимство, което е резултат от неприложимостта на производството за оздравяване и съдебна ликвидация съгласно общото право спрямо юридически лица на публичното право. Освен това в случай на неизпълнение от страна на публичноправната организация, Комисията отбеляза, че държавната гаранция се отнася за всички дългове на публичноправната организация ФИП, които, както се посочва в съображение 71 от решението за откриване, „могат да бъдат не само финансови, но също така търговски и даже от друго естество“, по-специално вземанията на доставчиците (чиито фактури евентуалноне са били платени) или на клиентите (за които услугите евентуално не са били извършени).
(194)
След приключване на задълбоченото проучване на въпросната мярка, Комисията счита също така, че е уместно да се анализира съществуването на евентуално предимство за публичноправната организация ФИП на ниво отношенията ѝ с банковите и финансовите институции (A), доставчиците (Б) и клиентите ѝ (В).
A. Липса на предимство на ниво отношения с банковите и финансовите институции
(195)
В горепосоченото решение за откриване на процедурата, въпреки че Комисията признава, че публичноправната организация ФИП не е обект на финансов рейтинг от външна агенция за финансов рейтинг (195), тя отчита, че отпуснатото на публичноправната организация ФИП финансиране задължително е обект на оценка от страна на кредиторите за риска от неизпълнение (196). Считайки, че публичноправната организация ФИП „прибягва до кредитния пазар, за да финансира своите задължения“, тя посочва, че не може да изключи на етапа на предварителното проучване, че публичноправната организация ФИП може да се ползва от икономическо предимство, свързано с вземането предвид при оценката на финансовите пазари на ролята, която държавата изпълнява като кредитор от последна инстанция по отношение на дълговете на публичноправната организация ФИП.
(196)
След края на задълбоченото проучване Комисията отчита предадените от Франция елементи, посочени в съображение 64 отг, които са обобщени в таблица 1, поместена в настоящото съображение (в която съкращението „K EUR“ означава „хил. EUR“).
Таблица 1
Задължения на публичноправната организация ФИП за периода 2005-2010 г.
Образувание:
IFP
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г.
2009 г.
2010
в K EUR
в K EUR
в K EUR
в K EUR
в K EUR
в K EUR
Заеми и задължения към кредитни институцииt (197)
Срок на падеж до една година (1)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Срок на падеж след повече от една година
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197) г.
(1) от които текущи банкови заеми и кредитни банкови салда
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Лихвени проценти на заемите и натрупани дългове към кредитни институции:
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г.
2009 г.
2010 г.
Лихвен процент + марж
Лихвен процент + марж
Лихвен процент + марж
Лихвен процент + марж
Лихвен процент + марж
Лихвен процент + марж
Заеми в средносрочен и дългосрочен план
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Банкови заеми и кредитни линии Краткосрочен план
[Банка№ 1] (198)
EONIA + […] (197)
EONIA + […] (197)
[Банка № 2] (198)
EONIA + […] (197)
EONIA + […] (197)
[Банка № 3] (198)
EONIA + […] (197)
[Банка № 4] (198)
EONIA + […] (197)
(197)
От тези данни следва, че, що се отнася до падежите след повече от една година, публичноправната организация ФИП не е прибягвала до заем от кредитни институции от промяната на статута си насам, т.е. за периода 2006-2009 г., за който има данни. За същия период след промяната на статута, публичноправната организация ФИП е прибягнала само един път до заем, през 2009 г., чийто падеж е до една година и с незначителен размер от […] (*) ЕUR. Освен това се налага изводът, че прилаганият от [Банка № 3] лихвен процент (**) (EONIA + […] (*) %) е с […] (*) процентни пункта по-висок (при равни други условия), отколкото договорения лихвен процент от публичноправната организация ФИП през 2005 г. с [Банка № 1] (**) (EONIA + […] (*) %), когато ФИП е била все още юридическо лице на частното право и следователно все още не е била покрита от държавна гаранция, от която се възползва понастоящем поради статута си на публичноправна организация.
(198)
Що се отнася по-специално до 2010 година френските власти уточниха, че публичноправната организация ФИП е получила четири предложения за кредитни линии от […] (*) EUR, чиито годишни лихвени проценти варират между EONIA + […] (*) към [Банка № 4] (**) (и такса ангажимент от […] (*) %, т.е. […] (*) EUR) и EONIA + […] (*) % към [Банка № 3] (**) (и такса ангажимент от […] (*) %, т.е.[…] (*) EUR) или към [Банка № 1] (**) (и такса ангажимент от […] (*) %, т.е. […] (*) EUR). Публичноправната организация ФИП също така получава друго „спот“ предложение от [Банка № 3] (**) (в зависимост от избрания срок на теглене), за лихвен процент, равен на EURIBOR + […] (*) %. Комисията отчита факта, че тези лихвени проценти са еквивалентни на тези, които публичноправната организация ФИП е договаряла преди промяната на статута си през 2006 г., когато все още е била юридическо лице на частното право, което не е било покрито от държавна гаранция.
(199)
С оглед на гореизложеното Комисията признава, че за периода между промяната на статута ѝ и 2010 г. публичноправната организация ФИП не е извлякла реално икономическо предимство от своя статут EPIC при отношенията си с банковите и финансовите институции. С други думи изглежда, че потенциалното предимство, което предприятието е можело да извлече от неограничената гаранция под формата на по-благоприятен лихвен процент по заем, отколкото при пазарни условия, не е могло да се реализира през същия този период.
(200)
Подобно заключение важи единствено за минали периоди, тъй като Комисията не може да предполага бъдещото поведение на пазарните оператори, нито развитието на тяхното възприемане на влиянието на държавната гаранция върху риска от неизпълнение от страна на публичноправната организация ФИП. Също така в рамките на годишните доклади, които френските власти ще бъдат приканени да представят на Комисията за в бъдеще, ще бъде уместно френските власти да предоставят информация за нивата и условията на задлъжнялост на публичноправната организация ФИП, и да докажат, че тези заеми са съобразени с пазарните условия, или да добавят брутния еквивалент на съответната помощ при оценката на максималните размери на последиците от гаранцията в съответствие с методология, аналогична на тази, описана в Таблица 6, поместена в съображение 300.
(201)
На последно място Комисията отчита предложението на френските власти, с което се цели включването за всяка операция в договора за финансиране (за всеки инструмент обхванат от договор), на следната писмена бележка:
„Емисията/програмата/заемът не се ползват от никаква, пряка или косвена, гаранция, от страна на държавата. При изпадане в неплатежоспособност държавата не може да бъде задължена да замести финансово ФИП за изплащане на дълга.“
(202)
В този контекст, това задължение, комбинирано с останалите задължения на Франция, дори ако то само по себе си не позволява да се реши въпросът за наличието на гаранция, ще позволи, при необходимост, да се приложи изключението за поетия риск и значително да се ограничат евентуалните негативни последици от гаранцията.
Б. Предимство на ниво отношения с доставчиците
(203)
По отношение на доставчиците, противно на това, което френските власти посочват (вж. съображение 65), не е достатъчно публичноправната организация ФИП да е обвързана чрез правото на Европейския съюз или националното право със задължение за провеждане на търг, за да се избегне всяко предимство, произтичащо от нейния статут EPIC: в рамките на организираните обществени поръчки всеки кандидат-доставчик може да предвиди невъзможността за несъстоятелност на публичноправната организация ФИП, когато той отговаря на покана за подаване на оферти. Уместно е също така по отношение на обществените поръчки да се разграничи понижаването на цените, свързано с повишаването на ефикасността, което е възможно поради конкуренцията между оферентите в рамките на покана за подаване на оферти - това представлява, както Комисията посочи в цитирания от френските власти доклад, истинска „социална полза“ - а понижаването на цените, което произтича от по-благоприятната оценка от ФИПдоговарящите се на риска от неизпълнение на едно юридическо лице, за което те знаят, че е защитено от риск от съдебна ликвидация поради статута си на публичноправна организация. Тези два фактора, макар че и двата целят понижаването на цените на обществените поръчки, са различни по своята същност, така че няма възможност Комисията да отдаде последиците от втория фактор на тези от първия.
(204)
За да се оцени понижаването на цените, произтичащо от по-благоприятната оценка на риска от неизпълнение, Комисията възнамерява да се позове на цената на покритието на съответния риск. Всъщност при липсата на държавна гаранция един доставчик на публичноправната организация ФИП, който желае да се ползва от подобна гаранция (т.е. да се защити изцяло срещу риска от неизпълнение на своя възложител), би могъл да прибегне до услугите на една специализирана кредитна или застрахователна организация. По-специално подобно поемане на риска от неизпълнение се предлага обичайно от специализираните във факторинга (199) дружества.
(205)
Комисията отбелязва, че заплащането на подобна услуга за факторинг се състои от два елемента:
а)
Такса за финансиране (или дължими лихви), изчислена prorata temporis за покриването на предвиденото финансиране на договорения за доставчика аванс и която е по-специално функция от лихвения процент в сила към момента на цесията на вземанията.
б)
Самата такса за факторинг, варираща (200) между 0,7 % и 2,5 % от поверения оборот със среден лихвен процент от 1,5 %, изчислена върху размера на прехвърлените вземания за изплащане на услугите по управление на счетоводството, за погасяване и гаранция за добро изпълнение.
(206)
В писмото си от 26 ноември 2010 г. френските власти посочиха, че според тях съображенията на Комисията относно ролята на факторинга се основават на една непълна оценка на основанията, поради които едно предприятие може да прибегне до този вид услуга. Френските власти със сигурност признават, че дружествата за факторинг могат да осигурят три услуги: авансови парични плащания, за погасяване и за обезпечаване на вземанията, но уточняват, че те могат да предложат тези услуги в пакет или разделно. Въз основа на едно изследване, осъществено през 2009 г. от Banque de France (201), те добавят, че измежду тези различни услуги, делегираното управление (т.е. операция по финансиране без погасяване на вземанията) би станало преобладаващо при факторинговото предложение, така че прибягването до факторинг би се ограничило все по-често до обикновена финансова операция за доставчика. Комисията отчита тази бележка.
(207)
Освен това френските власти съобщиха размера на осъществените от публичноправната организация ФИП плащания за факторинг (202) от 2004 г. насам (изплащане на средствата, необходими за двата вида дейност: стопански и нестопански):
Таблица 2
Прибягване до факторинг за доставчиците на публичноправната организация ФИП за периода 2004-2010 г.
Година
Брой на съответните доставчици
Плащания за факторинг
(в EUR)
Брой на съответните фактури
2004
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2005
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2006
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2007
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2010 (203)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
За целия период
(2004-2010 г.)
[…] (*)
[…] (*)
(208)
Френските власти установяват, че от промяната на статута ѝ през 2006 г., осъществяваните от публичноправната организация ФИП плащания за факторинг са се увеличили. Оттук те заключават, че това развитие би оборило обосновката на Комисията относно възприемането на риска от неизпълнение на EPIC от трети лица. Те считат, че ако публичноправната организация ФИП се беше ползвала след 2006 г. от гаранция от държавата за своя риск от неизпълнение, прибягването до услугите за факторинг щеше да се извършва по-рядко след тази дата и дори щеше изцяло да изчезне.
(209)
Доколкото, както самите френските власти посочват в съображение 206, прибягването до факторинг е все повече свързано с нуждата от средства в аванс (нарастване на услугата за делегирано управление) и все по-малко свързано с поемането на риска от неплащане (намаляване на услугата по погасяване, финансиране и гарантиране) и доколкото, в счетоводството на публичноправната организация ФИП не е възможно да се разграничи прибягването на неговите доставчици до факторинг по видове услуги, Комисията счита, в противовес на това, че установеното от публичноправната организация ФИП развитие не дава основание да се обезсили нейната обосновка и още по-малко да се докаже, че доставчиците на публичноправната организация ФИП са установили повишаване на риска от неизпълнение на последната след промяната на статута ѝ.
(210)
Комисията признава, че не е в състояние да предостави точна стойност на размера на премията, която е необходима за обезпечаването на доставчиците за риска от неизпълнение на публичноправната организация ФИП, ако тя не се ползва вече от държавна гаранция. Въпреки това Комисията отбелязва, че доколкото таксата за факторинг, посочена в съображение 205.б.), в действителност покрива три различни услуги (погасяване, финансиране и гаранция срещу риск от неплащане), посоченият максимален размер от 2,5 % от обезпечения оборот представлява във всички случаи увеличение на премията, което би било необходимо, за да се обезпечи единствено риска от неизпълнение.
(211)
Във всички случаи френските власти си запазват възможността да представят по-точна методология за оценка на предоставеното от гаранцията на публичноправната организация предимство в отношенията ѝ с доставчиците. Базирана на една икономическа експертиза, обсъждана от всички страни в рамките на разследването, тази методология може при необходимост да бъде обект на положително решение на Комисията и да се използва от Франция за изпълнение на задълженията за предоставяне на информация, определени в разпоредбите на настоящото решение.
(212)
Що се отнася до въпросните суми френските власти посочиха в писмото си от 26 ноември 2010 г., че цената за придобиване на тези стоки и услуги участва пряко в оценъчната ставка за персонала, участващ в съответните дейности по придобиване на тези стоки и услуги (204). Освен това, що се отнася до дейностите по осчетоводяване на командированите служители и тези на щат, те не водят до никакъв специфичен разход, тъй като съвкупността от понесените разходи е вече интегрирана в структурните разходи на организацията.
(213)
На последно място, що се отнася до стоките и услугите, придобити единствено с цел осъществяване на стопански дейности, годишният среден размер на тези доставки представлява според френските власти само малка част (205) от средния годишен оборот, който публичноправната организация ФИП реализира. За научните изследвания по договор, въз основа на събраната от публичноправната организация ФИП информация посредством системата ѝ за аналитично счетоводство, средният годишен размер на доставките, които публичноправната организация ФИП е получила, за предоставянето на своите услуги в периода 2006-2009 година, възлиза на […] (*) EUR годишно.
(214)
Комисията счита, че за упражняване на своята стопанска дейност публичноправната организация ФИП се е ползвала от реално икономическо предимство, състоящо се в понижаване на практикуваните от неговите доставчици цени и произтичащо от една по-благоприятна оценка от последните на риска от неизпълнение на предприятието. Без да е в състояние да определи ясно точния размер на това предимство, Комисията счита, че при всички положение то не може да надвиши сума от порядъка на […] (*) EUR годишно (206), средно за разглеждания период (2006-2009 г.).
(215)
На последно място Комисията отбелязва, че подобно предимство в отношенията, които публичноправната организация поддържа със своите доставчици, е избирателно доколкото нейните конкуренти, които продължават да подлежат на съдебните производства по оздравяване и ликвидация по общия правен режим, не се ползват от подобна гаранция, отпусната от държавата и неразделно свързана със статута на публичноправната организация ФИП.
B. Предимство на ниво отношения с клиентите
(216)
Що се отнася до научноизследователските услуги, които публичноправната организация ФИП предоставя, Комисията отчита съображенията на дружеството UOP Limited, когато то посочва, че в областта на лицензиране на технологии, област, която по своето естество е рискова, приобретателите са особено чувствителни по отношение на гаранциите, които техните доставчици са в състояние да им предоставят относно обезпечаване както на договорната, така и на извъндоговорната отговорност.
(217)
Въпреки това що се отнася до извъндоговорната отговорност френските власти уточниха в писмото си от 13 януари 2010 г., че юридическите лица на частното право и публичноправните организации подлежат без разлика във Франция на общия правен режим (член 1382 от Гражданския кодекс, който по-специално се отнася до режима на виновната отговорност (207)). Те добавиха, че дейностите на публичноправната организация ФИП притежават особени характеристики по отношение на това, че те включват използването на лабораторни инструменти и на запалими, взривни и отровни продукти, които са потенциални източници на голям „промишлен“ риск (208) по смисъла, който застрахователите обичайно влагат в този термин. Вследствие на това, публичноправната организация ФИП е сключила различни застрахователни договори за обезпечаване не само на класическите рискове (гражданска отговорност), но също така и на специфични рискове като рисковете, свързани с йонизиращи източници, или също така рискове, свързани с повреждане на машините в близост до петролни кладенци. Що се отнася до покритието на нейната гражданската отговорност, застрахователният договор на публичноправната организация ФИП покрива четири риска: отговорност за разработване на нефтени находища, отговорност след доставка, професионална отговорност и екологичните щети.
(218)
От горепосоченото следва, че публичноправната организация ФИП по никакъв начин не се е освободила от своята извъндоговорна отговорност по отношение на държавата, приемайки риска от задействане на гаранцията, от която тя се ползва поради статута си EPIC в случай на възникване на произшествие, дори напротив, тя е сключила необходимите застрахователни договори за покритие на този риск при пазарни условия.
(219)
Що се отнася до договорната отговорност, от предоставената от френските власти информация в отговор на съображенията на дружеството UOP Limited, по-специално на включените в съображение 91, следва, че в областта на предоставянето на услуги отговорността на публичноправната организация ФИП спрямо клиентите ѝ (независимо дали става въпрос за нейните собствени дъщерни дружества или трети лица) „се ограничава до […] (*) % от реално полученото възнаграждение с таван, който евентуално може да стигне […] (*) % според случая“, по такъв начин, че ако клиентът счита, че в осъществената от публичноправната организация ФИП дейност има грешки, последната в никакъв случай няма да бъде задължена повторно да извършва дейността без ограничение. Освен това Комисията отчита забележката на френските власти, които установяват, че във връзка с принципа на ненатрупване на отговорностите, една страна по договор не може да се позове на извъндоговорна отговорност, за да търси обезщетение за нанесените вреди по силата на договорното правоотношение (209).
(220)
Остава обаче фактът, че, като се има предвид предоставената от държавата на публичноправната организация ФИП гаранция, нейните клиенти са сигурни, че тя никога няма да изпадне в положение на съдебна ликвидация и следователно винаги ще бъде в състояние да изпълнява своите договорни задължения или ако евентуално тя не направи това, клиентите ѝ ще бъдат сигурни, че ще получат обезщетение за това неизпълнение.
(221)
Следвайки обосновката, която изложи в съображение 204 и следващи, касаещи отношенията с доставчиците, Комисията счита, че при липсата на държавна гаранция един клиент, който би имал желание да се ползва от същото ниво на защита, би бил принуден да договори с финансов посредник (например банкова институция или застрахователна компания) гаранция за добро изпълнение (на английски език „performance bond“), за да бъде сигурен за развитието на договора, с който е обвързан с публичноправната организация ФИП. Целта на подобна закрила би била да се гарантира на този клиент парична компенсация при нанесени вреди във връзка с неизпълнение (изцяло или частично) на договора.
(222)
По тази точка Комисията отчита, че Франция признава, с някои резерви, и по начина, по който това е посочено в съображение 66, че „единствената предполагаема последица за публичноправната организация ФИП, която би могла да се установи, се състои в облекчение на разходите поради липсата на поети гаранции за добро изпълнение“. Френските власти следователно заключават, без допълнителни уточнения, че въз основа на „обичайно изискваните суми от банките и застрахователните дружества за предоставянето на този вид услуга, изглежда че резултатът от подобно облекчение представлява незначителна сума“.
(223)
Комисията преди всичко счита, че при определянето на стойността на гаранцията за добро изпълнение участват редица фактори, по-специално видът на договора и покритата стойност, използваният персонал, финансовото положение, рискът от неизпълнение и история на исковете срещу предприятието, чиято услуга е покрита, както и други чисто финансови елементи като възнагражденията или комисионните на посредниците. Въз основа на публично достъпната информация (210) Комисията счита, че прилаганият процент варира обикновено между 1 % и 5 % от покрития от гаранцията оборот.
(224)
Таксуването на покриването от специализираните посредници се основава на статистически методи, евентуално съобразени с вида риск, така че не е възможно да се установи a priori фиксиран процент за гаранцията за добро изпълнение. Крайната цена на гаранцията зависи in fine от предвидимия размер на евентуалните загуби и вероятността те да се настъпят. Следователно, докато гаранция за „отлично качество“ може да се предлага в някои сектори (например в секторите на общественото благоустройство и строителство или международната търговия), не изглежда възможно да се покрива нещо повече от „най-доброто усилие“, когато става въпрос за научноизследователски услуги, извършвани въз основа на договори, тъй като по своята същност ИРД е рискова област, в която приобретателят на дейности за научни изследвания няма никаква сигурност по отношение на факта дали те ще доведат или не до реални резултати. По този въпрос Комисията отбелязва, че гарантираната чрез договори стойност за клиентите на публичноправната организация ФИП, включително и нейните дъщерни дружества, се ограничава до цената на предоставяните научни изследвания.
(225)
Комисията признава, че не е в състояние да предостави точна оценка на размера на премията, която би била необходима за гарантирането на клиентите (включително и дъщерните дружества) на „най-добро усилие“ на публичноправната организация ФИП при предоставянето на научноизследователски услуги. Запитани по този въпрос френските власти посочиха в писмото си от 26 ноември 2010 г., че те също така не разполагат с данни по отношение на изискваните от пазара нива на премиите за покриване на специфичните рискове в областта на ИРД. Въпреки това Комисията счита, че премията, която ще се изисква от пазара за покриване на подобен риск (ограничен до „най-добри усилия“ в научноизследователска дейност и следователно по-малък от риска, който съпровожда „отличното качество“ при един договор) би трябвало логично да бъде по-нисък от максималните стойности, посочени в съображение 223. Също така Комисията счита, че максималният процент от 5 % от получения оборот от покритата с гаранция услуга представлява във всички случаи увеличаване на премията, която е необходима за покриването на подобен риск.
(226)
Що се отнася до размера на стопанските дейности, които могат да бъдат покрити от подобна гаранция, Комисията припомня, че тези дейности са два вида: от една страна, дейности по отдаване под наем на инфраструктурни обекти, предоставяне на изследователски персонал и юридически услуги, както и научноизследователски дейности по договори, осъществявани от публичноправната организация ФИП (както за сметка на трети лица, така и за сметка на нейните дъщерни дружества), и от друга страна, дейности по трансфер на технологии от публичноправната организация ФИП към нейните дъщерни дружества в изключителните сфери на дейност на Axens и Prosernat. Всъщност за извършваните от публичноправната организация ФИП дейности в изключителната сфера на дейност на нейното дъщерно дружество Beicip-Franlab (211) Комисията вече установи, че те се финансират изцяло от получените приходи от пазара на консултантски услуги по експлоатацията на нефтени находища и от договори за разработване на софтуер за нефтодобивната промишленост. В посоченото по-горе решение C 51/2005 Комисията установи липсата на вътрешногрупови прехвърляния на публично финансиране от публичноправната организация ФИП към нейното дъщерно дружество Beicip-Franlab, като търговските отношения между двете юридически лица се осъществяват при нормални пазарни условия. Тъй като възнагражденията, заплащани от Beicip-Franlab на публичноправната организация ФИП, покриват „в голяма степен“ (212) стойността на дейностите, извършвани от последната в изключителната област на нейното дъщерно дружество, Комисията е в състояние да заключи, че практикуваното таксуване е такова, че Beicip-Franlab би поело, каквото и да се случи, евентуалното допълнително въздействие на държавната гаранция върху разходите по изследователска дейност, поети от публичноправната организация ФИП. При тези условия покритието с държавна гаранция на търговските отношения между дъщерното дружество и нейното дружество майка по своята същност не може да предостави конкурентно предимство на дейностите, извършвани от публичноправната организация ФИП в изключителната област на научни изследвания на нейното дъщерно дружество Beicip-Franlab. Следователно тяхното евентуално покритие с държавна гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(227)
Що се отнася до дейностите от първия вид, извършвани от публичноправната организация ФИП както за сметка на трети лица, така и за сметка на нейните дъщерни дружества, френските власти посочиха в писмото си от 26 ноември 2010 г. размера на стопанските дейности, осъществени от публичноправната организация ФИП в периода 2006-2009 г. От тази информация следва, че годишният среден размер на научноизследователските услуги е от порядъка на […] (*) EUR, от които […] (*) EUR за сметка на трети лица и […] (*) EUR за сметка на дъщерните дружества.
(228)
Френските власти освен това предоставиха данни относно предоставените административни услуги от публичноправната организация ФИП на нейните дъщерни дружества през същия период. От тази информация следва, че от 2006 г. насам годишният среден размер, фактуриран от публичноправната организация ФИП на нейните дъщерни дружества, е от порядъка на […] (*) EUR за командированите служители и […] (*) EUR за разходите по разполагане (213).
(229)
Що се отнася до дейностите от втория вид, а именно дейностите по трансфер на технологии от публичноправната организация ФИП към нейните дъщерни дружества в изключителните сфери на дейност на Axens и на Prosernat, уместно е най-напред да се посочи, че в решение C 51/2005 вече се съдържаха сумите на дейностите за 2006 г:
а)
В изключителната област на Axens публичноправната организация ФИП реализира […] (*) EUR за проучвания за техническа осъществимост преди промишлените изследвания и […] (*) EUR за промишлени изследвания или общо стопанска дейност на стойност […] (*) EUR.
б)
В изключителната област на Prosernat публичноправната организация ФИП реализира […] (*) EUR за проучвания на техническата осъществимост и […] (*) EUR за промишлени изследвания или общо стопанска дейност на стойност […] (*) EUR.
в)
Следователно публичноправната организация ФИП реализира общо 56,4 млн. EUR от научноизследователски услуги в изключителните области на нейните дъщерни дружества (от които 7,4 млн. EUR за проучвания за техническа осъществимост и 49,0 млн. EUR за промишлени изследвания), докато размерът на собствените средства е само […] (*) EUR, така че Комисията прецени, че тези научноизследователски дейности са били субсидирани с публични средства със сумата от 11,3 млн. EUR (т.е. интензитет на помощта (214) от 20 %).
(230)
Що се отнася до следващите години, съгласно член 5, параграф 1 от горепосоченото решение C 51/2005 до датата на изтичане на изключителните споразумения Франция е задължена да „представи на Комисията подробен годишен доклад за проектите, водени от ФИП в изключителните области на Axens и Prosernat“. Информацията, която тези годишни доклади съдържат, позволява да се изчисли точно годишния размер на научноизследователските услуги, осъществени от публичноправната организация ФИП за сметка и в изключителната област на нейните дъщерни дружества.
(231)
Понастоящем Франция е предоставила на Комисията годишните доклади за 2007, 2008 и 2009 година. Като се имат предвид необходимите за обработка на счетоводните данни срокове, докладът за 2010 г. ще бъде предоставен в течение на 2011 г.
(232)
В изключителната област на дейност на Axens тези стопански дейности са обобщени за периода 2007-2009 г. в Таблица 3, която е поместена в настоящето съображение (в хил. EUR).
Таблица 3
Дейности на публичноправната организация ФИП в изключителните области на Axens за периода 2007-2009 г.
(в хил. EUR)
Общо
Общо разходи
Общо собствени средства
Публични средства (+) или печалба (-)
2007 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(233)
Следователно научноизследователските услуги, извършвани от публичноправната организация ФИП в изключителната област на Axens, са генерирали стопанска дейност на стойност […] (*) EUR през 2007 г., […] (*) EUR през 2008 г. и […] (*) EUR през 2009 г., която е сравнима с тази, която Комисията установи в Решение C 51/2005 за 2006 г. ([…] (*) EUR).
(234)
В изключителните области на Prosernat тези стопански дейности са обобщени за периода 2007-2009 г. в Таблица 4, която е поместена в настоящото съображение (в хил. EUR).
Таблица 4
Дейности на публичноправната организация ФИП в изключителните области на Prosernat за периода 2007-2009 г.
(в хил. EUR)
Общо
Общо разходи
Общо собствени средства
Публични средства (+) или печалба (-)
2007 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009 г.
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(235)
Изследователските услуги, предоставени от публичноправната организация ФИП в изключителната област на Prosernat, следователно са генерирали стопанска дейност на стойност […] (*) EUR през 2007 г., […] (*) EUR през 2008 г. и […] (*) EUR през 2009 г., сравнима с тази, която Комисията установи в Решение C 51/2005 за 2006 година ([…] (*) EUR).
(236)
Въз основа на гореизложеното Комисията счита, че за упражняването на своите стопански дейности публичноправната организация ФИП се е ползвала от действително икономическо предимство, състоящо се в липсата на изплащане на премия, съответстваща на гаранция за добро изпълнение, най-малкото за най-доброто усилие, което тя е могла да предложи на своите клиенти по отношение на научноизследователските дейности, включително и на нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat в тяхните изключителни области. Като отчита спецификата на покрития риск и без да е по-специално в състояние да определи количествено стойност точния размер на това предимство, Комисията счита при всички положения, че той не може да надвиши, услуга по услуга, година по година, сумите, поместени в Таблица 5, която се съдържа в настоящото съображение (в която символът „EUR“ означава „EUR“, а символът „M EUR“ - „млн. EUR“):
Таблица 5
Максимални стойности на икономическото предимство, от което публичноправната организация ФИП се ползва в отношенията си със своите клиенти във връзка с неограничената гаранция за периода 2006- 2009 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г.
2009 г.
Научноизследователски услуги (извън изключителните области на дъщерните дружества)
Оборот
(в M EUR)
Максимум (215)
(зпремия за покриването)
Оборот
(в M EUR)
Максимум
(премия за покриването)
Оборот
(в M EUR)
Максимум
(премия за покриването)
Оборот
(в M EUR)
Максимум
(премия за покриването)
За сметка на дъщерните дружества
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
За сметка на трети лица
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Административни услуги
Фактуриране за командирования персонал
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Фактуриране на разходите по разполагане
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Услуги в изключителната област на Axens
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
Услуги в изключителната област на Prosernat
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Общо за дъщерните дружества
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
[…] (*)
[…] (*) M EUR
Общо за трети лица
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
(237)
При всички положения френските власти си запазват възможността да обявят по-точна методология за оценка на предоставеното от гаранцията на публичноправната организация предимство в отношенията ѝ с нейните клиенти. Основана на икономическа експертиза, разисквана от всички страни в рамките на разследването, тази методология ще може при необходимост да бъде обект на положително решение на Комисията и да бъде използвана от Франция за изпълнението на нейните задължения за информация, посочени в разпоредбите на настоящето решение.
(238)
На последно място Комисията отбелязва, че подобно предимство в отношенията, които публичноправната организация поддържа със своите клиенти, е избирателно, доколкото нейните конкуренти, които продължават да подлежат на съдебните производства по оздравяване и ликвидация по общия правен режим, не се ползват от подобна гаранция, отпусната от държавата и неразривно свързана със статута на публичноправна организация на публичноправната организация ФИП.
7.1.4.2 Предимства, прехвърлени на частноправните дъщерни дружества от групата ФИП
(239)
Що се отнася до дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП, в решението за откриване Комисията посочи, че не може да изключи в рамките на предварителното разследване, че „всяко предимство, което би могло да произтече от качеството EPIC на публичноправната организация ФИП, по-специално като по-благоприятните условия за заем, би могло също така да се приложи и към трите дъщерни дружества“ (216).
(240)
В края на настоящето задълбочено проучване, поради причините, изброени в част 7.1.1.2, като се отчита липсата във френското право на обща отговорност на акционера във връзка с неговите дъщерни дружества в групите от дружества, няма причина да се счита, че публичноправната организация ФИП и следователно френската държава могат да бъдат отговорни за изплащането на вземанията на трети лица по отношение на стопанските дейности на Axens и Prosernat, в частност при хипотезата, при която тези последните биха били предмет на съдебна ликвидация.
(241)
Въпреки това е уместно да се отбележи, че въпреки че в горепосоченото решение N 531/2005 е счела, както е припомнено в съображение 177, че в качеството си на акционерно дружество La Banque Postale продължава да подлежи на общия правен режим в областта на оздравяването и съдебната ликвидация и следователно не се ползва, за своя собствена сметка, от неограничена държавна гаранция, Комисията също така е разглеждала въпроса за евентуално прехвърляне към дъщерното дружество на последиците от държавна гаранция, отпусната на нейния единствен акционер (217).
(242)
По-конкретно Комисията е счела (218), че организацията на функциониране на групата води до извода за взаимно проникване между акционера (La Poste) и дъщерното дружество (La Banque Postale), което се дължи на комбинирания ефект на: i) използването от дъщерното дружество на материални и човешки ресурси, осигурени от нейното дружество майка, и ii) възнаграждение за тези ресурси въз основа на разходите, извършени от дружеството майка, така че в случай на икономическо предимство, при което се понижават цените на La Poste, изплатеното възнаграждение от La Banque Postale на нейното дружество майка ще намалее съответно, водейки до прехвърляне (най-малкото частично) на това икономическо предимство към дъщерното дружество.
(243)
По същия начин в горепосоченото решение C 51/2005 Комисията е счела, че съществува известна порьозност, по-специално в избора на таксуване, практикуван от публичноправната организация ФИП за услугите, предоставяни на Axens и Prosernat в тяхната изключителна област, така че междугруповите търговски отношения не биха се подчинявали на пазарната логика, а откриват обратно възможността за кръстосано субсидиране на стопанските дейности на дъщерните дружества с публичните средства, предоставени на дружеството майка. Както е посочено в съображение 226, Комисията освен това заключи, че отношенията между публичноправната организация ФИП и нейното дъщерно дружество Beicip-Prosernat (219) се осъществяват при нормални пазарни условия.
(244)
В горепосоченото дело относно La Banque Postale, Комисията е счела за необходимо френските власти да поемат ангажименти, чрез които се позволява установяването на механизъм, който да неутрализира на ниво дъщерното дружество евентуално съществуващите предимства за дружеството майка. Що се отнася до условията за финансиране това задължение представлява „за всяка операция да се отбележи писмено в договора за финансиране (за всеки, обхванат от договора инструмент), че съгласно френското право (по-специално необходимостта от изрично законово разрешение за всяка гаранция), настоящата операция по финансиране няма да се ползва от никаква гаранция, от каквото и да е естество, пряка или непряка, от страна на държавата. Проспектът за емитиране на всяка операция ще трябва да направи обществено достояние тази договорна разпоредба.“ (220)
(245)
В конкретния случай френските власти са поели задължението по отношение на условията за заем на дъщерните дружества на публичноправната организация ФИП (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat) да отбелязват писмено в договора за финансиране (за всеки, обхванат от договора инструмент) при всяка операция, че „съгласно френското право (по-специално нуждата от изрично законово разрешение за всяка гаранция), настоящата операция по финансиране няма да се ползва от никаква гаранция от каквото и да е естество, пряка или непряка, от страна на държавата“
(246)
Що се отнася до използването на човешки и материални ресурси от дъщерните дружества, предоставени от дружеството майка, както Комисията посочи това в горепосоченото решение C 51/2005 „ако има субсидиране на стопанските дейности, то произтича от равнището на възнагражденията, заплащани от съответните дъщерни дружества на дружеството майка и се отразява в счетоводството на ФИП“. (221) Впрочем при проучването на счетоводството на публичноправната организация ФИП единствените ценови елементи, които не бяха взети предвид от Комисията, за 2006 г. в горепосоченото решение C 51/2005, и за следващите години в годишните доклади, предоставени от френските власти, са тези, които се отнасят до покритието, като неограничена гаранция, на предоставените от публичноправната организация ФИП услуги на нейните дъщерни дружества. Премията, съответстваща на гаранцията за добро изпълнение или поне на най-доброто усилие, не е платена на държавата и не е могла също така да бъде калкулирана в предоставените на дъщерните дружества услуги.
(247)
Следователно има основание да се счита, че икономическото предимство, възникнало за публичноправната организация от законовата гаранция, е било прехвърлено към нейните частноправни дъщерни дружества Axens и Prosernat.
(248)
По отношение на съвместно подписаните договори от публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens, Prosernat и Beicip-Franlab с общите доставчици, които Комисията посочи в решението за откриване и които дружеството UOP Limited също посочи в своите становища, както е посочено в съображение 73, тяхното съществуване със сигурност е било потвърдено от френските власти, но последните уточниха, че те се отнасят основно за областта на транспорта (въздушен и железопътен) за служебни придвижвания на персонал от отделните дружества. Комисията счита, че ако дъщерните дружества са могли да се ползват от по-благоприятни условия за покупка, предоставени на групата ФИП, което не е установено със сигурност по отношение на въпросните доставки, това би се основавало по-скоро на политика за отстъпка за количество, евентуално въведена от тези доставчици при групови покупки, отколкото да е евентуална последица от гаранцията. Във всички случаи дори и да се предположи, че представеният анализ в част 7.1.4.1, буква Б за публичноправната организация може да бъде приложен и за дъщерните дружества по отношение на получените заедно с публичноправната организация доставки и че тези дъщерни дружества се ползват от подобен механизъм на прехвърляне на предимството, от което се ползва публичноправната организация ФИП във връзка с гаранцията, като получават по-евтино тези услуги, сумите, за които става въпрос биха били толкова незначителни, че Комисията се съмнява, че те могат да имат характера на истинско икономическо предимство.
(249)
Следователно в съответствие със заключението в горепосоченото решение C 51/2005 единствените дейности, за които може да е налице предимство от покриването с държавна гаранция, отпусната на дружеството майка, от научноизследователските дейности, извършвани в изключителната област на дейност на дъщерните дружества, се ограничават до „принос на [публичноправната организация ФИП] в областите на дейност на Axens и Prosernat“ (222). По-конкретно, що се отнася до прехвърлените на Axens и на Prosernat предимства, без да бъде напълно в състояние да изрази количествено точния размер на това предимство, като отчита спецификата на покрития риск, Комисията счита, че при всички положения той не може да превиши, услуга по услуга, година по година, сумите, съдържащи се в Таблица 5, поместена в съображение 236.
(250)
Комисията счита, че подобно икономическо предимство, прехвърлено от публичноправната организация ФИП на нейните частноправни дъщерни дружества Axens и Prosernat, е избирателно, доколкото конкурентите на последните нямат достъп до технологиите и материалните и човешки ресурси на публичноправната организация ФИП при такива благоприятни условия.
7.1.5 НАРУШЕНИЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(251)
Проучваната мярка може до доведе до намаляване на оперативните разходи на публичноправната организация ФИП за услугите, които тя предоставя на трети лица (научни изследвания по договор) и до намаляване на оперативните разходи на Axens и на Prosernat за услугите, които те получават от своето дружество майка (научни изследвания в тяхната изключителна област, научни изследвания по договор, предоставяне на персонал и оборудване, предоставяне на административни услуги), което има за последица да облагодетелства групата ФИП и да наруши конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(252)
Тъй като пазарите, на които групата ФИП осъществява дейност, по-специално този за научни изследвания по договор, що се отнася пряко до публичноправната организация ФИП, пазарите на катализатори и технологии за рафиниращата и нефтохимическата промишленост, що се отнася до дъщерното дружество Axens и проучвания, услуги и оборудване в областта на преработката на газ и извличането на сярата, що се отнася до дъщерното дружество Prosernat, са широко отворени за търговия вътре в Европейския съюз, подобна мярка може да има неблагоприятни последици за конкурентните предприятия, които развиват или желаят да развият подобни стопански дейности на съответните пазари.
(253)
При тези условия наличието на неограничена държавна гаранция в полза на публичноправната организация ФИП може да наруши конкуренцията и да засегне търговията по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
7.1.6 ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО СЪЩНОСТТА НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
(254)
Законовата гаранция от страна на държавата в полза на публичноправната организация ФИП следователно води до прехвърляне на държавни средства, приписано на държавата, и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и търговията между държавите-членки, като облагодетелства групата ФИП.
(255)
Комисията заключава, че тази гаранция представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
7.2 НЕПРАВОМЕРНОСТ НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
(256)
Преди промяната на статута ѝ ФИП беше юридическо лице на частното право, учредено под формата на професионално учреждение по смисъла на акта, наречен Закон № 43-612 от 17 ноември 1943 г. за управление на професионалните интереси. По този повод ФИП подлежеше на производствата по общия правен режим в областта на съдебното оздравяване и ликвидация и не се ползваше от държавна гаранция, дължаща се на статута EPIC.
(257)
С декрет от дата 6 юли 2006 г., приет в допълнение на Закон № 2005-781 от 13 юли 2005 г., ФИП придобива статут EPIC на 7 юли 2006 г. Следователно въпросната мярка трябва да бъде определена като нова помощ по смисъла на член 1, точка в) от процедурния регламент.
(258)
В съответствие с член 2, точка 1 от процедурния регламент държавите членки имат задължение да уведомят своевременно „за всички планове за предоставяне на нова помощ“. Доколкото промяната на статута на публичноправната организация не е била официално обявена от Франция, а само отбелязана инцидентно в рамките на друга процедура и тъй като ефективното прилагане на мярката не е било подложено на условие за предварителното одобрение на Комисията, въпросната държавна помощ е била приведена в действие от френското правителство при нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(259)
Следователно Комисията счита, че тази мярка представлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от процедурния правилник.
7.3 СЪВМЕСТИМОСТ НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
7.3.1 ПОМОЩ В ОБЛАСТТА НА НАУЧНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ ПО ДОГОВОР И ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА УСЛУГИ ОТ ПУБЛИЧНОПРАВНАТА ОРГАНИЗАЦИЯ ФИП
(260)
Предоставянето на услуги се състои в отдаването под наем на инфраструктура за научни изследвания, предоставяне на персонал и на юридически услуги (за сметка на дъщерните дружества).
(261)
Предоставянето на научни изследвания по договор представлява като цяло за публичноправната организация ФИП оказване на помощ на даден клиент (трето лице или дъщерно дружество (223)), който желае да извърши научниизследвания, които позволяват да се разбере или овладее по-добре дадено научно или техническо явление (224). Искането може да бъде повече или по-малко конкретно и да остави на публичноправната организация ФИП по-тясно или по-широко поле за действие, като се започне от простото спазване на техническо задание, строго дефинирано от клиента, и се стигне до предоставяне на цялостна научноизследователска услуга, която включва и препоръки. […] (*) За всяко искане публичноправната организация ФИП изготвя технико-икономическо предложение, съпроводено от договорни условия за изпълнението, което става предмет на преговори с клиента. Френските власти доизясниха предоставянето на научни изследвания по договор и предоставянето на услуги от публичноправната организация ФИП в нейните три сфери на компетентност (CREP, CRRP, CRME).
(262)
На ниво CREP чрез услугите по-специално се цели утвърждаването и/или подобряването на развитите методологии, технологии и софтуер от научноизследователския център. Освен това, за да осъществи някои от своите услуги, CREP предоставя на своите промишлени партньори оборудване и изчислителни алгоритми, които са собственост на публичноправната организация ФИП, или тясно специализирани експертни становища, които не са на разположение в рамките на дадена търговска услуга, предоставена от частен оператор. Тези услуги могат да се класифицират в зависимост от следните категории:
а)
Услуги, свързани със специфично оборудване, което няма еквивалент или неговите еквиваленти са много малко в света (225);
б)
Тълкуване на случай, при който е необходимо използването на софтуер, разработен от публичноправната организация ФИП, който все още не е пуснат на пазара или чието използване в тази конкретен контекст изисква специфично експертно становище, за което се използват компетенциите на публичноправната организация ФИП (226);
в)
Използване на специален експертен опит на публичноправната организация ФИП (227);
г)
Използване на експертен опит по време на дадена разработка за валидиране на компетентността и на разработваните технологиите и методики (228).
(263)
На ниво CRRP научните изследвания по договор се състояха например в помощ за внедряването от чуждестранен университет (229) на дейности от специфичната компетентност на ФИП в областта на катализаторите, в дейностите относно „[…] (*) (230)“, за да се проучат явленията […] (*) или в проучване (231) на […] (*).
(264)
На ниво CRME научните изследвания по договор за сметка на автомобилните конструктори например се състояха в […] (*) от […] (*), от […] (*) и методика (232) на публичноправната организация ФИП, в проучване […] (*) (233) въз основа на научните изследвания на публичноправната организация ФИП […] (*) или изпитвания на […] (*) за […] (*), които публичноправната организация ФИП разработи (234).
(265)
От това описание следва, че научните изследвания по договор, извършвани от публичноправната организация ФИП за сметка на трети лица, имат за цел или провеждането на предходни на научноизследователската дейност проучвания за техническата осъществимост, или придобиването на нови познания и умения в сферите на компетентност на института, или използването на познанията и технологиите, разработени от публичноправната организация ФИП за получаването на нови продукти, процеси или услуги.
(266)
Френските власти предоставиха оценка на дейностите за научни изследвания по договор и на предоставените услуги за сметка на трети лица от публичноправната организация ФИП за периода 2004-2010 г. От предоставената информация следва, че изследователските услуги представляват годишно около[0-5] (**) % от общия бюджет на публичноправната организация ФИП (т.е. […] (*) EUR за услуги, като бюджетът е бил около 300 млн.EUR), така че тази стопанска дейност може да бъде определена като остатъчна сред дейностите на публичноправната организация.
7.3.1.1 Хипотеза на прехвърляне на държавната помощ към трети юридически лица или дъщерните дружества
(267)
В съответствие с точка 3.1.2 от рамката за НИРИ, когато изследователска организация с нестопанска цел упражнява по изключение стопански дейности като отдаване под наем на съоръжения, предоставяне на услуги в полза на предприятия или изпълнението на научноизследователски договори, държавното финансиране на тези стопански дейности означава обикновено държавна помощ. Все пак, ако е възможно да се докаже, че държавното финансиране е прехвърлено изцяло върху крайния бенефициер и че посредникът не е извлякъл никакво предимство от това, може да бъде счетено, че последният не се е ползвал от държавна помощ.
(268)
В конкретния случай, доколкото научноизследователска организация, каквато е публичноправната организация ФИП, ползваща се от неограничена държавна гаранция, упражнява дейности за научни изследвания по договор, е уместно да се счита, че тя се ползва от държавна помощ, освен ако се докаже, че чрез продажната цена на тези услуги е било осъществено прехвърляне на цялата държавна помощ върху нейните клиенти.
(269)
Тарифирането на научните изследвания по договор на публичноправната организация ФИП е установено въз основа на тяхната пълна себестойност (235), към която се прилага марж, чийто процент варира спрямо резултата от преговорите с клиента, посочени в съображение 261. Като се отчете това, единственият ценови елемент, който изглежда, че не е взет предвид от публичноправната организация съответства точно на премията за покритие на гаранцията за добро изпълнение (или най-доброто усилие) на публичноправната организация ФИП.
(270)
Що се отнася до осъществените от публичноправната организация ФИП научни изследвания по договор за сметка на нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, Комисията счита, че икономическото предимство, което произтича от гаранцията, може или да остане на равнището на публичноправната организация ФИП и при необходимост да бъде използвано по друг начин, или като се вземат под внимание връзките, които обединяват дъщерните дружества с тяхното дружество майка, да бъде прехвърлено на дъщерните дружества посредством тарифирането:
а)
в първия случай съвместимостта на помощта е описана в настоящата част.
б)
във втория случай Комисията препраща към анализа на съвместимостта, представен в част 7.3.2, който поради съображения за предпазливост ще включва сумите от значение при оценката на предимството, потенциално прехвърлено върху дъщерните дружества.
(271)
По същия начин, що се отнася до клиентите трети лица, ако може да се установи, че сума, съответстваща на този допълнителен разход, систематично е прехвърляна на трети лица чрез прилаганото тарифиране, тогава подробно проучване на прехвърлената помощ би било много вероятно да доведе до суми de minimis (236). В действителност от предоставената от френските власти информация следва, че по-голямата част от фактурираните услуги генерират оборот по-малък от […] (*) EUR (т.е. максимален размер за покритието на риска от неизпълнение от […] (*) EUR), а най-големият договор е само за […] (*) EUR (т.е. максимален размер за покритие на риска от неизпълнение от […] (*) EUR).
(272)
При все това не може да бъде изключено, че маржът, практикуван от публичноправната организация ФИП не е позволявал винаги да се прехвърли изцяло размерът на помощта върху клиента на научни изследвания по договор. В подобен случай неплащането на държавата на премията за гаранция за покритието на договорите за научни изследвания по договор, изпълнявани за трети лица би представлявало допълнително държавно финансиране, предоставено на публичноправната организация от държавата.
(273)
Съответните публични средства биха могли следователно да бъдат използвани за три цели:
а)
или за финансиране на нестопанските дейности на публичноправната организация, което не представлява държавна помощ.
б)
или за финансирането на други дейности за научни изследвания по договор за сметка на трети лица или дъщерни дружества. Тази хипотеза подробно е анализирана в част 7.3.1.2.
в)
или за финансирането на извършвани от публичноправната организация научни изследвания в изключителната област на дейност на нейните дъщерни дружества, което следователно би могло да се прибави към стойността на държавна помощ, вече прехвърлена на дъщерните дружества. Тази хипотеза подробно е анализирана в част 7.3.2.
7.3.1.2 Съвместимост на държавна гаранция, отпусната на научноизследователска организация за извършване на научни изследвания по договор и на допълнителни услуги към нейната основна дейност, състояща се в извършване на независими научни изследвания в публичния сектор
(274)
Преди да проучи особеностите на конкретния случай Комисията възнамерява да препотвърди принципното положение, което тя възприе при вземането на решения, според което една неограничена държавна гаранция, покриваща стопански дейности, представлява по принцип несъвместима държавна помощ (237). Като цяло Комисията счита, че неограничените гаранции в един икономически сектор, отворен за конкуренцията, са несъвместими с ДФЕС, по-специално тъй като с подобна гаранция държавата поема съвкупността от рискове, съпровождащи дадена стопанска дейност, без предприятието бенефициер да понесе цената на това покритие, и това води до появата на морален риск, който кара предприятието бенефициер, защитено от всякаква заплаха от несъстоятелност, да увеличи поемания риск, в сравнение със ситуацията, при която то би понесло изцяло отрицателните последици от своите действия. По силата на принципа на пропорционалност подобни неограничени гаранции най-често не могат да бъдат оправдани от икономически функции от общ интерес, доколкото се оказва невъзможно, в случая на неограничена гаранция, да се провери, че размерът на помощта не превишава нетните разходи за осигуряването на обществената услуга (238).
(275)
В конкретния случай е редно да се отчете, че френското законодателство е възложило на публичноправната организация ФИП задължения за обществена услуга, които се състоят в тройна функция за научноизследователска дейност, обучение и документация, които противно на услугите от общ икономически (239) интерес, не попадат в полето на стопанските дейности по смисъла на правото на Съюза. Покритието от държавна законова гаранция на нестопанските дейности не включва следователно никакво отпускане на държавна помощ. Впрочем основната дейност на публичноправната организация ФИП е нестопанска. Следователно влиянието на гаранцията, от която тя се ползва, се съсредоточава главно в нестопанските ѝ дейности, и не засяга допълнителните услуги за научни изследвания по договор и услугите, които извършва само по изключение.
(276)
Обратно, когато подобна гаранция покрива стопанските дейности на научноизследователските организации, например научни изследвания по договор или предоставянето на услуги, без да бъде обект на тарифиране на пазарна цена, чрез нея на научноизследователската организация се отпуска държавна помощ, която, както е обяснено по-горе, може да се прибави към публичното финансиране на нейните нестопански дейности от общ интерес (независими научни изследвания в публичния сектор) или към финансирането на нейните други външни стопански дейности и предоставяне на услуги или, на последно място, към финансирането на дейностите по трансфер на технологии към Axens и Prosernat (240).
(277)
За първите два случая при все това се налага изводът, че въпреки a priori неограничения характер на държавната гаранция по изключение е възможно да се приеме a posteriori за периода 2006-2009 г. максимума на брутния еквивалент на помощта като последица от тази гаранция (неизплатената премия за риска на държавата), чрез която се увеличиха (още повече, че бе запазена на равнището на публичноправната организация ФИП) публичните средства, изплатени вече от държавата на ФИП за покриването на нетните разходи за дейността ѝ в областта на независимите научни изследвания в публичния сектор и научните изследвания по договор или предоставянето на услуги.
(278)
По този въпрос Комисията държи да подчертае, че научните изследвания по договор и предоставянето на услуги, покрити от държавната гаранция, се ограничават при все това до „допълнителни“ към основната дейност дейности по независими научни изследвания в публичния сектор, т.е. стопански дейности, които:
а)
не засягат нормалното функциониране, независимостта или неутралността на научноизследователската организация;
б)
се предоставят при нормални пазарни условия и по-специално на пазарна цена или при липса на пазарна цена, на цена, която отразява целостта на разходите за тях (извън въздействието на гаранцията), увеличени с разумен марж;
в)
са обект на счетоводство, различно от това на дейностите за независими научни изследвания в публичния сектор, по-специално по отношение на съответните им разходи и финансиране;
г)
са неразривно свързани с основната дейност, състояща се от независими научни изследвания в публичния сектор, така че не е възможно те технически да бъдат отделени, по-специално поради използването на едни и същи инфраструктурни обекти, оборудване, материали или технологии или поради назначаването на служба на едни и същи изследователи, научни работници, инженери, проектанти или техници;
(279)
Тези допълнителни дейности могат да се състоят в изпълнението на договори за научни изследвания, предоставянето на експертни становища или технически или научни консултации, които включват при необходимост предоставянето на инфраструктурни обекти, на материално оборудване, на технологии с висока степен на иновация, финансирани или внедрени в рамките на, и необходими за провеждането на независими научни изследвания в публичния сектор, които нямат еквивалент или техните еквиваленти са много малко по света (241) извън предоставяните услуги от една или повече подобни научноизследователски организации, за чието използване се изисква експертното становище или уменията на изследователи, научни работници, инженери, проектанти или техници, назначени главно от научноизследователската организация, за да допринасят за нейните независими научни изследвания в публичния сектор.
(280)
Освен това тези услуги позволяват разпространението на научното познание между научни изследванията в публичния сектор и промишления сектор, като на предприятията клиенти се предлага възможността за достъп до оборудване за провеждане на опити, до технологии и до ноу-хауто на персонала на публичноправната организация ФИП, като на последната се позволява да акумулира натрупания нов опит на основа на резултатите от нейните оригинални разработки - източници за бъдещи подобрения на независимите ѝ научни изследвания в публичния сектор. Тези кръстосани въздействия в областта на научните познания са от взаимна полза за засегнатите различни участници и за Европейския съюз като цяло.
(281)
Както се посочва в съображение 266, предоставянето на научни изследвания по договор и услуги представлява само [0-5] (**) % от общия бюджет на публичноправната организация ФИП за периода 2004-2009 г., което представлява много малка част.
(282)
Освен това, отнесени към всеки един клиент, фактурираните услуги са най-често в за сума по-ниска от […] (*) EUR, така че максималният размер на помощта продължава да бъде най-често незначителен, от порядъка на […] (*) EUR на договор. Следователно Комисията счита, че въпросната мярка е съразмерна на целта от общ интерес за разпространение на научното познание в Европейския съюз.
(283)
При условие че тези допълнителни дейности продължават да представляват много малка част от използвания от публичноправната организация ФИП бюджет за нейната основна функция за независими научни изследвания в публичния сектор и като се има предвид положителното въздействие на тези допълнителни дейности от гледна точка на целите от общ интерес, Комисията счита, че тяхното покритие от държавната гаранция не може по никакъв начин да засегне условията за търговия до степен, която противоречи на интересите на Съюза по смисъла на член 107, параграф 3, точка в) от ДФЕС.
(284)
В рамките на годишните доклади относно въпросната мярка френските власти ще трябва да докажат, че това условие продължава да бъде изпълнено в бъдеще. При съмнение относно допълнителния характер на научните изследвания по договор или предоставянето на услуги ще бъде уместно Комисията да бъде информирана незабавно и при необходимост да бъде уведомена за евентуалната държавна помощ, като взема под внимание въздействието на държавната гаранция.
(285)
В този контекст Комисията също така отчита предложението на френските власти, с което се цели включването във всеки договор, който по специфичен начин попада в полето на стопанската дейност на публичноправната организация ФИП и следователно в това на нейните дейности по научни изследвания по договор и предоставяне на услуги, клауза за неотговорност на държавата, така че при необходимост да се задейства изключението за поетия риск и по този начин да се ограничат значително евентуалните отрицателни последици от гаранцията.
7.3.2 ПОМОЩ ЗА ГРУПАТА ФИП В ИЗКЛЮЧИТЕЛНИТЕ ОБЛАСТИ НА ДЕЙНОСТ НА AXENS И PROSERNAT
7.3.2.1 Основание за проучване на съвместимостта на помощта
(286)
Когато се отнася до държавна мярка, с която се цели поддържането на ИРД, извършвана от публичноправната организация ФИП, приложимите правила за проучването на съвместимостта, са тези, които се отнасят до държавната помощ за научноизследователска и развойна дейност.
(287)
Доколкото промяната на статута на публичноправната организация настъпи на 7 юли 2006 г., датата на отпускане от държавата на въпросната неограничена гаранция предхожда датата 1 януари 2007 г., на която влезе в сила горепосочената рамка за НИРИ. Също така, що се отнася до проучването на съвместимостта на тази мярка, съгласно известието за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (242), Комисията ще приложи към тази необявена помощ Рамката на Общността относно държавните помощи за научноизследователска и развойна дейност от 1996 г., която е била в сила към момента на отпускане на помощта.
(288)
При все това, като има предвид факта, че покритието на стопанските дейности на публичноправната организация ФИП от неограничената гаранция, отпусната поради нейния статут EPIC, е предвидено да се увеличи без ограничение във времето, и като се има предвид факта, че както е обяснено в съображение 277, по изключение е възможно да се извърши количествена оценка на максималното въздействие на гаранцията в конкретния случай, Комисията ще проучи също така съвместимостта с вътрешния пазар на покритието от неограничената гаранция на дейностите, които публичноправната организация осъществява в изключителните области на дейност на Axens и на Prosernat въз основа на разпоредбите на рамката за НИРИ от 1 януари 2007 г. - датата на влизането ѝ в сила. При всички положения заключенията от анализа на съвместимостта остават непроменени каквато и рамка да е използвана.
7.3.2.2 Етапи на научноизследователска дейност
(289)
В рамките на горепосоченото решение C 51/2005 (243) Комисията е счела, че дейностите, осъществени от публичноправната организация ФИП в изключителните области на дейност и в сътрудничество с дъщерните ѝ дружества Axens и Prosernat, попадат действително в полето на ИРД, доколкото при всеки проект са били открити слаби точки по отношение на компонентите, на връзките между тях или на характеристиките на съответните процеси или продукти, като дейностите са били осъществени преди етапа на официално одобрение, от персонал, състоящ се главно от изследователи и технически специалисти, въз основа на методи, базирани на опита, тълкуването и моделирането, а резултатите от тези дейности са били с широк обхват и са били патентовани. Комисията констатира, че дейности от същия вид, осъществявани от други оператори в сектора, обикновено се класифицират като научноизследователска дейност (244). Анализът на новаторските аспекти на провежданата научноизследователската дейност е бил извършен на базата на международно признатите стандарти от Наръчника на Фраскати (245).
(290)
По отношение на 2006 г. Комисията проучи в горепосоченото решение C 51/2005 (246) разработките, осъществени в рамките на споразуменията за научноизследователска дейност, сключени между публичноправната организация ФИП и Axens от една страна и публичноправната организация ФИП и Prosernat от друга. Комисията заключи, че тези разработки представляват от една страна промишлени изследвания и от друга страна - проучвания за техническа осъществимост преди проектите за промишлени изследвания по смисъла на рамката ИРД от 1996 г. Тази класификация на научноизследователската дейност бе разработена на базата на специфични примери и обяснения, предоставени от Наръчника на Фраскати за всяка отделна научноизследователска дейност, проведена от публичноправната организация ФИП и Axens от една страна и публичноправната организация ФИП и Prosernat от друга.
(291)
Освен това в рамките на предоставените доклади в съответствие с горепосоченото решение C 51/2005 френските власти класираха проектите, осъществени в изключителните сфери на дейност на Axens и на Prosernat за 2007, 2008 и 2009 г., като използваха двете горепосочени категории по смисъла на рамката ИРД от 1996 г., или като алтернатива - промишлени изследвания по смисъла на точка 2.2.е) и проучвания за техническа осъществимост преди промишлените изследвания по смисъла на точка 5.2 от рамката за НИРИ от 2006 г. Тази дейност се състоеше в проучването на нови методи за синтез или тяхното усъвършенстване, в мащаб, който няма отношение към промишленото производство. Те бяха насочени към валидирането на концепции и спадаха към промишлените изследвания по смисъла на рамката ИРД от 1996 г. и рамката за НИРИ. Годишни резюмета за всеки отделен проект заедно с годишните доклади бяха предоставени на Комисията в рамките на горепосочената помощ C 51/2005.
(292)
За следващите години Комисията припомня, че в съответствие с горепосоченото решение C 51/2005 Франция има задължението да представи на Комисията годишен доклад, в който се съдържа подробно описание на проектите, осъществени от публичноправната организация ФИП, класифицирани по научноизследователски категории.
7.3.2.3 Допустими разходи
(293)
В рамките на горепосоченото решение C 51/2005 (247) (за 2006 година) и в годишните доклади (за 2007, 2008 и 2009 г.) разходите за проекти в изключителните области на Axens и на Prosernat са в съответствие с допустимите разходи, определени в приложение II от рамката ИРД от 1996 г., както и с допустимите разходи по смисъла на точка 5.1.4 от рамката за НИРИ.
(294)
Припомня се, че разходите по фактуриране на научноизследователската дейност на публичноправната организация ФИП, на Axens и Prosernat включват разходите, които са пряко свързани с проекти и са за подизпълнители, командировки, застраховки и документация, както и обзавеждане и дребни материали. Те включват също така другите свързани с проектите разходи като разходите за научноизследователски персонал, амортизация за материални и нематериални дълготрайни активи, както и други общи разходи. Тези разходи се заплащат пряко за научноизследователската дейност и са разпределени между различните научноизследователски проекти пропорционално на времето, посветено от научноизследователския персонал на всеки проект. При това, разходите за хоризонтални проекти за научноизследователска и развойна дейност, свързани с методите и оборудването, използвани в другите проекти за научноизследователска и развойна дейност, се начисляват пропорционално на разходите за всеки проекти за научноизследователска и развойна дейност.
(295)
Тези разходи съответстват на следните категории: разходи за консултантски и равностойни на тях услуги, разходи за персонал, разходи за инструменти, материали, земя и сгради, допълнителни общи разходи и други разходи за дейността съгласно категориите допустими разходи от рамката от 1996 г. и рамката за НИРИ.
(296)
Тази информация за в бъдеще ще трябва също да бъде поместена в годишните доклади, предоставяни от френските власти.
7.3.2.4 Интензитет на помощта
(297)
От рамката ИРД от 1996 г. следва, че максималният разрешен интензитет е 75 % за предварителни проучвания за техническа осъществимост на проекти за промишлени изследвания (точка 5.4) и 50 % за проекти на промишлени изследвания (точка 5.3).
(298)
От рамката за НИРИ следва, че интензитетът на помощта, изчислен на базата на допустимите разходи за проекта, не може да надвишава 50 % за промишлени научни изследвания (точка 5.1.2, буква б) и 65 % подготвителни проучвания за промишлени научни изследвания, проведени в големи предприятия (точка 5.2, буква б). Припомня се, че покритите от държавната гаранция дейности се отнасят единствено до промишлените изследвания, а предварителните проучвания за техническа осъществимост, проведени от публичноправната организация ФИП, и допазарната развойна дейност по смисъла на рамката ИРД от 1996 г. (или посредством експериментално развитие по смисъла на рамката за НИРИ) са изцяло финансирани от Axens и Prosernat със собствени средства от получени на пазара доходи.
(299)
Комисията състави Таблица 6, поместена в съображение 300, въз основа на списъците на проектите, в които описва годишните разходи по проекти и по етапи на научноизследователската дейност, както и въз основа на справката за собствените ресурси на публичноправната организация ФИП.
(300)
При нейното изготвяне Комисията е следвала консервативен подход, включвайки всички разходи, които пряко или непряко са свързани с областите на изключителни дейности на Axens и Prosernat, и изключвайки всички постъпления, различни от тези, заплащани от Axens и Prosernat (248). Комисията от съображения за предпазливост също така посочи в тази таблица всички потенциални последици от неограничената гаранция за малко вероятната хипотеза, при която всички те биха били използвани от публичноправната организация ФИП за финансирането на научноизследователски дейности в изключителните области на Axens и на Prosernat (последици от гаранцията в отношенията с доставчиците и клиентите - не само дъщерните дружества, но също така и трети лица).
Таблица 6
Максимална оценка на общия размер на общото държавно финансиране, осигурено от публичноправната организация ФИП за дейностите, провеждани в изключителните области на Axens и на Prosernat за периода 2006-2009 г.
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г.
2009 г.
Годишни разходи за проучванията за техническа осъществимост (в млн. EUR)
Област на дейност на ФИП/Axens
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Област на дейност на ФИП/Prosernat
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Общо
7,4
3,5
0,9
0,9
Годишни разходи за промишлени изследвания (в млн. EUR)
Област на дейност на ФИП/Axens
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Област на дейност на ФИП/Prosernat
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Общо
49,0
45,5
52,8
55,2
Собствени средства (в млн. EUR)
Размер
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Годишна държавна помощ (в млн. EUR)
Размер на държавното финансиране (249)
11,3
6,4
7,7
11,1
Максимум на последиците от гаранцията в отношенията на публичноправната организация с доставчиците ѝ
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Максимум на последиците от гаранцията в отношенията на публичноправната организация с нейните клиенти (250)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
-
в изключителната област на дъщерните дружества
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
-
извън изключителната област на дъщерните дружества
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Максимален размер на държавното финансиране
(включително и максимума на последиците от гаранцията)
13,1
9,8
11,3
14,7
Интензитет на помощта
(извън максимума на последиците от гаранцията)
20,0 %
13,0 %
14,3 %
19,8 %
Максимум на интензитета на помощта
(включително и максимума на последиците от гаранцията)
23,2 %
20,0 %
21,0 %
26,2 %
Максимален разрешен интензитет (251)
-
разпоредби на рамката ИРД от 1996 г.
53 %
51,8 %
50,4 %
50,4 %
-
разпоредби на рамката за НИРИ
-
51,1 %
50,3 %
50,2 %
(301)
Комисията е проверила спазването на допустимите интензитети по етапи на научноизследователската дейност въз основа на годишните списъци на проектите, провеждани в периода 2006-2009 г., като отчита максималните възможни последици от неограничената гаранция, свързана със статута на публичноправна организация на публичноправната организация ФИП, включвайки като допълнителен помощен елемент възприетия максимум за премиите за покриването на различните рискове. При всички положения дори и да включи всички евентуални въздействия на гаранцията в отношенията с клиентите и доставчиците, максимума за интензитета на помощта остава много под максималния разрешен интензитет. В заключение Комисията счита, че разрешените интензитети на помощ от рамката ИРД от 1996 г. и рамката за НИРИ са спазени.
(302)
За следващите години Комисията припомня, че, в съответствие с горепосоченото решение C 51/2005 Франция има задължение да представя на Комисията годишен доклад, за да може последната да се увери, че интензитетите на помощ по етапи на научноизследователската дейност и по проекти също така са спазени. Считано от 2010 г. в този доклад ще трябва да се представи групата от проекти, осъществявани в областите на дейност на Axens и на Prosernat, класифицирани по категории научноизследователска дейност, като в него се посочат точно освен разходите за тях по етапи на научноизследователска дейност, и размерът на държавно финансиране и собствените средства, предоставени от публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества, максимума на размера на гаранционната премия, изчислен благодарение на описания в настоящото решение метод, включително и евентуалните последици върху условията на задлъжняване на публичноправната организация ФИП в съответствие с изложената в съображение 200 обосновка.
7.3.2.5 Комбинирана помощ
(303)
Разпоредбите относно комбинираната помощ са спазени, независимо дали става дума за разпоредбите, определени в точка 5.12 от рамката ИРД от 1996 г. или точка 8 от рамката за НИРИ. Комисията всъщност е изчислила размера на общото публично финансиране, независимо от произхода му, включително и максималното въздействие на неограничената гаранция за периода 2006-2009 г.
(304)
Считано от 2010 г. френските власти ще приложат същия метод в годишните доклади, предоставяни на Комисията.
7.3.2.6 Стимулиращ ефект
(305)
Въз основа на Рамката ИРД от 1996 г. и рамката за НИРИ държавните помощи трябва да имат стимулиращ ефект, т.е. да предизвикат промяна в поведението на техния бенефициер, която да го накара да увеличи своите научноизследователски и развойни дейности (и иновативните дейности). Следващите критерии по принцип са достатъчни за доказването на наличие на стимулиращ ефект за проектите, ползващи се от помощи под праговете за задълбочено проучване: увеличаване на размера на проекта, увеличаване на обхвата, увеличаване на ритъма на проекта и увеличаване на общия размер, предоставен за научноизследователска и развойна дейност, и иновации. Ако може да бъде доказана значителен ефект от поне един от тези елементи, Комисията ще счита по принцип, че проектът за помощ има стимулиращ ефект, като взема под внимание нормалното поведение на предприятията от въпросния сектор (252).
(306)
Комисията препраща към посочения анализ в съображения 196-198 от горепосоченото решение C 51/2005 относно стратегическия интерес, контролиран и одобрен от техническите комитети, за научни изследвания, провеждани от публичноправното организация ФИП и нейните дъщерни дружества в областта на сигурността в дългосрочен план на енергийните доставки, по-специално що се отнася до възобновяването и увеличаването на добива на петрол и на газ (увеличаване на степента на успех на проучванията, степента на извличане на залежите, експлоатирането на неконвенционални ресурси и т.н.), разработване на процеси на рафиниране, технологии за преобразуване, разработване на новаторски горива и технологии за ефективни двигатели, разнообразяване на източниците на енергия за производството на горива, редица от тях са сред приоритетите на Европейския съюз по отношение на научноизследователската дейност, енергийната политика и политиката за опазване на околната среда.
(307)
Що се отнася до 2006 г., Комисията отново поддържа своя анализ, изложен в съображение 199 от горепосоченото решение C 51/2005, според който благодарение на публичната помощ, в която се включва неограничената гаранция, публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества са могли да осъществяват добре своята допълнителна научноизследователска дейност, която не би могла да се реализира поради технологични рискове или рискове, свързани с твърде несигурния характер на възвращаемостта на инвестициите.
(308)
Въз основа на годишните доклади, предоставени от френските власти, Комисията установява, че тази логика се е запазила през 2007, 2008 и 2009 г. В тези доклади френските власти посочиха проект по проект стимулиращия ефект, породен благодарение на помощта, по-специално по отношение на обхвата на проекта, неговия ритъм и увеличението на общия размер на сумите, отделени за ИРД.
(309)
Например през 2007 г. в изключителната област на Axens групата ФИП е осъществила по-специално водещите проекти […] (*) (253). […] (*). Без държавната помощ щеше да се получи забавяне от няколко години при пускането на пазара на тези продукти: научноизследователски и развойни проекти щяха да бъдат започнати по-късно, те щяха да се развиват по-бавно и […] (*).
(310)
Освен това в изключителната област на Prosernat държавната помощ е позволила започването на проекта […] (*) относно […] (*), изработване и патентоване на оригиналните процеси на […] (*) (254) […] (*). [Този проект] (**) включваше опасни и трудни операции, за който бяха нужни значителни човешки, технически и финансови инвестиции, които дружество като Prosernat не можеше изцяло само да осъществи. Следователно публичната помощ, отпусната от публичноправната организация ФИП, се оказа крайно необходима. По-специално, единствено публичноправната организация ФИП разполагаше със специализирани екипи, които имаха капацитета да изработят необходимите за развитието на процеса модели и с лабораторно оборудване, приспособено към обработката на опасни за здравето елементи.
(311)
През 2008 г. в изключителната област на Axens, държавната помощ позволи да се преодолеят научните и техническите препятствия при […] (*). Освен това по проекта […] (*) (255) беше постигнат значителен напредък. Държавната помощ позволи на публичноправната организация ФИП да разработи заедно с промишлените партньори процес за […] (*), който ще бъде достъпен на пазара посредством лиценз. Разработките за развитието на процес от този вид включват едновременно […] (*) и […] (*).
(312)
Освен това в изключителната област на Prosernat беше разработен проект […] (*) за улавяне на CO2 от изгорели газове. Улавянето/съхранението на CO2 (256) (CSC) е едно от средствата за намаляване на глобалното затопляне. Като взе предвид състава на изгорелите газове и тяхното ниско налягане, публичноправната организация ФИП установи нови технологични предизвикателства. Prosernat не би била в състояние да разработи този процес със свои средства, като се има предвид несигурността по отношение структурата, обхватът, развитието и нормативната рамка на бъдещия пазар на улавяне на CO2.
(313)
През 2009 г. в изключителната област на Axens може да бъде цитиран за пример проект […] (*) относно процесите […] (*). С него се целеше развитието на […] (*), както и подобрението на някои процеси […] (*). Благодарение на публичните средства беше успешно проучен […] (*), което позволи значително подобряване на […] (*). При проекта […] (*) благодарение на държавното финансиране се достигна до решения, нямащи аналог в съществуващите технологии […] (*). Също така в проекта […] (*) бяха включени катализатори, с което се позволи разнообразяване на предлагането на пазара на […] (*), който е в пълен възход. Без държавната помощ катализаторите щяха да се разработят по много по-постепенен начин, а подобрението на ефективността щеше да бъде по-бавно. В областта на […] (*) с проекта […] (*), който се отнасяше до новаторските катализатори […] (*), се откриха нови пътища на изследване благодарение на държавната помощ, а проектът […] (*), с който се целеше проучването на технологичните граници (по-специално изменението на разходите), за да може да […] (*), успя да разшири обхвата си отвъд съществуващата ефективност.
(314)
Освен това в изключителната област на Prosernat държавната помощ например позволи подновяването и продължаването на научноизследователската и развойна дейност, постепенно измествани от основната дейност, в областта на […] (*). По този начин публичната помощ позволи да не бъдат загубени предходните технически достижения и да се поддържа гама от процеси за […] (*) на пазара. По същия начин проектът […] (*) относно улавянето на CO2 […] (*) беше продължен благодарение на държавната помощ.
(315)
Комисията отбелязва също така, че положителното развитие на индикаторите, за измерване на усилията по отношение на ИРД, положени от публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, което тя бе установила в съображение 200 от горепосоченото решение C 51/2005, е продължило през периода 2007-2009 г.
Таблица 7
Развитие на индикаторите за измерване на усилията на публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat за 2007, 2008 и 2009 г.
Развитие на индикаторите
ФИП/Axens
ФИП/Prosernat
2007/2003 г.
2008/2003 г.
2009/2003 г.
2007/2003 г.
2008/2003 г.
2009/2003 г.
Разходи за ИРД в изключителната област
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Персонал, участващ в ИРД в изключителната област
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(316)
Също така Комисията повтаря констатациите, които е обобщила в съображения 201-203 от горепосоченото решение C 51/2005: частта от разходите за ИРД в оборота на групата ФИП е особено голяма, докато последната търпи развитие в среда, регулирана от множество национални предписания, които се променят непрекъснато, по-специално що се отнася до екологичните стандарти и режимите на защита на интелектуалната собственост.
(317)
Както направи това в съображение 204 от горепосоченото решение C 51/2005, Комисията отчита разнообразието и структурата на предлагането, както и функционирането на конкуренцията (257) на пазара на технологиите на рафиниране и приложението им в рафиниращата и нефтохимическата промишленост. По този въпрос тя отбелязва, че някои конкуренти се намират в много по-благоприятна конкурентна позиция от тази на групата ФИП. Дружеството UOP Limited разполага например с процент от световния пазар от порядъка на 57 % по стойност срещу само 7 % за групата ФИП. Също така Комисията счита, че публичната помощ, отпусната за проекти за научноизследователска и развойна дейност, осъществявани от групата ФИП, не може, поради своя характер или своите пропорции, да възпрепятства динамичните стимули на пазара на технологиите на рафиниране. Освен това се налага изводът, че търговските партньори на Европейския съюз, по-специално Съединените американски щати, отделят значителни средства за финансиране на научноизследователската дейност в областта на енергетиката, което позволява осъществяването на проекти за научноизследователска и развойна дейност от конкурентите на групата ФИП. По този начин някои от конкурентите на групата ФИП, по-специално дружеството UOP Limited, са получили значителна държавна помощ (258) или са се ползвали от непряка държавн помощ благодарение на партньорства с научноизследователски институти или университети.
(318)
В заключение Комисията достига до извода, че държавната помощ в полза на групата ФИП в изключителната област на нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat е имала стимулиращ ефект за годините 2006, 2007, 2008 и 2009.
(319)
Считано от 2010 г., в годишните доклади, предоставяни от Франция на Комисията до изтичане на изключителните споразумения между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, ще трябва да се доказва стимулиращият ефект на помощта.
(320)
С оглед на всички предходни съображения Комисията заключава, че държавната помощ, отпусната на групата ФИП за дейностите в изключителните области на неговите дъщерни дружества Axens и Prosernat, включително и елементът на помощ, свързан с последиците от неограничената гаранция, от която публичноправната организация ФИП се ползва, е в съответствие с разпоредбите на рамката ИРД от 1996 година, както и с рамката за НИРИ, при условие че са спазени съдържащите се в тях изисквания.
7.3.3 ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО СЪВМЕСТИМОСТТА НА ВЪПРОСНАТА МЯРКА
(321)
В заключение Комисията счита, че въпросната мярка е съвместима с вътрешния пазар при положение, че условията, посочени в точки 7.3.1 и 7.3.2, са спазени.
8 НЕУТРАЛНОСТ ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕЖИМА НА СОБСТВЕНОСТ
(322)
Комисията държи да подчертае, че по никакъв начин не поставя под въпрос принадлежността на публичноправната организация ФИП към държавата, нито оспорва статута ѝ на юридическо лице на публичното право като такъв.
(323)
По смисъла на член 345 от ДФЕС Общността е неутрална по отношение на режима на собствеността в държавите-членки и няма разпоредба от Договора, която да препятства държавата да притежава (изцяло или частично) предприятия. Като се има предвид това, правилата на конкуренцията трябва да се прилагат по еднакъв начин към частните предприятия и към държавните предприятия. При прилагането на тези правила нито един вид от тези предприятия не следва да получава изгода или да бъде лишено от такава.
(324)
В настоящия случай гаранцията, от която се ползва публичноправната организация ФИП не е резултат от собствеността, а от правния статут на предприятието. Държавите-членки са свободни да избират правната форма на предприятията, но при избора си трябва да спазват правилата на конкуренцията, заложени в Договора. По-специално само фактът, че държавната гаранция е автоматично свързана с конкретен правен статут, не е пречка същата тази гаранция да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако са налице условията, посочени в него (259),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С предоставянето от страна на Франция на статут на публичноправна организация с търговски и промишлен характер на ФИП, считано от 7 юли 2006 г., последната получи неограничена държавна гаранция (наричана по-нататък „държавна гаранция“) за всички свои дейности.
2. Покритието с държавна гаранция на нестопанските дейности на публичноправната организация ФИП, по-специално обучение с оглед на повече и по-квалифицирани човешки ресурси, независима научноизследователска и развойна дейност с оглед по-широки познания и по-добро разбиране и разпространение на резултатите от изследванията, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
3. Покритието с държавна гаранция на дейностите по трансфер на технологии, осъществявани от публичноправната организация ФИП в предвидените области в изключителната спогодба за разработка, търговско разпространение и използване, сключена с дъщерното дружество Beicip-Franlab, не представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
4. Покритието с държавна гаранция на дейностите по трансфер на технологии, осъществявани от публичноправната организация ФИП в предвидените области в изключителните спогодби, сключени с нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, посочени в член 3, параграф 1 от решението на Комисията от 16 юли 2008 г. относно помощта, приведена в действие от Франция в полза на групата ФИП (наричано по-нататък „решение C 51/2005“), представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
5. Покритието с държавна гаранция на научните изследвания по договор и услугите, предоставяни от публичноправната организация ФИП както за сметка на трети лица, така и за сметка на дружествата, представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
В случай на изменение на спогодбата между публичноправната организация ФИП и нейното дъщерно дружество Beicip-Franlab, посочена в член 1, параграф 3 от настоящото решение, Франция уведомява Комисията за същата тази спогодба, като отчита евентуалното въздействие на държавната гаранция за оценяването на целия евентуален размер на държавното финансиране, освен ако нови договорни условия позволят да се изключи наличието на държавна помощ.
Член 3
Покритието с държавна гаранция на стопанските дейности, посочени в член 1, параграф 4 и 5 от настоящото решение, представлява помощ, съвместима с вътрешния пазар, за периода 7 юли 2006 г. - 31 декември 2009 г.
Член 4
Считано от 1 януари 2010 г. и до изтичането на изключителните споразумения между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, посочени в член 3, параграф 1 от решение C 51/2005, покритието с държавна гаранция на стопанските дейности, посочени в член 1, параграф 4 от настоящото решение, представлява помощ, съвместима с вътрешния пазар, при условие че се спазват условията, предвидени в членове 5 и 6 от настоящото решение.
Член 5
1. Годишният финансов доклад, посочен в член 4, параграф 2 от решение C 51/2005 освен вече споменатите елементи в член 5, параграф 1 от същото решение съдържа и изброените елементи в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член.
2. В годишния финансов доклад се посочва размерът, лихвеният процент и договорните условия на сключените от публичноправната организация ФИП заеми по време на съответния годишен период, както и оценка на брутния еквивалент на помощта на евентуалната лихвена отстъпка, свързана с държавната гаранция, освен ако се докаже, че тези договори за заем са в съответствие с обичайните пазарни условия или чрез сравнение на техните условия с условията, получавани от публичноправната организация ФИП преди промяната на статута ѝ, или въз основа на по-точна методология, предварително одобрена от Комисията.
3. В годишния финансов доклад се посочва размерът на стоките и услугите, получени от публичноправната организация ФИП от доставчиците за осъществяването на икономическите услуги, посочени в член 1, параграфи 4 и 5 от настоящото решение, през съответния годишен период, както и максимална оценка на брутния еквивалент на помощта, произтичаща от по-благоприятната оценка на доставчиците за риска от неизпълнение на задълженията на предприятието. Тази оценка се прави или чрез прилагане на фиксирана ставка от 2,5 % към размера на реализираните придобивки, или въз основа на по-точна методология, предварително одобрена от Комисията.
4. В годишния финансов доклад се посочва размерът на стопанските дейности, посочени в член 1, параграфи 4 и 5 от настоящото решение, осъществени от публичноправната организация ФИП през съответния годишен период, както и максималната оценка на брутния еквивалент на помощта, произтичаща от неплащането на премия, съответстваща на гаранцията за добро изпълнение, или поне за най-доброто усилие, предложено на получателите на същите тези икономически услуги. Тази оценка се прави или чрез прилагане на фиксирана ставка от 5 % върху размера на предоставените услуги, или въз основа на по-точна методология, предварително одобрена от Комисията.
Член 6
1. Общият размер на публичните средства, отпуснати за дейностите на публичноправната организация ФИП в изключителните области на дейност на Axens и Prosernat, включително максималното въздействие на държавната гаранция, както е оценено в член 5, параграфи 2, 3 и 4 от настоящото решение, трябва да бъде по-ниско от максималния разрешен интензитет от Рамката на Общността за държавна помощ за научни изследвания, развитие и иновации.
2. При надхвърляне на прага, посочен в параграф 1 от настоящия член, излишъкът от помощта при необходимост се изплаща от съответното дъщерно дружество Axens или Prosernat на публичноправната организация ФИП.
Член 7
Считано от 1 януари 2010 г., покритието с държавна гаранция на стопанските дейности, посочени в член 1, параграф 5, представлява държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар при спазване на условията, предвидени в член 8 от настоящото решение.
Член 8
1. Научните изследвания по договор и услугите, предоставени от публичноправната организация ФИП, посочени в член 1, параграф 5 от настоящото решение, трябва да продължат да бъдат допълващи към нейната основна дейност за независими научни изследвания в публичния сектор.
2. С оглед да бъдат счетени за допълващи, научните изследвания по договор и предоставянето на услуги от публичноправната организация ФИП трябва:
-
да не засягат нормалното функциониране, независимостта или неутралността на публичноправната организация ФИП;
-
да бъдат тарифирани на пазарна цена или, ако не съществува пазарна цена, на цена, която отразява пълната стойност, увеличена с разумен марж, с изключение на потенциалното въздействие на държавната гаранция;
-
да подлежат на отделно осчетоводяване от дейностите по независими научни изследвания в публичния сектор (счетоводно разделяне на съответните цени и финансиране) и всички доходи, които пораждат, трябва да бъдат инвестирани обратно в основната дейност за независими научни изследвания в публичния сектор;
-
да бъдат неразривно свързани с основната дейност за независими научни изследвания в публичния сектор на публичноправната организация ФИП, по-специално поради използването на едни и същи инфраструктурни обекти, оборудване, материали или технологии или използването на едни и същи изследователи, научни работници, инженери, проектанти или техници;
-
да не попадат в приложното поле на изключителните споразумения, сключени между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, посочени в член 3, параграф 1 от горепосоченото решение C 51/2005, при необходимост удължени или изменени съгласно член 3, параграф 2 от решение C 51/2005 и член 12, параграф 2 от настоящото решение;
-
да представляват малка част от бюджета, използван от публичноправната организация ФИП за дейностите ѝ за независими научни изследвания в публичния сектор.
3. Всяка година Франция представя на Комисията доклад за научните изследвания по договор и предоставени услуги от публичноправната организация ФИП, в който се уточнява съотношението на сумите, отделени за тях, в бюджета на ФИП за дейностите ѝ за независими научни изследвания в публичния сектор.
Член 9
1. Френските власти и публичноправната организация ФИП посочват следната забележка в договора за финансиране на всяка операция (за всеки покрит от договора инструмент):
„Емисията/програмата/заемът не се ползват от никаква пряка или косвена гаранция от страна на държавата. В случай на неплатежоспособност държавата не може да бъде задължена да замести финансово ФИП за изплащане на дълга.“
2. Френските власти включват аналогична клауза, чрез която държавата се освобождава от отговорност, във всеки договор, свързан с предоставянето на научни изследвания по договор или услуги, посочени в член 1, параграф 5 от настоящото решение.
3. Френските власти включват аналогична клауза, чрез която публичноправната организация ФИП и държавата се освобождават от отговорност, във всеки договор, сключен с акционерните дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat, по който има задължаване.
4. Публичноправната организация ФИП се въздържа от предоставянето на гаранция, авал, обезпечение, писмо за намерение или гаранционно писмо в полза на дъщерните дружества Axens, Beicip-Franlab и Prosernat, които биха противоречали на обичайните пазарни условия.
Член 10
Франция уведомява поотделно Комисията за всяка помощ, чийто размер надхвърля праговете, предвидени от Рамката на Общността за държавна помощ за научни изследвания, развитие и иновации, като взема под внимание евентуалното въздействие на държавната гаранция.
Член 11
Франция уведомява Комисията, в срок от два месеца след датата на уведомление на настоящото решение, за мерките, които е взела с цел привеждане в съответствие.
Член 12
1. Членове 4, 5 и 6 от настоящото решение се прилагат до изтичане на срока на изключителните споразумения, сключени между публичноправната организация ФИП и нейните дъщерни дружества Axens и Prosernat, посочени в член 3, параграф 1 от решение C 51/2005.
2. Когато френските власти уведомяват Комисията за подновяване или изменение на тези изключителни споразумения в съответствие с член 3, параграф 2 от решение C 51/2005, те трябва да вземат под внимание въздействието на държавната гаранция при оценката на общия размер на публичното финансиране.
Член 13
Адресат на настоящото решение е Република Франция.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 29. junija 2011
o državni pomoči C 35/08 (ex NN 11/08), ki jo je Francija odobrila osebi javnega prava Institut Français du Pétrole
(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4483)
(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2012/26/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije (1) in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) PDEU,
ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (2) in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,
po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama, (3)
ob upoštevanju naslednjega:
1 POSTOPEK
(1)
Francoski organi so v okviru formalne preiskave državne pomoči C 51/05 glede ukrepov pomoči, ki jih je Francija odobrila Institut Français du Pétrole (4), v dopisu z dne 18. julija 2006, evidentiranem 19. julija 2006, službe Komisije obvestili, da se je oseba javnega prava IFP, prej strokovna ustanova v smislu akta, imenovanega zakon št. 43-612 z dne 17. novembra 1943 o upravljanju poklicnih interesov, 7. julija 2006 preoblikovala v osebo javnega prava industrijske in komercialne narave („établissement public à caractère industriel et commercial“, v nadaljnjem besedilu: EPIC). Podlaga za preoblikovanje je v dveh dokumentih, ki so ju francoski organi priložili dopisu: (i) odlok št. 2006-797 z dne 6. julija 2006 o določitvi novega statuta osebe javnega prava IFP in (ii) člen 95 programskega zakona št. 2005-781 z dne 13. julija 2005 o določitvi smernic energetske politike (v skladu s katerim je bil sprejet navedeni odlok).
(2)
Komisija je z dopisoma z dne 3. avgusta 2007 in 7. maja 2008 na francoske organe naslovila zahtevi po podatkih, na kateri so ti odgovorili v dopisih z dne 28. septembra 2007 in 26. junija 2008.
(3)
Komisija je v okviru predhodne zadeve 16. julija 2008 sprejela Odločbo (v nadaljnjem besedilu: Odločba C 51/2005) o prvi državni pomoči Francije za skupino IFP (5). V njej je poudarila, da je vprašanje obstoja dodatne državne pomoči v obliki morebitnega neomejenega državnega poroštva na podlagi statusa EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, predmet ločene preiskave v okviru drugega postopka.
(4)
Drugi postopek iz člena 108(2) PDEU je bil predmet odločitve Komisije z dne 16. julija 2008 (6) (v nadaljnjem besedilu: odločitev o začetku postopka), sprejete na podlagi člena 4(4) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (7) (v nadaljnjem besedilu: postopkovna uredba), o neomejenem državnem poroštvu, do katerega je lahko bila upravičena skupina IFP.
(5)
Komisija je 11. oktobra 2008 z objavo zgoraj navedene odločitve o začetku postopka v Uradnem listu Evropske unije zainteresirane tretje osebe pozvala k predložitvi pripomb k zadevnemu ukrepu.
(6)
Pripombe Francije je prejela v dopisu z dne 14. oktobra 2008.
(7)
Svetovalci družbe UOP Limited so Komisijo v dopisu z dne 6. novembra 2008, evidentiranem pri Komisiji istega dne, obvestili o želji svoje stranke, da pripravi pripombe k zadevnemu ukrepu. Ob upoštevanju potrebnega roka za prevod so tedaj zaprosili za podaljšanje roka do 30. novembra 2008, da bi lahko predložili pripombe. Komisija je v dopisu z dne 7. novembra 2008 navedla, da sprejema utemeljitev prošnje in družbi UOP Limited odobrava podaljšanje roka za odgovor do 30. novembra 2008. Svetovalci družbe UOP Limited so v dopisu z dne 28. novembra 2008, evidentiranem pri Komisiji istega dne, predložili pripombe svoje stranke k odločitvi o začetku postopka.
(8)
Svetovalci družbe UOP Limited so v istem dopisu z dne 28. novembra 2008 zaprosili za dovoljenje, da bi lahko njihova stranka med postopkom predložila dodatne pripombe. Komisija je v dopisu z dne 17. decembra 2008 odgovorila na prošnjo in sprejela podaljšanje roka za odgovor družbe UOP Limited do 23. januarja 2009, tako da ji je omogočila predložitev morebitnih dodatnih pripomb. Svetovalci družbe UOP Limited so v dopisu z dne 23. januarja 2009 predložili dodatne pripombe svoje stranke.
(9)
Komisija je v dopisu z dne 6. maja 2009 francoskim organom poslala vse pripombe družbe UOP Limited k odločitvi o začetku postopka, po potrebi v zaupni različici. Pozvala jih je k predložitvi pripomb, in to najpozneje do 8. junija 2009. Francoski organi so v dopisu z dne 2. junija 2009 zaprosili za podaljšanje navedenega roka do 22. junija 2009, ker sta bila po njihovem mnenju pri pripombah tretje osebe potrebna podrobna in poglobljena analiza ter posvetovanje z več ministrskimi službami. Komisija je v dopisu z dne 9. junija 2009 sprejela podaljšanje do 22. junija 2009. Francoski organi so v dopisu z dne 22. junija 2009 predložili pripombe k pripombam družbe UOP Limited.
(10)
Komisija je v dopisu z dne 29. julija 2009 francoske organe zaprosila za dodatne informacije in jih pozvala k predložitvi odgovora do 24. avgusta 2009. Francoski organi so v dopisu z dne 19. avgusta 2009 zaprosili za podaljšanje roka za odgovor do 7. septembra 2009, ki ga je Komisija odobrila v dopisu z dne 20. avgusta 2009. Francoski organi so v dopisu z dne 8. septembra 2009 naposled predložili zahtevane podatke.
(11)
Komisija je v dopisu z dne 20. novembra 2009 zaprosila francoske organe za nove dodatne informacije in jih pozvala k predložitvi odgovora v dvajsetih dneh. Francoski organi so v dopisu z dne 14. decembra 2009 zaprosili za podaljšanje roka za odgovor do 22. januarja 2010, ki ga je Komisija odobrila v dopisu z dne 18. decembra 2009. V dopisu z dne 13. januarja 2010 so francoski organi naposled predložili zahtevane podatke.
(12)
Službe Komisije so 20. maja 2010 pripravile sestanek v Bruslju, da bi s francoskimi organi obravnavale posledice sklepa, ki ga je Komisija sprejela 26. januarja 2010 v zvezi z državno pomočjo C 56/07 (ex E 15/05), dodeljeno podjetju La Poste (8) (v nadaljnjem besedilu: Sklep C 56/2007), za to zadevo. Ker je bilo podjetje La Poste javni subjekt, ki je do takrat imel status, enakovreden EPIC (9), je z njim povezana zadeva (v nadaljnjem besedilu: zadeva La Poste ali poštna zadeva) zelo primerljiva z zadevnim ukrepom, tako da so francoski organi v pripombah k obema zadevama navedli smiselno enake trditve. Franciji je bil v elektronskem dopisu z dne4. junija 2010 poslan seznam dodatnih vprašanj, ker so službe Komisije želele imeti pisna stališča francoskih organov o različnih točkah, obravnavanih na tem sestanku. Francoski organi so 16. julija 2010 poslali zahtevane podatke.
(13)
Komisija je v dopisu z dne 29. septembra 2010 francoske organe zaprosila za dodatne informacije in jih pozvala k predložitvi odgovora v dvajsetih dneh. Francoski organi so v dopisu z dne 7. oktobra 2010 zaprosili za podaljšanje roka za odgovor do 26. novembra 2010, ki ga je Komisija odobrila v dopisu z dne 8. oktobra 2010. V dopisu z dne 26. novembra 2010 so francoski organi naposled predložili zahtevane podatke.
2 SKUPINA IFP
(14)
Kot je Komisija navedla v odločitvi o začetku postopka in v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005, (10) ima oseba javnega prava IFP tri naloge:
-
raziskovanje in razvoj na področjih iskanja nafte in plina, tehnoloških postopkov rafiniranja in petrokemije;
-
usposabljanje inženirjev in tehnikov ter
-
panožne informacije in dokumentacija.
Pogodba z državo o ciljih določa širše smernice ukrepanja za petletno obdobje.
(15)
Oseba javnega prava IFP ima poleg tega neposreden ali posreden nadzor nad gospodarskimi družbami, s katerimi je sklenila izključne sporazume o raziskavah in licencah. Komisija je na podlagi skupka ujemajočih se dejstev, podrobneje razloženih v uvodni izjavi 137, v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 menila, da delniške družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat ter njihova matična družba, oseba javnega prava IFP, sestavljajo gospodarsko skupino (v nadaljnjem besedilu: skupina IFP) v smislu konkurenčnega prava.
(16)
Družba Axens je dejavna na trgu katalizatorjev in tehnologij za industrijske panoge, ki se ukvarjajo z rafiniranjem in petrokemičnimi izdelki, njen konsolidiran promet pa je leta 2006, na datum spremembe statusa njene matične družbe, znašal 308,45 milijona EUR. Oseba javnega prava IFP in družba Axens sta zavezani z izključnima sporazumoma o omejeni licenci in za licence za izdelke ter s pogodbo o industrijskih raziskavah (11). Hčerinska družba v zameno za sporazuma matični družbi plača licenčnino na podlagi licenčnih pogodb in izvede plačilo […] (13) za dostop do raziskovalne zmogljivosti osebe javnega prava IFP.
(17)
Družba Beicip-Franlab je specializirana za izdajanje in razširjanje programske opreme na področju „raziskav in nahajališč“ ter za izvajanje študij in svetovanje. Leta 2006 je njen promet znašal 42 milijonov EUR. Izključna pogodba o razvoju, trženju in uporabi, ki je bila podpisana leta 2003 za obdobje desetih let, določa, da [skupina IFP ponudi družbi Beicip-Franlab rezultate svojih raziskav] (**) na področju algoritmov, modelov ali metodologij, [ki jih je razvila] (**) skupina IFP na področju „raziskav in nahajališč“, ter da lahko od skupine IFP zahteva, da proizvede izdelke na tej podlagi. Družba Beicip-Franlab krije vse stroške razvoja izdelkov osebe javnega prava IFP. Družba Beicip-Franlab poleg tega plača različne dodatne zneske […] (*) za vzdrževanje in pravice do uporabe. Leta 2005 je bil podpisan aneks, s katerim so se spremenili plačilni pogoji, hkrati pa se je ohranilo načelo, da družba Beicip-Franlab krije vse stroške razvoja.
(18)
Družba Prosernat zagotavlja študije in storitve ter sklope naprav na področju predelave plina in razžvepljevanja. Leta 2006 je njen promet znašal 49,9 milijona EUR. Sporazum o omejeni licenci in pogodbo o industrijskih raziskavah sta oseba javnega prava IFP in družba Prosernat podpisali 18. avgusta 2003 z učinkom za nazaj od 1. januarja 2002 za obdobje desetih let, na njuni podlagi ima družba Prosernat izključno koncesijo za patente osebe javnega prava IFP, [ta pa ji ponuja rezultate svojih] […] (*) raziskav […] (*) na področju tehnoloških postopkov predelave plina in razžvepljevanja. Družba Prosernat mora matični družbi plačevati licenčnino za postopke, in sicer od letnega prometa, ter licenčnino za opremo, določeno za vsak primer posebej. Znesek, ki ga družba Prosernat plača osebi javnega prava IFP za dostop do izsledkov raziskav, je […] (*) % skupnega letnega prometa družbe Prosernat.
(19)
V skladu s členom 6 zgoraj navedene odločbe C 51/2005 je bila leta 2009 (14) v izključne sporazume, ki urejajo plačila, ki jih osebi javnega prava IFP nakažeta njeni hčerinski družbi Axens in Prosernat, vstavljena klavzula za zagotovitev, da se matični družbi plača najmanjše nepavšalno plačilo, ki pokriva najmanj 25 % stroškov pripravljalnih študij izvedljivosti za industrijsko raziskovanje, 50 % stroškov industrijskega raziskovanja in po potrebi 75 % stroškov dejavnosti predkonkurenčnega razvoja v smislu okvira Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj z dne 17. februarja 1996 (15) (v nadaljnjem besedilu: okvir R & R iz leta 1996), ki jih opravi skupina IFP na področjih dejavnosti hčerinskih družb. (16)
(20)
V skladu z odločitvijo o začetku postopka se pri preučitvi zadevnega ukrepa zdi potrebno upoštevati morebitni vpliv državnega poroštva, ki izhaja iz statusa EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, na vse subjekte skupine IFP (skupaj z osebo javnega prava IFP in njenimi tremi hčerinskimi družbami zasebnega prava). (17)
3 OPIS UKREPA
(21)
Oseba javnega prava IFP, ustanovljena kot pravna oseba zasebnega prava, je imela do leta 2006 status strokovne ustanove v smislu akta, imenovanega zakon št. 43-612 z dne 17. novembra 1943 o upravljanju strokovnih interesov, in je bila pod gospodarskim in finančnim nadzorom francoske vlade.
(22)
V členu 95 programskega zakona št. 2005-781 z dne 13. julija 2005 o določitvi smernic energetske politike je bilo določeno načelo preoblikovanja ustanove IFP v EPIC. Preoblikovanje je začelo veljati z objavo odloka št. 2006-797 z dne 6. julija 2006 o statutu osebe javnega prava IFP v Uradnem listu Republike Francije.
(23)
Ustanova IFP je kot EPIC na datum spremembe statusa postala pravna oseba javnega prava. (18)
(24)
Pravne posledice opredelitve kot EPIC so podrobneje razložene v delu 2 („Opis ukrepa“) zgoraj navedenega sklepa C 56/2007 in v delu 3.2.1 („Pravne posledice statusa EPIC, dodeljenega IFP“) odločitve o začetku postopka, na katera se Komisija smiselno sklicuje.
4 RAZLOGI ZA ZAČETEK FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE
(25)
Komisija je v odločitvi o začetku postopka najprej menila, da ima pomisleke glede ukrepa, ker je sistem, ki odstopa od občega prava in se za EPIC izvaja na področju stečaja, podoben mehanizmu neomejenega državnega poroštva, pri katerem se zagotovijo javna sredstva:
-
postopki zaradi plačilne nesposobnosti in stečajni postopki se ne uporabljajo za EPIC kot pravne osebe javnega prava na podlagi splošnega načela, ki ga francoska sodna praksa ter zlasti kasacijsko sodišče priznavata od konca 19. stoletja, in sicer da pravnim osebam javnega prava premoženja ni mogoče zaseči. (19) Komisija se za več podrobnosti sklicuje na del 3.2.1.1 odločitve o začetku postopka, in sicer na uvodne izjave od 38 do 40; (20)
-
za EPIC se, nasprotno, uporabljajo zakon z dne 16. julija 1980 in njegovi izvedbeni akti. V skladu z njimi je država izrecno določena kot pristojni organ za izterjavo dolgov oseb javnega prava in ima pomembne pristojnosti, kot sta plačilo po uradni dolžnosti in ustvarjanje zadostnih sredstev, v njih pa je urejeno tudi načelo odgovornosti države za dolgove pravnih oseb javnega prava kot zadnjega sredstva. Komisija se za več podrobnosti sklicuje na del 3.2.1.2 odločitve o začetku postopka, in sicer na uvodne izjave od 41 do 45; (21)
-
če bi EPIC prenehala, se na splošno uporablja načelo prenosa dolgov na državo ali drugi pravni subjekt javnega prava, (22) tako da je vsakemu upniku osebe EPIC zagotovljeno, da ni nikoli oškodovan za terjatev do osebe javnega prava. Komisija se za več podrobnosti sklicuje na del 3.2.1.3 odločitve o začetku postopka, in sicer na uvodne izjave od 46 do 51; (23)
-
EPIC bi lahko imele prednosten dostop do predujmov iz državnih sredstev. Komisija se za več podrobnosti sklicuje na del 3.2.1.4 odločitve o začetku postopka, in sicer na uvodno izjavo 52. (24)
(26)
Poleg tega se v skladu z navedbami v uvodnih izjavah od 65 do 74 odločitve o začetku postopka, na katere Komisija napotuje za več podrobnosti, zakonodajna in zakonska pojasnila francoskih organov ne zdijo zadostna, da bi vnaprej odpravila dvome.
(27)
Komisija je nato navedla, da kot posledico navedenega položaja ni mogoče izključiti selektivne gospodarske prednosti, zlasti zaradi pogojev financiranja, ki se štejejo za ugodnejše, celo če oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe niso predmet bonitetne ocene zunanje bonitetne agencije. Skupina IFP bi lahko imela prednost tudi pri odnosih s strankami in dobavitelji, ker bi ti menili, da so upravičeni do državnega poroštva za svoje terjatve. Zato pri predhodni preučitvi ni bilo mogoče izključiti, da zadevni dobavitelji ali stranke v primeru dobave ali nakupa blaga ali storitev, ki vključujejo terjatev, osebi javnega prava IFP ponujajo boljše pogoje kot podjetju, ki nima državnega poroštva.
(28)
Komisija je poleg tega po koncu predhodne preučitve na podlagi razpoložljivih informacij menila, da neomejenost poroštva, zlasti kar zadeva njegovo trajanje, znesek in obseg, zelo otežuje izračun zneska tržne premije, ki bi jo morala oseba javnega prava IFP plačati državi za dodelitev navedenega varstva.
(29)
Nazadnje je navedla, da ima pomisleke glede združljivosti državne pomoči z notranjim trgom, zlasti ker se ta ne zdi prima facie namenjena pospeševanju razvoja določenih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij.
5 PRIPOMBE IN PREDLOGI FRANCOSKIH ORGANOV
5.1 ZAČETNE PRIPOMBE FRANCOSKIH ORGANOV
(30)
Francoski organi so Komisiji po zgoraj navedeni odločitvi o začetku postopka v dopisu z dne 14. oktobra 2008 poslali pripombe in predloge. Z dopisom so bile dopolnjene pripombe in predlogi iz prejšnjih dopisov francoskih organov, (25) povzetih v odločitvi o začetku postopka.
(31)
Francoski organi so v pripombah z dne 14. oktobra 2008 najprej opozorili, da se je postopek zoper skupino IFP začel hkrati z zgoraj navedeno poštno zadevo, in zato navedli, da bodo smiselno povzeli iste trditve, kot so jih razvili ob preučitvi te zadeve (26). Francoski organi so morali kljub podobnostim opozoriti na posebnosti osebe javnega prava IFP: gre za raziskovalno organizacijo s tremi nalogami v splošnem interesu (raziskave, usposabljanje in dokumentacija), njene dejavnosti pa so večinoma negospodarske, kar bi utemeljevalo javno financiranje, ki ji je dodeljeno. Poleg tega so pojasnili razloge za spremembo statusa v EPIC: uskladitev med vrsto dejavnosti in načinom financiranja IFP po eni strani ter njenim pravnim statusom po drugi strani naj bi utemeljevala spremembo statusa, tako da bi se IFP približala javni sferi, s tem ko bi opustila obliko strokovne ustanove zasebnega prava.
(32)
Francoski organi so izpodbijali obstoj državne pomoči, ker dva od pogojev iz člena 107(1) PDEU po njihovem mnenju nista izpolnjena, saj zadevni mehanizem ne vključuje prenosa državnih sredstev (5.1.1), poleg tega pa osebi javnega prava IFP (5.1.2) ne daje nobene prednosti.
5.1.1 NEOBSTOJ POROŠTVA, KI SE GA DA PRIPISATI DRŽAVI IN VKLJUČUJE PRENOS DRŽAVNIH SREDSTEV
(33)
Osebe javnega prava naj po mnenju francoskih organov po eni strani ne bi bile upravičene do poroštva zaradi svojega statusa (A), po drugi strani pa naj bi bilo sklepanje Komisije v odločitvi o začetku postopka napačno (B).
A. Neobstoj vsakršnega neomejenega državnega poroštva
(34)
Francoski organi navajajo pet razlogov v podporo svojim trditvam, kot je navedeno v uvodnih izjavah od 41 do 45 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje.
(35)
Prvič, v nobenem aktu in tudi v nobeni odločitvi naj ne bi bilo določeno načelo, po katerem naj bi država načeloma neomejeno jamčila za dolgove EPIC.
(36)
Drugič, v sodni praksi Conseil d'État naj bi bilo odločeno o neobstoju poroštev, zlasti v sodbi Société de l'hôtel d'Albe (27) in v obeh odločitvah, sprejetih v zadevi Campoloro (28).
(37)
Tretjič, sistemski zakon z dne 1. avgusta 2001 o zakonih o financah (LOLF) določa, da se lahko poroštvo oblikuje samo z določbo zakonov o financah, (29) kar naj bi Conseil d'État izrecno potrdil v letnem poročilu za leto 2006 (30). Zato po mnenju izvedenca, ki so ga francoski organi pooblastili v zgoraj navedeni poštni zadevi (31), od 1. januarja 2005, ko je LOLF začel veljati v celoti, ni bilo mogoče zakonito dati nobenega implicitnega poroštva. Za dolgove, nastale od 1. januarja 2005, naj torej ne bi obstajalo implicitno poroštvo. Ker v zvezi z dolgovi, nastalimi pred 1. januarjem 2005, ni sodne odločbe, po mnenju izvedenca francoskih organov ni mogoče ugotoviti, ali bi bilo mogoče neveljavnost implicitnih poroštev, ki so bila dana pred 1. januarjem 2005 in katerih odobritev ne bi bila izrecno dovoljena z zakonom o financah, zavrniti - ali ne - na podlagi upoštevanja ustavno zaščitenih pravic upnikov.
(38)
Četrtič, Francija meni, da če bi bile EPIC upravičene do državnega poroštva, bi bilo treba za spremembo njihovega statusa uvesti ukrepe za ohranitev pravic upnikov. Ker tak mehanizem ni bil nikoli vzpostavljen, (32) francoski organi sklepajo, da EPIC nasprotno niso upravičene do državnega poroštva.
(39)
Petič, francoski organi navajajo članek nekdanjega predsednika oddelka za spore pri Conseil d’État, D. Labetoulla (33), v skladu s katerim „v pravu ni nobene samodejnosti pri dodeljevanju, koriščenju in obsegu tega poroštva [državnega poroštva, ki naj bi se polnopravno uporabljalo za državne osebe javnega prava]“.
B. Napačno sklepanje Komisije (34)
(40)
Francoski organi menijo, da v zvezi z EPIC poplačilo individualnih terjatev ni zajamčeno (a), tako kot ni zagotovljena ohranitev obstoja osebe javnega prava ali njenih obveznosti (b).
(a) Neobstoj poroštva za poplačilo individualnih terjatev
(41)
Po mnenju francoskih organov poroštvo ne more temeljiti na zakonu z dne 16. julija 1980, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 46 do 49 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje: Francija na podlagi pripravljalnih del za zakon, razlage sodne prakse v zadevi Campoloro z dne 10. novembra 1999 (35) in z dne 18. novembra 2005 (36) ter člankov pravnih teoretikov (37) navaja, da po njenem mnenju zakon z dne 16. julija 1980 ne določa obveznosti države, da zagotovi lastna sredstva: izraz „za to poskrbi“ iz člena 1 naj bi državi dajal samo pooblastilo za „nadomestitev“ izvršilnega organa osebe, ki jo nadomesti, s tem da pri njegovem izvajanju „[velja] načelo, da ima subjekt, ki je nadomestil drugi subjekt, enake pristojnosti kot nadomeščeni subjekt“. Zato naj bi država v okviru navedene nadomestitve lahko izvajala samo pristojnosti tega izvršilnega organa, ki ne vključujejo možnosti razpolaganja z državnimi sredstvi, pri čemer naj bi bila dodelitev izredne subvencije „zunaj izvajanja pooblastila za nadomestitev“.
(42)
Poleg tega v skladu z navedbami v uvodnih izjavah od 50 do 53 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje Komisija, francoski organi menijo, da nekrivdne odgovornosti države ni mogoče uveljavljati samo zaradi nezadostnosti sredstev. Po mnenju francoskih organov vsako poroštvo za poroka namreč predpostavlja, da prevzame odgovornost za dejanje, za katero je porok. Ker odgovornost vključuje prevzem odgovornosti za krivdo, v primeru nekrivdne odgovornosti pa odgovornost za posledice ukrepanja, se vprašanje poroštva ne more pojavljati. Francija trdi, da odgovornosti države ni mogoče uveljavljati samo zato, ker prefekt ali nadzorni organ zaradi finančnega in premoženjskega položaja osebe javnega prava ni mogel sprejeti nobenega ukrepa, s katerim bi omogočil poplačilo terjatve. Krivda bi morala biti zavrnjena, kajti to, da prefekt ali nadzorni organ ni izvedel svojih pristojnosti, naj samo po sebi ne bi pomenilo krivdnega ravnanja. Vendar francoski organi priznavajo, da mora predstavnik države pri izvajanju postopka, uvedenega z zakonom z dne 16. julija 1980, zagotavljati kontinuiteto javne službe, pri čemer pa menijo, da tudi če bi sodišče odredilo povrnitev škode upniku, bi bil upnik posledično postavljen v položaj, v katerem bi bil na podlagi občega prava, kajti v tem primeru bi bilo zadevno premoženje prodano, masa upnikov pa bi prejela ustrezni znesek. Iz tega naj torej ne bi izhajala nobena prednost za upnika.
(b) Neobstoj poroštva v zvezi z ohranitvijo obstoja osebe javnega prava IFP ali njenih obveznosti
(43)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 54 do 56 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje, po mnenju francoskih organov neuporaba občepravnih postopkov sanacije in likvidacije za javne osebe ne izključuje možnosti stečaja EPIC ali stečajnega postopka zoper njo. Izpodbijajo analizo Komisije, ki temelji na obvestilu o državni pomoči v obliki poroštev (38) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o poroštvih), in menijo, da Komisija v obravnavanem primeru ni dokazala obstoja „ugodnejših pogojev financiranja“, ki bi jih bilo treba pripisati izključitvi možnosti stečajnega postopka, niti tega, da oseba javnega prava IFP ne more iti v stečaj, niti tega, da ni mogoč postopek zaradi plačilne nesposobnosti, ker je zakon iz leta 1985 samo postopkovni zakon, to, da EPIC ne spadajo na področje njegove uporabe, pa ne izključuje postopka sanacije, likvidacije ali stečaja ad hoc zoper njih.
(44)
Poleg tega, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 57 do 67 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje Komisija, po mnenju francoskih organov uporaba „postopka“, uvedenega z zakonom z dne 16. julija 1980, namesto kolektivnega postopka občega prava upniku ne daje nobene prednosti. Izpodbijajo nujnost upoštevanja meril objave (39) in enakovrednosti (40), ki ju je določila Komisija v uvodni izjavi 81 odločitve o začetku postopka za oceno, ali z uporabo posebnega postopka v primeru plačilne nesposobnosti subjekt, za katerega se ta postopek uporabi, pridobi prednost v primerjavi s podjetji, za katere velja trgovinsko pravo, (41) vendar uporabljajo isti merili za analizo postopka, uvedenega z zakonom z dne 16. julija 1980. Po njihovem mnenju pri merilu objave bonitetne agencije postopek pravilno opredeljujejo tako, da se uporablja v primeru plačilne nesposobnosti EPIC, pri merilu enakovrednosti pa razlikujejo med primerom, v katerem naj bi se uporabljala zahteva po kontinuiteti javne službe, in primerom, v katerem naj se taka zahteva ne bi uporabljala, pri čemer navajajo, da glede na finančni položaj osebe javnega prava IFP in njenih hčerinskih družb ni verjetno, da bi bila sredstva skupine IFP nezadostna, saj so bili njena razpoložljiva sredstva in naložbe (150,3 milijona EUR) konec leta 2007 enaki približno petkratnemu znesku posojil in finančnih dolgov (25,2 milijona EUR):
(a)
če se ne uporablja nobena zahteva po javni službi, v primeru nezadostnosti sredstev osebe javnega prava uporaba postopka, uvedenega z zakonom iz leta 1980, upnikom ne bi omogočala boljšega položaja kot uporaba postopka občega prava: povrnjen bi jim bil enak znesek kot upnikom subjekta, za katerega velja trgovinsko pravo, to je znesek od unovčenja sredstev, in po koncu postopka (42) ne bi več imeli pravnih sredstev, ker po mnenju Francije odgovornosti države ni mogoče uveljavljati že samo na podlagi nezadostnosti sredstev. Različna bi bila samo dva vidika:
-
neobstoj hkratne obravnave vseh upnikov: v nasprotju s postopkom zasebnega prava, v katerem se terjatve vseh upnikov obravnavajo hkrati in je upnikom škoda povrnjena v padajočem vrstnem redu privilegija ter sorazmerno z razpoložljivimi zneski, je za postopek, uveden z zakonom z dne 16. julija 1980, značilno, da lahko upnik samo s tožbo ohrani svoje pravice. Logika zakona z dne 16. julija 1980 je, „kdor prej pride, prej melje“,
-
nalogo, enakovredno nalogi likvidacijskega in sodnega upravitelja, prevzame predstavnik države pod nadzorom upravnega sodišča (nadzor resne krivde, kot je dokazal Conseil d’État v zgoraj navedeni sodbi Campoloro);
(b)
če bi bilo treba zagotoviti kontinuiteto javne službe, francoski organi priznavajo, da bi predstavnik države pri izvajanju pooblastil, dodeljenih z zakonom z dne 16. julija 1980, lahko odločil, da se nekatera sredstva, potrebna za izpolnjevanje naloge javne službe, ne prodajo, Če država ne bi poskrbela za nadomestilo, bi bila posledica neprodaje določenega premoženja manjše unovčenje sredstev in torej zmanjšanje zneskov, ki bi lahko bili povrnjeni upnikom. Upniki osebe javnega prava IFP po mnenju francoskih organov s tem postopkom ne bi dobili večjih pravic, kot bi jih imeli na podlagi trgovinskega prava. Francoski organi kljub temu priznavajo, da bi se bilo v tem primeru mogoče sklicevati na nekrivdno odgovornost države: v tem primeru bi upniki dobili odškodnino v višini škode, ki so jo utrpeli (največ v višini prodajne vrednosti sredstev, ki jih država ohrani zaradi kontinuitete javne službe). Upniki bi bili torej mogoče v istem položaju, kakršen bi izhajal iz uporabe občega prava. Francoski organi iz tega sklepajo, da postopek, uveden z zakonom z dne 16. julija 1980, upniku ne daje nobene prednosti v primerjavi s postopkom občega prava in da torej ni upravičeno, da bi se za osebo javnega prava IFP neposredno uporabil tak postopek.
(45)
Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 68 Sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje Komisija, francoski organi poudarjajo, da besedil, ki ju je Komisija navedla v odločitvi o začetku postopka, zlasti v uvodni izjavi 82, namreč zakonodajnega navodila št. 02-060-M95 z dne 18. julija 2002 o finančni in računovodski ureditvi nacionalnih oseb javnega prava industrijske in komercialne narave ter vodnika za finančno organiziranje ustanovitev, preoblikovanj in ukinitev nacionalnih oseb javnega prava in skupin javnega interesa z dne 14. novembra 2006, ni mogoče niti uporabiti za osebo javnega prava IFP niti jih ni mogoče nanjo prenesti.
(46)
Francoski organi v zvezi z dokapitalizacijo hčerinskih družb osebe javnega prava IFP najprej menijo, da se vprašanje iz uvodne izjave 80 odločitve o začetku postopka ne bi smelo presojati za dokaz obstoja morebitnega državnega poroštva, temveč prej za merjenje mogočih učinkov takega poroštva, na podlagi katerega bi bile oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe zaradi ugodnejših pogojev dokapitalizacije v prednostnem položaju. Poleg tega trditve Komisije po njihovem mnenju temeljijo na dveh napačnih stališčih:
-
Komisija naj bi po eni strani napačno sklepala v zvezi z morebitno podporo, ki bi jo lahko oseba javnega prava IFP dajala hčerinskim družbam s prenosom znotraj skupine, ker so pogoji, pod katerimi lahko matična družba, čeprav je pravna oseba javnega prava, podpira katero od hčerinskih družb v težavah, strogo urejeni v pravu gospodarskih družb (43) in nikakor niso povezani s pojmom podjetja v smislu konkurenčnega prava,
-
francoski organi po drugi strani zanikajo, da bi lahko oseba javnega prava IFP zaradi svojega statusa EPIC in državnega poroštva, ki bi ga po potrebi vključeval tak status, lažje dokapitalizirala svoje hčerinske družbe, kot bi to lahko storile matične družbe skupine s pravnim statusom zasebnega prava. To, da družba začasno krije izgube katere od hčerinskih družb, po mnenju francoskih organov izhaja iz običajnega delovanja skupine družb, kot je med drugim že priznalo Sodišče Evropske unije (44), posredovanje javnega vlagatelja, ki bi deloval po istih pravilih ravnanja kot zasebni vlagatelj, pa ne bi vsebovalo elementov državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU (45). Tak bi bil zlasti primer osebe javnega prava IFP, ki bi imela pravno možnost (in ne obveznost), da dokapitalizira hčerinsko družbo v težavah po isti merilih presoje kot vsak preudarni vlagatelj. Francoski organi nazadnje zanikajo, da ima EPIC kakršno koli možnost „neposrednega dostopa“ do „državnih sredstev“. Pojasnjujejo, da proračunski mehanizem „račun finančne pomoči“ iz člena 24 LOLF določa uvedbo računov za omejena sredstva (navzgor omejenih v skladu z zakonom o financah), ki državi, če to želi in lahko (zlasti z vidika prava Evropske unije), omogoča, da odobri predujme različnim organizacijam. Francoski organi trdijo, da EPIC nimajo „neposrednega dostopa“ do teh računov.
5.1.2 NEOBSTOJ VSAKRŠNE PREDNOSTI ZA OSEBO JAVNEGA PRAVA IFP IN NJENE HČERINSKE DRUŽBE
(47)
Francoski organi najprej menijo, da na podlagi zgoraj navedenega obvestila Komisije o poroštvih ni mogoče sklepati o obstoju prednosti v obravnavanem primeru, da bi bila širitev morebitnih prednosti osebe javnega prava IFP, ki naj bi jih ta uživala zaradi statusa EPIC, na njene hčerinske družbe, ki so delniške družbe občega prava, v nasprotju s prakso odločanja Komisije in da v obravnavanem primeru ni dokazana dejanska gospodarska prednost za osebo javnega prava IFP in njene hčerinske družbe.
(48)
Komisija po mnenju francoskih organov napačno razlaga točko 1.2 zgoraj navedenega obvestila o poroštvih, ki določa, da „Komisija kot pomoč v obliki poroštva obravnava tudi ugodnejše pogoje financiranja, ki jih pridobijo podjetja, katerih pravna narava izključuje stečaj ali druge postopke plačilne nesposobnosti, ali zagotavlja izrecno državno poroštvo ali državni prevzem izgube“:
-
prvič, francoski organi zanikajo, da ima oseba javnega prava IFP kot EPIC pravni status, ki izključuje vsakršen stečajni postopek ali postopek zaradi plačilne nesposobnosti; Komisija naj tega nikakor ne bi dokazala, temveč naj bi samo dokazala, da ta položaj ne omogoča uporabe posebnega postopka (v obravnavanem primeru postopka, uvedenega z zakonom z dne 25. januarja 1985);
-
drugič, francoski organi zanikajo samodejnost povezave med pravno in statutarno nezmožnostjo biti predmet stečajnega postopka ali postopka zaradi plačilne nesposobnosti ter pravico do ugodnejših pogojev financiranja na trgih; Komisija bi morala pri uporabi točke 1.2 zgoraj navedenega obvestila o poroštvih predhodno dokazati obstoj ugodnejših pogojev financiranja, da bi lahko štela, da podjetje s pravnim statusom, ki izključuje možnost stečajnega postopka ali postopka zaradi plačilne nesposobnosti, prejema pomoč v obliki poroštva.
(49)
Komisija naj poleg tega v odločitvi o začetku postopka ne bi upoštevala svoje prakse odločanja pri preučitvi morebitnih prednosti, ki naj bi za hčerinske družbe osebe javnega prava IFP izhajale iz obstoja neomejenega poroštva za EPIC. Komisija naj bi sprejela sklepanje, ki je v protislovju s tistim, ki ga je sprejela ob ustanovitvi podjetja La Banque Postale (46): medtem ko je bilo zadnjenavedeno podjetje tako kot hčerinske družbe osebe javnega prava IFP delniška družba v stoodstotni lasti subjekta, primerljivega z EPIC, je Komisija menila (in sicer razen za obveznosti, ki jih je Francija sprejela v tej zadevi), da je mogoče že samo na podlagi pravnega statusa delniške družbe občega prava izključiti obstoj vsakršnega neomejenega poroštva za hčerinsko družbo. Na podlagi istega sklepanja bi morali po mnenju francoskih organov ugotoviti, da hčerinske družbe osebe javnega prava IFP, ki imajo prav tako status delniške družbe občega prava, tudi ne uživajo neomejenega poroštva, morebiti dodeljenega na podlagi statusa EPIC.
(50)
Komisija naj nazadnje ne bi dokazala dejanske gospodarske prednosti za osebo javnega prava IFP in njene hčerinske družbe, temveč naj bi se v odločitvi o začetku postopka zadovoljila z navedbo pogojev financiranja, „ki se štejejo“ za ugodnejše, ne da bi za to predložila dejanski dokaz. V sodni praksi Evropske unije naj bi se zahtevalo, da Komisija v obravnavanem primeru dokaže, da je lahko oseba javnega prava IFP na podlagi statusa EPIC dejansko dobila ugodnejše finančne pogoje. (47) Toda francoski organi so med postopkom sporočili nekatere podatke, ki potrjujejo, da oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe zaradi statusa EPIC, dodeljenega osebi javnega prava IFP, niso dobile niti niso mogle dobiti finančne prednosti, ker se je oseba javnega prava IFP preoblikovala zlasti ob upoštevanju splošnega načela kontinuitete, posebno na ravni svoje dejavnosti, organizacije, računovodskega in finančnega sistema (sredstva ter računovodska in finančna pravila) ter svoje davčne obravnave.
(51)
Po mnenju francoskih organov zgoraj navedeni elementi dokazujejo, da:
-
naj bi bil finančni položaj osebe javnega prava IFP in hčerinskih družb dober, zaradi česar naj bi bilo vprašanje morebitnega stečaja in posledično posredovanja države kot zadnje možnosti brezpredmetno,
-
naj bi bili pogoji kratkoročnega financiranja osebe javnega prava IFP in hčerinskih družb za vsak subjekt drugačni in naj bi izhajali iz posebnih pogajanj, ki jih imajo intuitu personae s svojimi bankami,
-
naj v odnosih osebe javnega prava IFP in hčerinskih družb z dobavitelji in strankami ne bi bilo prednostnih pogojev, ki bi izhajali iz pričakovanj dobaviteljev in strank glede državnega poroštva.
(52)
Francoski organi iz tega sklepajo, da:
-
je analiza, ki jo je Komisija opravila v odločitvi o začetku postopka, sporna: oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe nimajo državnega poroštva;
-
Komisija ni dokazala obstoja prednosti za osebo javnega prava IFP in njene hčerinske družbe na podlagi statusa EPIC, dodeljenega IFP;
-
Komisija zato ni dokazala obstoja državne pomoči za osebo javnega prava IFP in njene hčerinske družbe.
5.2 PREDLOGI FRANCOSKIH ORGANOV
(53)
Da bi francoski organi odpravili vse pomisleke Komisije, so vseeno navedli, da so pripravljeni izvesti naslednje ukrepe, če bi Komisija privolila v končanje postopka s sklepom o neobstoju pomoči v skladu s členom 7(2) zgoraj navedene postopkovne uredbe:
-
pojasniti odlok o izvajanju zakona z dne 16. julija 1980;
-
vključiti navedbo o neobstoju poroštva v pogodbe osebe javnega prava IFP, ki vključujejo terjatve;
-
vključiti navedbo o neobstoju poroštva v pogodbe hčerinskih družb osebe javnega prava IFP o financiranju.
5.2.1 POJASNILO ODLOKA O IZVAJANJU ZAKONA Z DNE 16. JULIJA 1980
(54)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 94 do 96 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje, francoski organi predlagajo, da pojasnijo razlago zakona z dne 16. julija 1980 s spremembo četrtega odstavka člena 3-1 odloka o izvajanju zakona (48): Predlagana sprememba naj bi po njihovem mnenju odpravila vse dvome o obsegu izraza „za to poskrbi“ pri urejanju pooblastila za nadzor, dodeljenega prefektu ali nadzornemu organu, ker morata ta odslej zagotoviti sredstva v okviru proračuna skupnosti ali osebe javnega prava (49): Ta predlog naj bi po mnenju francoskih organov izključeval možnost, da predstavnik države pri izvajanju pooblastila za nadzor poveča sredstva skupnosti ali osebe javnega prava s subvencijo države ali vložkom javnih sredstev.
5.2.2 VKLJUČITEV NAVEDBE O NEOBSTOJU POROŠTVA V POGODBE OSEBE JAVNEGA PRAVA IFP, KI VKLJUČUJEJO TERJATVE
(55)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 97 do 100 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje, francoski organi izpodbijajo stališče Komisije (50), da je mogoče odgovornost države uveljavljati že samo na podlagi plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP. Vendar ponujajo predlog, ki temelji na izjemi sprejetega tveganja (glej sodbi Conseil d'État v zadevah Sille (51) in Meunier (52)), po zgledu tega, kar so predlagali v poštni zadevi, naj se upnikom osebe javnega prava IFP uradno potrdi, da za njihovo terjatev ni državnega poroštva in da v primeru plačilne nesposobnosti država ne bo odgovorna za poplačilo terjatev namesto tega podjetja. Zato se morebitne zainteresirane strani, ki se izpostavijo vede in ob popolni seznanjenosti z dejstvi, ne morejo sklicevati na pravico do povrnitve škode. Francoski organi se torej skupaj z osebo javnega prava IFP obvezujejo, da bodo za vsak postopek v pogodbe o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) vključili naslednje:
„Za izdajo/program/posojilo ni odobreno nobeno neposredno ali posredno državno poroštvo. Država v primeru plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP ne bo odgovorna za poplačilo terjatev namesto te osebe.“
(56)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 101 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se Komisija smiselno sklicuje, so se francoski organi seznanili tudi z dvomi Komisije, ki je v uvodni izjavi 71 odločitve o začetku postopka navedla, da je po eni strani izjema sprejetega tveganja pravilo, določeno s sodno prakso, ki bi se lahko spremenilo, da po drugi strani tako pravilo temelji na instrumentih sekundarnega prava, ki jih je mogoče v primeru spora zlahka razveljaviti, in da nazadnje predlog francoskih organov ne pokriva vseh primerov, saj so lahko terjatve ne samo finančne, ampak tudi komercialne ali druge narave.
(57)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 102 do 104 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje, so francoski organi, potem ko so opozorili na svoje načelno nasprotovanje stališču Komisije do uveljavljanja nekrivdne odgovornosti države že samo na podlagi nezadostnosti sredstev osebe javnega prava IFP, navedli dodatne elemente kot odgovor na navedene dvome:
(a)
po mnenju francoskih organov bi prvi ugovor Komisije privedel do ugotovitve, da tudi če v notranjem pravu države članice glede tega ni določbe, bi že tveganje spremembe sodne prakse, to je spremembe notranjega prava, zadostovalo za utemeljitev obstoja državne pomoči. Komisija morebitnega ukrepa pomoči ne more utemeljiti z morebitno spremembo prava, ki je v obravnavanem primeru več kot neverjetna, ker je izjema sprejetega tveganja splošno načelo javnega prava, ki je bilo s sodno prakso mnogokrat potrjeno, nikoli zavrnjeno in obširno obravnavano,
(b)
kar zadeva drugi ugovor, francoski organi priznavajo, da zakon in uredba prevladata nad pogodbo in da se sporna klavzula lahko vedno razveljavi. Vendar ta ugovor po njihovem mnenju nima podlage v besedilu višje ravni, ni podprt in ga torej ni mogoče uporabiti,
(c)
francoski organi nazadnje v zvezi s tretjim ugovorom menijo, da temelji samo na domnevnem prepričanju ali pričakovanju dobaviteljev v zvezi z državnim poroštvom za njihovo terjatev, pri čemer samo na podlagi te domneve ni mogoče utemeljiti obstoja prednosti, temveč jo je treba podkrepiti z dokazom, da so oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe dejansko imele tako gospodarsko prednost.
(58)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 106 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se Komisija smiselno sklicuje, francoski organi navajajo, da so pripravljeni razširiti svoj predlog o vključitvi neobstoja poroštva na vse pogodbe, ki vključujejo terjatev, tako da se izrecno izključi vsakršno tveganje uveljavljanja nekrivdne odgovornosti države že samo na podlagi plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP.
5.2.3 VKLJUČITEV NAVEDBE O NEOBSTOJU POROŠTVA V POGODBE O FINANCIRANJU HČERINSKIH DRUŽB OSEBE JAVNEGA PRAVA IFP AXENS, BEICIP-FRANLAB IN PROSERNAT
(59)
Poleg tega francoski organi za dopolnitev predlaganega mehanizma Komisiji dajejo dodatni predlog, podoben tistemu ob ustanovitvi podjetja La Banque Postale, in sicer da se pri posojilnih pogojih za hčerinske družbe osebe javnega prava IFP (Axens, Beicip-Franlab in Prosernat) na trgih zavežejo, da se za vsako transakcijo v pogodbe o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) pisno vključi naslednje: „Za to financiranje v skladu s francoskim pravom (zlasti potrebo po izrecnem zakonskem dovoljenju za vsako poroštvo) ni nikakršnega neposrednega ali posrednega državnega poroštva.“
(60)
Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 107 do 110 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se Komisija smiselno sklicuje, po mnenju francoskih organov predlagana ukrepa pojasnitve (podrobneje razložena v uvodnih izjavah 55 in 59) omogočata, da se upniki osebe javnega prava IFP in njenih hčerinskih družb seznanijo s svojimi pravicami, tako da za Francijo ni mogoče šteti, kot je Komisija navedla v uvodni izjavi 87 odločitve o začetku postopka, da je „odgovorna za pričakovanja, ustvarjena pri upnikih osebe javnega prava IFP glede obstoja poroštva“ in da namerno vzdržuje „nejasen pravni položaj“, ki „osebi javnega prava IFP daje prednost in odpira možnosti dodelitve državnih sredstev“.
5.3 DODATNE PRIPOMBE FRANCOSKIH ORGANOV
(61)
Francoski organi so v dopisih z dne 16. julija 2010 in 26. novembra 2010 navedli dodatne elemente, ki po njihovem mnenju potrjujejo neobstoj državne pomoči za osebo javnega prava IFP.
(62)
Potem ko so najprej opozorili na zadevo France Télécom (53), v dopisu z dne 16. julija 2010 poudarjajo, da je sodišče Evropske unije opozorilo na obveznost Komisije, da dokaže obstoj dejanske prednosti, da bi se lahko ugotovil obstoj državne pomoči. Menijo, da v obravnavanem primeru neomejeno poroštvo, ki naj bi po mnenju Komisije izhajalo iz statusa osebe javnega prava IFP, tej v resnici ne zagotavlja gospodarske prednosti. Francoski organi v dopisu z dne 26. novembra 2010 trdijo, da po njihovem mnenju dokazno breme nosi Komisija. V zvezi s tem opozarjajo na zahteve glede dokaza in obrazložitve, določene v sodni praksi Evropske unije, zlasti Splošnega sodišča v zgoraj navedeni zadevi France Télécom in Sodišča Evropske unije v zadevah Krantz (54) in nedavno Deutsche Post AG (55). Po mnenju francoskih organov analiza Komisije v obravnavanem primeru temelji „bolj na domnevah kot na analizi in concreto“.
(63)
Poleg tega še menijo, da bi lahko imela oseba javnega prava IFP po mnenju Komisije prednosti na treh ravneh: (i) na ravni odnosov z bančnimi in finančnimi ustanovami, (ii) na ravni odnosov z dobavitelji in (iii) na ravni odnosov s tretjimi industrijskimi partnerji, ki uporabljajo raziskovalne storitve.
(64)
Francoski organi v zvezi z odnosi osebe javnega prava IFP z bančnimi in finančnimi ustanovami menijo, da oseba javnega prava IFP od statusa EPIC doslej ni imela nobene gospodarske prednosti. Komisiji navajajo elemente, ki potrjujejo, (i) da z dolgoročnega vidika oseba javnega prava IFP v letih 2005, 2006 in 2007 (56) ter 2008 in 2009 ni bila zadolžena, (ii) da se je s srednjeročnega vidika oseba javnega prava IFP seveda letno pogajala o limitu v različnih bančnih ustanovah, vendar je dosegla obrestne mere, primerljive s tržnimi, in v vsakem primeru nikoli ni uporabila teh kreditnih linij, ter, nazadnje, (iii) da s kratkoročnega vidika oseba javnega prava IFP v obravnavanem obdobju skoraj ni bila ali sploh ni bila zadolžena.
(65)
Francoski organi v zvezi z odnosi z dobavitelji menijo, da mora oseba javnega prava IFP kot naročnik objaviti razpis in zbrati ponudbe v skladu s sklepom št. 2005-649 z dne 6. junija 2005 (57) in da zato ne more imeti prednosti. Francoski organi v dopisu z dne 26. novembra 2010 znova navajajo navedeno analizo in pojasnjujejo, da je za naročila osebe javnega prava IFP obvezen postopek zbiranja ponudb, skladen z Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (58), po njihovem mnenju zadostno zagotovilo za izognitev izkrivljanju konkurence na trgu. Oseba javnega prava IFP po mnenju Francije s tem, ko zbira ponudbe med dobavitelji v skladu z obveznostmi, ki izhajajo iz prava Evropske unije, ne bi mogla biti, vsaj če ni posebnega dokaza, obtožena za koriščenje nezakonite prednosti. Poudarjajo, da je bila prav zaradi učinkovitosti javnega naročanja olajšana uporaba sistemov elektronskih nakupov, pri čemer je v uvodni izjavi 13 Direktive 2004/18/ES na primer navedeno, da „ta način naročanja naročniku [omogoča], da […] dobi veliko število ponudb in z veliko konkurenco zagotovi optimalno uporabo javnih sredstev“. V zvezi s tem navajajo poročilo Komisije (59), v katerem je bil ugotovljen pozitiven učinek zakonodaje o javnih naročilih v obliki znižanja cen, ki je bilo predstavljeno kot „socialna korist“ pravičnejše konkurence med ponudniki. Zato naj Komisija s „pripisovanjem“ navedenih prihrankov statusu EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, ne bi ravnala v skladu z Direktivo, po kateri naj bi bili izbirni postopki ključni za boljšo konkurenco, ki bi omogočila nižje stroške javnega naročanja.
(66)
Francija nazadnje v zvezi z odnosi osebe javnega prava IFP s strankami trdi, da zadevne dejavnosti pogodbenih raziskav zajemajo storitve osebe javnega prava IFP po naročilu stranke, tretje osebe ali hčerinske družbe, na temo, ki spada v okvir nalog osebe javnega prava IFP, za osebo javnega prava IFP na ravni lastništva rezultatov ne pomeni strateških interesov, lahko obogati znanja in veščine osebe javnega prava pri vodenju programov javnih raziskav in razvoja, ki jih izvaja, in ne spada na področje izključnih dejavnosti hčerinskih družb. Francoski organi navajajo, da sta za raziskovalne storitve, ki jih dobijo stranke, potrebna posebna oprema in strokovno znanje.
(67)
Francija v zvezi s tem trdi, da tudi če bi oseba javnega prava IFP zaradi svojega statusa EPIC imela prednost pri izvajanju teh gospodarskih dejavnosti, to ne bi imelo stvarnega učinka na trg. Zaradi prednosti naj se zlasti ne bi mogli izkrivljati konkurenca in prizadeti trgovina med državami članicami. Vendar francoski organi za obdobje po spremembi statusa osebe javnega prava IFP (julija 2006) priznavajo, da bi oseba javnega prava IFP morebiti lahko imela nižje stroške, ker ji ni treba skleniti garancij za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti, ki pa bi na podlagi zneskov, ki jih običajno zahtevajo banke in zavarovalnice za zagotavljanje te vrste storitve, pomenile zanemarljiv znesek. Francoski organi iz tega sklepajo, da tak učinek ne bi pomenil prednosti, kar naj bi izpodbijalo obstoj državne pomoči za osebo javnega prava IFP.
6 PRIPOMBE TRETJIH OSEB IN FRANCOSKIH ORGANOV
6.1 PRIPOMBE DRUŽBE UOP LIMITED
(68)
Družba UOP Limited v dopisu z dne 28. novembra 2008 najprej utemelji svoj interes za vključitev v postopek (60) kot zainteresirana tretja oseba in nato poda nekaj splošnih pripomb in navede, da po njenem mnenju subjekt, ki ga imenuje „IFP/Axens“, prejema državno pomoč:
-
združenje „IFP/Axens“, ki ga sestavljata oseba javnega prava in njena hčerinska družba Axens, naj bi se na trgu nesporno dojemalo kot javni subjekt (5.1.1),
-
dodelitev statusa EPIC združenju „IFP/Axens“ naj bi omogočila in tudi v prihodnje omogočala občutno izkrivljanje konkurence na trgu procesnih tehnologij, na katerem je dejavna družba UOP Limited, ker naj bi dajala prednosti v odnosih z dobavitelji, vlagatelji kapitala in strankami (5.1.2).
6.1.1 DOJEMANJE SUBJEKTA „IFP/AXENS“ NA TRGU
(69)
Trditev francoskih organov, da so družba Axens in druge hčerinske družbe osebe javnega prava IFP različni gospodarski subjekti, po mnenju družbe UOP Limited ne more držati. Komisija naj bi upravičeno opozorila, (i) da je družba Axens v stoodstotni lasti osebe javnega prava IFP; (ii) da družba Axens pri izvajanju R & R osebe javnega prava IFP izraža strateške prednostne naloge, ki jih določi država; (iii) da so poslovodje osebe javnega prava IFP vključeni v upravljanje družbe Axens; (iv) da naj bi imela družba Axens z osebo javnega prava IFP sklenjeno izključno pogodbo, ki naj bi bila poglavitna za gospodarsko dejavnost hčerinske družbe; (v) da naj bi obstajal zlasti sporazum o prvi uporabi in posredovanju osebja.
(70)
Družba UOP Limited poleg elementov, povzetih v prejšnji uvodni izjavi, dodaja, da naj bi bila odločilna dejavnika tudi vtis, ki ga IFP in Axens vzbujata o svojem odnosu, in njegovo dojemanje na trgu:
-
oseba javnega prava IFP in družba Axens naj bi se na trgu predstavljali kot en sam gospodarski subjekt „IFP/Axens“. Na spletni strani družbe Axens naj bi bilo zlasti navedeno, da se „družba skoraj petdeset let opira na uspehe v R & R in industriji“ (61). Poleg tega naj bi se družba Axens pri oglaševanju svoje tehnologije sklicevala na osebo javnega prava IFP. Zaposleni družbe Axens in osebe javnega prava IFP naj bi včasih skupaj obiskali imetnike licenc;
-
gospodarski tisk naj bi dajal zgled, kako trg „IFP/Axens“ dojema kot en sam gospodarski subjekt. Družba UOP Limited je zlasti priložila časopisne izrezke, ki se nanašajo na dejavnosti „IFP/Axens“ na področju licenc za procesne tehnologije ali pa je v njih navedeno, da oseba javnega prava IFP take licence dodeljuje prek svoje hčerinske družbe Axens. Družba UOP Limited je poleg tega priložila primere člankov ali predstavitev, v katerih naj bi zaposleni družbe Axens dali razumeti, da naj bi oseba javnega prava IFP Axens štela za enoto, ki zajema „vse dejavnosti industrijskega oddelka in družbe Procatalyse“.
6.1.2 PREDNOSTI, DODELJENE NA PODLAGI STATUSA EPIC
(71)
Po navedbah družbe UOP Limited naj bi prepričanje dobaviteljev in strank, da ima družba Axens neomejena državna sredstva za financiranje svojih dejavnosti, zanjo pomenilo veliko prednost na trgu. Čeprav naj bi šlo samo za dojemanje na trgu, naj bi bil ta dejavnik še pomembnejši v okviru svetovne gospodarske krize.
(72)
Pri strankah naj bi bila poroštva, ki bi jih dal subjekt „IFP/Axens“, posebno pomembna na trgu, na katerem stranke pred izbiro dane tehnologije upoštevajo dolgoročne gospodarske vidike. Družba UOP Limited na primeru „aromatičnih kompleksov“ v bistvu pojasnjuje, da se morajo stranke pred uporabo takih tehnologij sprijazniti z zelo velikimi naložbami v zasnovo in gradnjo proizvodnih infrastruktur, za kar je potrebnih več let dela. Toda uspeh teh industrijskih kompleksov naj bi bil odvisen od uspešnosti uporabljenih tehnologij, ki naj bi jih po splošnem pričakovanju strank zagotovil prodajalec postopkov (62). Če zahtevana raven uspešnosti ne bi bila dosežena, bi zagotovo uveljavljale odgovornost prevzemnika in zahtevale upoštevanje strogih obveznosti v zvezi s sanacijo. Dolgoročna plačilna sposobnost prevzemnika naj bi bila zato pomembna pri izbiri kupcev, ne samo zaradi upoštevanja pogodbenih obveznosti, temveč tudi zaradi ponujenih priložnosti na področju R & R, ki zagotavljajo prihodnje izboljšanje zmogljivosti kupljenega postopka. Subjekt „IFP/Axens“, ki se na trgu dojema kot odvisen od države, naj bi torej imel prednost v primerjavi s tekmeci, ker kupci nimajo posebnega razloga, da bi dvomili o njegovem dolgoročnem preživetju.
(73)
Družba UOP Limited v zvezi z dobavitelji meni, da bi se lahko subjektu „IFP/Axens“ odobrili prednostni pogoji v primerjavi z njegovimi tekmeci; zato se sklicuje na pogodbe, ki sta jih skupaj podpisali oseba javnega prava IFP in družba Axens ter so navedene v odločitvi o začetku postopka.
(74)
Družba UOP Limited v zvezi s finančnimi trgi meni, da ima subjekt „IFP/Axens“ prednostne pogoje in obrestne mere na kapitalskih trgih zaradi vloge poroka v skrajni sili, ki naj bi jo imela država. Vloga države in varnost, ki jo pomeni za vlagatelje, naj bi poleg tega v razmerah finančne krize ob splošnem pomanjkanju omogočili pritegnitev zasebnega kapitala. Konkurenčna podjetja naj ne bi imela dostopa do primerljivega financiranja ali pa bi ga lahko dobila pod gospodarsko manj zanimivimi pogoji. Učinki gospodarske in finančne krize naj bi po mnenju družbe UOP Limited še okrepili možnost, da bi ukrep izkrivljal konkurenco.
(75)
Družba UOP Limited se v dopisu z dne 23. januarja 2009 sklicuje na svoje predhodne pripombe in na tiste, ki so bile predložene v okviru postopka v zvezi z zgoraj navedeno odločbo C 51/2005. Te informacije dajejo po njenem mnenju dovolj podatkov, ki dokazujejo pomembnost plačilne sposobnosti sopogodbenikov na zadevnem trgu licenc za postopke. Znova ponavlja trditev, da stranke subjekta „IFP/Axens“ predpostavljajo, da so v poslovnem odnosu z državno ustanovo, katere dolgoročna sposobnost preživetja ne pomeni tveganja. Nazadnje družba UOP Limited poziva Komisijo k analizi sporazumov med družbo Axens in njenimi strankami, pri čemer navaja, da po njenem prepričanju ti ne vsebujejo nobenega dogovora, ki bi lahko omejeval odgovornost družbe Axens.
6.2 PRIPOMBE FRANCOSKIH ORGANOV K PRIPOMBAM DRUŽBE UOP LIMITED
(76)
Francoski organi v dopisu z dne 22. junija 2009 menijo, da pripombe družbe UOP Limited„temeljijo na napačnih in celo povsem neresničnih trditvah ter nikakor niso podprte z ničimer, kar bi dokazovalo obstoj državne pomoči za osebo javnega prava IFP ali družbo Axens“.
(77)
Francoski organi v bistvu zanikajo vsako upoštevnost izražene trditve, da se subjekt „IFP/Axens“ na trgu dojema kot javni subjekt, ki ima prednosti v odnosih s strankami in dobavitelji ter na finančnih trgih, zavračajo pa tudi trditev, da naj bi bil navedeni subjekt „IFP/Axens“ državna ustanova, ki je ne skrbi dolgoročna sposobnost preživetja.
(78)
Francoski organi so oblikovali dve trditvi:
-
prvič, subjekt „IFP/Axens“ ni državna ustanova z neomejenimi sredstvi; poleg tega nič ne dokazuje, da se navedeni subjekt na trgu dojema kot tak (6.2.1),
-
drugič, družba Axens zaradi statusa EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, na trgu nima nobenih prednosti (6.2.2).
6.2.1 SUBJEKT „IFP/AXENS“ NAJ NE BI BIL DRŽAVNA USTANOVA Z NEOMEJENIMI SREDSTVI
(79)
Dobavitelji in stranke subjekta „IFP/Axens“ po mnenju francoskih organov in v nasprotju s trditvami družbe UOP Limited tega podjetja ne dojemajo kot „državno ustanovo“, ki ima neomejena sredstva.
(80)
Prvič, francoski organi se sklicujejo na pravno analizo, ki so jo predložili Komisiji, in svoje predhodne pripombe, ki naj bi po njihovem mnenju dokazovale, da na podlagi statusa EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, ni dodeljena nobena vrsta državnega poroštva.
(81)
Drugič, francoski organi ugotavljajo, da se družba UOP Limited sklicuje na „domnevno prepričanje o neomejenem državnem poroštvu za IFP/Axens“, ki naj pravno ne bi obstajalo in samo po sebi ne bi zadostovalo za utemeljitev obstoja državne pomoči.
(82)
Tretjič, tudi če bi oseba javnega prava IFP imela javno poroštvo - kar francoski organi izpodbijajo -, bi bilo napačno meniti, da se tako poroštvo samodejno razširi na hčerinske družbe osebe javnega prava IFP, ker naj bi ta in njene hčerinske družbe tvorile gospodarsko skupino v smislu konkurenčnega prava. Hčerinske družbe osebe javnega prava IFP, zlasti Axens, namreč po mnenju Francije kot subjekti zasebnega prava, za katere velja pravo gospodarskih družb, nimajo takega poroštva, ker načelo neodvisnosti hčerinskih družb nasprotuje zlasti teoriji o „samodejni razširitvi“ poroštev v skupini, ki jo je predlagala družba UOP Limited. Pojem skupine, ki lahko ima pomen v konkurenčnem pravu, naj ne bi bil priznan v pravu gospodarskih družb, za odobritev poroštva v skupini pa naj bi tako veljali strogi formalni in materialni pogoji. To naj bi veljalo zlasti v primeru osebe javnega prava IFP, ki naj bi potrebovala dovoljenje upravnega odbora v skladu s členom 7 svojega statuta. Francoski organi poleg tega menijo, da je Komisija to že ugotovila, ker je potrdila, da „pravni status Banque Postale (pravna oseba zasebnega prava) sam po sebi zadostuje, da se zanjo izključi obstoj vsakršnega neomejenega poroštva za Banque Postale“ (63).
6.2.2 DRUŽBA AXENS NAJ NE BI IMELA NOBENE PREDNOSTI NA TRGU ZARADI STATUSA EPIC, KI GA IMA OSEBA JAVNEGA PRAVA IFP
(83)
Trditev družbe UOP Limited, da na trgu vlada prepričanje o subjektu „IFP/Axens“ kot državni ustanovi z neomejenimi sredstvi, ki naj bi bila deležna prednosti v odnosih s strankami ter dobavitelji in upniki, po mnenju Francije ne temelji na „nobenem resnem dokazu“, poleg tega pa „nedvomno ni podprta z dejstvi“.
(84)
Francoski organi so predstavili obvestilo službe uprave družbe Axens za pravne zadeve in sporazume (AJA), naslovljeno „Načela pravne varnosti družbe Axens“ (64), v katerem so pojasnjeni odnosi med osebo javnega prava IFP in družbo Axens. Navedeni odnosi so izrecno urejeni s splošnim pravilom, da družba Axens matične družbe ne zaprosi za poroštvo, in to ne glede na razlog. Francoski organi so pojasnili, da ni mogoče nobeno odstopanje od navedenega pravila o neobstoju poroštva. To načelo je poleg tega v tem dokumentu v celoti navedeno: „IFP ne jamči za ravnanja ali opustitve družbe Axens.“ Francoski organi so pojasnili, da se to pravilo uporablja za vsako pogodbo, ki bi jo lahko družba Axens sklenila, ali projekt, ki bi ga lahko izvajala s strankami in dobavitelji ter na finančnih trgih.
6.2.2.1 Odnosi med družbo Axens in njenimi strankami
(85)
Družba UOP Limited naj bi po mnenju Francije brez kakršne koli utemeljitve navajala pomembnost javnega poroštva za dolgoročni finančni položaj družbe Axens, zlasti v zvezi s pogodbenimi poroštvi in obveznostmi vzdrževanja, običajno določenimi v sporazumih o licencah (65), niti naj ne bi utemeljila razlogov, zaradi katerih je „prepričana, da Komisija ne bo našla nobene določbe o omejevanju odgovornosti za družbo Axens“.
(86)
Francoski organi so v zvezi z navedenim pojasnili, da pravilo, opisano v uvodni izjavi 84 (da hčerinska družba matične družbe ne zaprosi za poroštvo), velja tudi za vsako poroštvo, o katerem bi se lahko družba Axens pogajala s stranko ali o njem z njo sklenila pogodbo. Francoski organi so trditev ponazorili s primerom „aromatičnih kompleksov“, ki ga je družba UOP Limited navedla v pripombah. Navedli so, da se družba Axens na splošno odloča, da omeji svojo odgovornost na del licenčnine […] (*). Navedena politika omejevanja poroštev, ki naj bi bila eno od načel pravne varnosti družbe Axens, naj bi se zato občutno razlikovala od običajev drugih podjetij na tem področju, ki naj bi po mnenju francoskih organov v nekaterih primerih običajno dodelila neomejena poroštva.
(87)
Francoski organi nazadnje opozarjajo, da za obveznosti v zvezi z vzdrževanjem/povrnitvijo škode, ki se uveljavljajo v škodnem primeru, finančnega kritja ne zagotavlja oseba javnega prava IFP:
(a)
če družba Axens ne bi izpolnila obveznosti, bi bila zmožnost, ki bi jo zagotovili njeni zavarovatelji civilne odgovornosti z različnimi določbami o zavarovanju njenega svetovnega programa, veliko večja od njenih najvišjih vrednosti odgovornosti, o katerih se je pogodbeno dogovorila s svojimi imetniki licenc;
(b)
družba Axens bi prav tako lahko takoj ali zelo hitro zagotovila sredstva, zlasti zaradi majhne zadolženosti;
(c)
odgovornost osebe javnega prava IFP v primeru neizpolnitve obveznosti katerega od imetnikov licence družbe Axens bi bila izrecno omejena s sporazumi med osebo javnega prava IFP in družbo Axens na nujno omejene zneske, ker so odvisni od licenčnine, ki jo prejema oseba javnega prava IFP;
(d)
zavarovatelj civilne odgovornosti družbe Axens bi se izrecno odrekel kakršni koli tožbi zoper osebo javnega prava IFP zaradi katerega koli razloga.
(88)
Francoski organi iz tega sklepajo, da bi bile trditve družbe UOP Limited o domnevnih prednostih, ki naj bi jih družba Axens dobila na trgu licenc za postopke, ovržene, zlasti ker je družba Axens vedno izvajala politiko omejevanja poroštev za odgovornost, odobrenih svojim strankam.
(89)
Francoski organi so v dopisu z dne 8. septembra 2009 pojasnili, da je omejitev odgovornosti do strank določena hkrati v sporazumu o omejeni licenci (66) in sporazumu za licence za izdelke (67), ki sta bila sklenjena med osebo javnega prava IFP in družbo Axens ter sta začela veljati 1. januarja 2001. Navedena sporazuma določata, da bo finančna odgovornost osebe javnega prava IFP, če družba Axens lahko dokaže, da svojih obveznosti ne izpolnjuje zaradi storitev, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP, omejena na odstotni delež (68) zneskov, ki jih je zadnja dejansko pobrala iz naslova licenčnine pro rata od prodaje, pri kateri je bila uveljavljena reklamacija (licenca za izdelke), in od enote, ki je predmet podlicence, ali od prodaje v okviru podlicence, pri kateri je bila uveljavljena reklamacija (omejena licenca). Z drugimi besedami, odgovornost osebe javnega prava IFP nikoli ne more presegati 100 % prejetih zneskov. Pri omejeni licenci je poleg tega določeno, da družba Axens skrbi za finančna poroštva, dana imetnikom podlicenc na področju tehnične zmogljivosti postopkov. Oseba javnega prava IFP se torej ne šteje za odgovorno za tehnična poroštva, ki jih Axens dodeljuje svojim strankam.
(90)
Treba je še pojasniti, da licenčne pogodbe med družbo Axens in njenimi strankami simetrično določajo, da je finančna odgovornost družbe Axens na splošno omejena na […] (*) % licenčnine, plačane za vsako enoto, ki je predmet reklamacije. Odgovornost osebe javnega prava IFP je povsem neodvisna od odgovornosti družbe Axens, ker je poroštvo, ki ga ta dodeli stranki, zaradi komercialnih razlogov večje od tistega, ki ji ga je dodelila oseba javnega prava IFP. Isto načelo velja za vsako licenco, ki jo bo oseba javnega prava IFP dodelila tretjim osebam, ki niso njene hčerinske družbe.
(91)
Francoski organi so nazadnje dodali, da oseba javnega prava IFP svojo odgovornost do strank (hčerinskih družb ali strank zunaj skupine) načeloma omejuje, kadar storitve izvaja v njihovem imenu (študije, raziskave po naročilu, preizkusi itd.). Odgovornost, ki jo je prevzela oseba javnega prava IFP, je torej prizadevanje za odpravljanje napak na izvedenih delih, na finančni ravni pa velja načelo, da je odgovornost omejena na […] (*) % dejansko prejetega plačila z najvišjo vrednostjo, ki lahko odvisno od primera doseže največ […] (*) %. Če torej stranka meni, da je delo, ki ga je izvedla oseba javnega prava IFP, pomanjkljivo, tej del nikakor ne bo treba popravljati v nedogled.
6.2.2.2 Odnosi med družbo Axens in njenimi dobavitelji ter njeni pogoji financiranja na finančnih trgih
(92)
Francoski organi zanikajo vsakršno upoštevnost trditve družbe UOP Limited, da ima družba Axens zaradi domnevnega prepričanja, da ima neomejena finančna sredstva, prednostne pogoje pri dobaviteljih in na finančnih trgih. Družba UOP Limited po mnenju Francije ni predložila niti najmanjšega dokaza v podporo navedeni trditvi.
(93)
Pravilo, opisano v uvodni izjavi 84, da hčerinska družba matične družbe ne zaprosi za poroštvo, po mnenju francoskih organov zadostuje, da se ovrže trditev družbe UOP Limited.
(94)
Francoski organi poleg tega v zvezi s posojilnimi pogoji družb Axens, Beicip-Franlab in Prosernat na finančnih trgih opozarjajo, da so pripravljeni Komisiji zagotoviti, da se za vsako transakcijo v vsako pogodbo o financiranju pisno vključi naslednje: „Za to financiranje v skladu s francoskim pravom (zlasti potrebo po izrecnem zakonskem dovoljenju za vsako poroštvo) ni nikakršnega neposrednega ali posrednega državnega poroštva.“ (69)
7 OCENA
7.1 OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI V SMISLU ČLENA 107(1) PDEU
(95)
Člen 107(1) PDEU določa: „Razen če Pogodbi ne določata drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“
(96)
Za ugotovitev obstoja državne pomoči v obravnavanem primeru je treba najprej preveriti, ali se pri ukrepu Francije, ki je 7. julija 2006 osebi javnega prava IFP dodelila status EPIC, uporabljajo državna sredstva (7.1.1) za odobritev neomejenega državnega poroštva, ki krije gospodarske dejavnosti (7.1.2). Na podlagi obsega kritja z državnim poroštvom in vrste kritih dejavnosti bo mogoče opredeliti pomen tega sklepa (7.1.3), nato pa bo treba preučiti, ali se z zadevnim ukrepom daje selektivna prednost skupini IFP (7.1.4), ki lahko prizadene trgovino med državami članicami (7.1.5).
7.1.1 UPORABA DRŽAVNIH SREDSTEV V OBLIKI NEOMEJENEGA POROŠTVA
(97)
Zaradi posebne sestave gospodarske skupine v smislu konkurenčnega prava je treba upoštevati morebitni vpliv neomejenega državnega poroštva, ki izhaja iz statusa EPIC, ki ga ima oseba javnega prava IFP, na vse subjekte skupine IFP, to je na osebo javnega prava IFP in njene hčerinske družbe, in sicer v dveh korakih:
-
pri osebi javnega prava IFP vpliv neomejenega poroštva neposredno izhaja iz statusa EPIC: za osebo javnega prava IFP kot pravno osebo javnega prava namreč ne velja obče pravo s področja sanacije in sodne likvidacije podjetij v težavah. Matična družba skupine IFP bi lahko ob upoštevanju navedene posebnosti neposredno izvajala gospodarske dejavnosti pod ugodnejšimi pogoji kot drugi udeleženci na trgu, ki nimajo primerljivega varstva (7.1.1.1);
-
pri dejavnostih, ki jih neposredno izvajajo hčerinske družbe zasebnega prava skupine IFP, za katere v celoti velja obče pravo na področju stečaja, se neposredno ugotavljanje odgovornosti osebe javnega prava in posledično države ne zdi mogoča. Zato je treba v primeru nezadostnosti sredstev hčerinske družbe preučiti, ali bi lahko za upnike družb Axens, Prosernat in Beicip-Franlab veljal posredni mehanizem na podlagi morebitne odgovornosti matične družbe za njene hčerinske družbe, enak mehanizmu poroštva (7.1.1.2).
7.1.1.1 Kritje osebe javnega prava IFP z neomejenim poroštvom države, dodeljenim na podlagi njenega statusa EPIC
(98)
Komisija je v zgoraj navedenem sklepu C 56/2007 ugotovila, (70) da značilnosti, tesno povezane s statusom osebe javnega prava La Poste (71), zlasti obstoj poroštva za poplačilo individualnih terjatev in ohranitev obstoja in/ali obveznosti podjetja La Poste, pomenijo, da ima država vlogo poroka v skrajni sili za gospodarske dejavnosti, ki jih izvaja oseba javnega prava.
(99)
Komisija v obravnavanem primeru meni, da je mogoče trditve iz zgoraj navedenega sklepa C 56/2007 v bistvu uporabiti za status EPIC, dodeljen osebi javnega prava IFP, in da je ta tudi v posebnem pravnem položaju, kar zadeva poplačilo upnikov in ohranitev obstoja v primeru plačilne nesposobnosti. Zato se bo Komisija za potrebe te analize sklicevala na trditve iz dela 4.1 („Opredelitev kot pomoč“) zgoraj navedenega sklepa C 56/2007.
A. Poroštvo za poplačilo individualnih terjatev
(100)
Preden se dokaže, da bi za upnike osebe javnega prava IFP v primeru ustavitve njenih plačil veljal ugodnejši postopek kot za upnike podjetij občega prava, je treba najprej preveriti trditev francoskih organov, da zakonodaja ali sodna praksa izključujeta državno poroštvo za EPIC (a).
(a) Zavrnitev trditev francoskih organov
(101)
Komisija lahko v nasprotju s trditvami francoskih organov ugotovi, da francosko pravo dopušča obstoj implicitnih poroštev in natančneje obstoj državnega poroštva zaradi statusa osebe javnega prava. Komisija zavrača trditve francoskih organov zaradi teh razlogov.
(102)
Prvič, Komisija se smiselno sklicuje na uvodni izjavi 120 in 121 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, v katerih francoski organi trdijo, da noben akt ali odločitev ne določa načela, da naj bi država jamčila za dolgove EPIC. Komisija pa, nasprotno, meni, da kljub neobstoju akta ali odločitve, ki bi potrjevala ali izključevala obstoj izrecnega državnega poroštva za EPIC, ta neobstoj ne omogoča izključitve obstoja implicitnega poroštva.
(103)
Drugič, Komisija se smiselno sklicuje na uvodne izjave od 122 do 124 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, v katerih francoski organi menijo, da obstaja sodna praksa o neobstoju poroštev, zlasti sodba Société de l'hôtel d'Albe (72) in sodbi Campoloro (73). V prvi zadevi sodba Société de l'hôtel d'Albe, kot je poudarila izvedenka Komisije v poštni zadevi, ne zadeva prav položaja, v katerem bi lahko šlo za poroštvo (74). Druga zadeva (75) pa po mnenju Komisije dokazuje, da ima sistem odgovornosti države pri izvajanju postopka izterjave dolgov oseb javnega prava vse značilnosti mehanizma poroštva.
(104)
Tretjič, trditev francoskih organov v poštni zadevi, da za dolgove EPIC, nastale od začetka veljavnosti LOLF, to je od 1. januarja 2005, ne more obstajati implicitno poroštvo, po mnenju Komisije ne more držati:
(a)
Komisija poudarja, da se je status osebe javnega prava IFP spremenil 7. julija 2006, to je po začetku veljavnosti LOLF. V teh okoliščinah ni treba preučiti trditev izvedenca francoskih organov v poštni zadevi o morebitnih dolgovih, ki so nastali pred 1. januarjem 2005, čeprav se francoski organi v pripombah na to smiselno sklicujejo. Dolgovi, ki jih je imela oseba javnega prava IFP pred 1. januarjem 2005, so bili dolgovi strokovne ustanove v smislu akta, imenovanega zakon št. 43-612 z dne 17. novembra 1943 o upravljanju strokovnih interesov (in s tem torej pravne osebe zasebnega prava) in zato ob njihovem vpisu (76) niso mogli biti kriti z neomejenim državnim poroštvom, dodeljenim na podlagi statusa EPIC.
(b)
Vendar Komisija ugotavlja, kot je med drugim navedla tudi njena izvedenka v poštni zadevi in kot je že sama razložila v uvodni izjavi 130 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, da je področje uporabe obveznosti, da se državna poroštva navedejo v zakonu o financah, omejeno na „odobritev“ takih poroštev; da zato odobritev poroštva obsega primere, v katerih se država z izrecno izjavo volje odloči, da bo poroštvo dodelila organu ali za transakcijo; da področje uporabe obveznosti, da se poroštva vpišejo v zakon o financah, torej ne obsega poroštev, izhajajočih iz statusa ali obveznosti, določene v sodni praksi, za katera sta značilni implicitnost in samodejnost; da druga kategorija ne izhaja iz odločitve države, ampak izhaja iz dejstva, da se država postavi v že obstoječ pravni okvir, pri čemer je poroštvo samo njegova posledica (77).
(c)
Komisija iz tega sklepa, kot je to storila v uvodni izjavi 131 Sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, da trditev francoskih organov, ki temelji na LOLF, ni prepričljiva, ker dejstvo, da v nobenem zakonu o financah ni določeno, da država zagotavlja poroštvo za osebo javnega prava IFP zaradi njenega statusa, ne izključuje obstoja implicitnega poroštva; da Komisije nikakor ne zavezuje niti opredelitev ukrepa kot poroštva v francoskem pravu niti dejstvo, da naj bi šlo za poroštvo, za katero velja LOLF; da je upoštevna samo opredelitev tega ukrepa na podlagi prava Evropske unije; da se v navedenem pravu priznava obstoj implicitnega poroštva, kadar je država članica pravno zavezana poplačati terjatev do druge osebe v primeru neizpolnitve obveznosti te osebe. (78)
(105)
Četrtič, Komisija zavrača trditev francoskih organov, da bi bilo treba v primeru obstoja državnega poroštva za EPIC za vsako ustanovitev nove EPIC (vključno s spremembo statusa) uvesti ukrepe poroštev za ohranitev pravic upnikov, nastalih pred navedenim preoblikovanjem, in njeno kontrapozicijo (modus tollens), da naj za osebo javnega prava IFP ne bi obstajalo državno poroštvo, ker tak mehanizem ni bil nikoli vzpostavljen (79):
(a)
Komisija v skladu z navedbami svoje izvedenke v poštni zadevi in opozorilom v uvodni izjavi 133 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, meni, da taka trditev izhaja iz preširoke razlage ustavnega varstva lastninske pravice;
(b)
Komisija bi v zvezi s tem rada pojasnila, kot je med drugim že storila v uvodni izjavi 134 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, da se v skladu z lastninsko pravico tudi ne zahteva, da se za zagotovitev pravic upnikov ob preoblikovanju EPIC v družbo, za katero veljajo postopki sanacije in sodne likvidacije, določi poseben ukrep, in da neobstoj takih ukrepov ni znak, da implicitno poroštvo ne obstaja;
(c)
Komisija dodaja, kot je pojasnila v uvodnih izjavah 135 in 136 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na kateri se smiselno sklicuje, da odločitev francoskih organov, da dodelijo eksplicitno poroštvo podjetju La Poste (80), ko je leta 1990 pridobilo status, enakovreden EPIC, ne dokazuje, da implicitnega poroštva zanj ni bilo že prej.
(106)
Nazadnje se Komisija sklicuje na del tega sklepa, ki se navezuje na uveljavljanje odgovornosti države, in na del 4.1.1(A)(b)(3) zgoraj navedenega sklepa C 56/2007 v zvezi s člankom D. Labetoulla, ki so ga navedli francoski organi (81), ter na svojo analizo sodne prakse v zadevi Campoloro (82).
(107)
Komisija v nasprotju z navedbami francoskih organov, ki menijo, da je tako poroštvo izključeno s predpisi, ugotavlja, da je obstoj implicitnih poroštev, povezanih s statusom osebe javnega prava, potrjen z obvestilom Conseil d’État, ki je bilo predloženo leta 1995 v zadevi Crédit Lyonnais, v kateri je obstoj implicitnega državnega poroštva utemeljen s samo naravo organizacije kot osebe javnega prava (83).
(108)
Kot je Komisija pojasnila v uvodnih izjavah od 142 do 145 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, se ne strinja z razlago francoskih organov, da tega mnenja Conseil d'État ne bi bilo mogoče uporabiti za osebo javnega prava IFP. Zlasti poudarja, da nikjer v mnenju ni sklicevanja na nalogo niti na navzočnost ali nenavzočnost javnega računovodje v okviru osebe javnega prava. Francoski organi poleg tega niti ne pojasnjujejo, zakaj naj bi se to mnenje uporabljalo samo za osebe javnega prava, ki imajo javnega računovodjo. Komisija poleg tega zavrača trditve francoskih organov, da naj se mnenje ne bi uporabljalo, ker je bilo sprejeto pred LOLF in je v nasprotju s poznejšo sodno prakso Conseil d’État, pri čemer je v uvodni izjavi 104 in zgoraj navedenem sklepu C 56/2007 opozorila, da LOLF ne ovira obstoja implicitnega državnega poroštva za osebo javnega prava IFP.
(109)
Komisija je nazadnje, kot je navedeno v uvodnih izjavah 146 in 147 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na kateri se smiselno sklicuje, seznanjena z obvestilom ministra za gospodarstvo, finance in industrijo z dne 22. julija 2003, katerega predmet je bil „popis mehanizmov implicitnega ali eksplicitnega poroštva države“ in v katerem je potrjen obstoj implicitnih poroštev, ki izhajajo iz upravnega ali zakonodajnega akta, ki „povzroča in ima finančne posledice za državo“. Navedeno obvestilo dokazuje, da lahko državno poroštvo izhaja iz zelo različnih pravnih aktov (84), in opozarja, da lahko ustanovitev osebe javnega prava vključuje implicitno državno poroštvo za upnike te osebe (85).
(b) Upniku osebe javnega prava IFP je zagotovljeno, da bo njegova terjatev poplačana
(110)
Komisija namerava odslej po zgledu dokaza iz dela 4.1.1(A)(b) zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katerega se smiselno sklicuje, dokazati, da bi bili upniki osebe javnega prava IFP v primeru ustavitve plačil v ugodnejšem položaju kot upniki podjetja, za katero velja trgovinsko pravo.
(111)
Prvič, tradicionalne omejitve za poravnavo terjatve organizacije zasebnega prava se ne uporabljajo pri osebah javnega prava. Komisija na podlagi elementov, podrobneje navedenih v uvodnih izjavah od 150 do 154 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, o tej prvi točki ugotavlja, da:
-
v nasprotju z upniki podjetij, za katera velja trgovinsko pravo, upniki osebe javnega prava IFP (glede na to, da zanjo ne velja obče pravo s področja sanacije in sodne likvidacije podjetij v težavah) ne tvegajo, da bi njihova terjatev po koncu sodnega postopka likvidacije popolnoma ali deloma izginila,
-
dejstvo, da je oseba javnega prava IFP pravna oseba, ni ovira za državno poroštvo,
-
ker odgovornost države za osebo javnega prava IFP ni izrecno omejena, se njeni upniki lahko zakonito oprejo na načelo, da država krije dolgove osebe javnega prava IFP, čeprav je ta pravna oseba.
(112)
Drugič, v primeru izterjave dolgov oseb javnega prava, obsojenih s sodno odločbo, postopek, uveden z zakonom z dne 16. julija 1980 (in različnimi izvedbenimi akti (86)), zaradi razlogov, pojasnjenih v uvodnih izjavah od 113 do 117, upnikom osebe javnega prava IFP omogoča boljši položaj kot sodni postopki občega prava, ker ne more povzročiti ugasnitve terjatve, ki jo imajo do osebe javnega prava IFP.
(113)
Komisija v skladu z analizo uvodnih izjav od 157 do 161 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, najprej ugotavlja, da je država z zakonom iz leta 1980 (87) in njegovimi izvedbenimi ukrepi (88) določena kot pristojni organ za izterjavo dolgov oseb javnega prava, poleg tega pa sta ji s temi akti dodeljeni pomembni posebni pravici: plačilo po uradni dolžnosti in ustvarjanje zadostnih sredstev.
(114)
Komisija v skladu z razmisleki iz uvodnih izjav od 162 do 168 Sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, meni, da je posebni postopek, opredeljen z zakonom iz leta 1980 in njegovimi izvedbenimi akti, samo postopek izterjave terjatev, ne pa postopek likvidacije in da terjatev po koncu tega postopka ne izgine, po koncu likvidacijskega postopka občega prava pa je v sodbo o zaključku tega postopka zaradi nezadostnosti sredstev brez kazni vključena prepoved za upnike, da znova začnejo postopek. Komisija še ugotavlja, da lahko upniki na podlagi zakona iz leta 1980 in njegovih izvedbenih aktov, ki določajo časovni odlog plačila in nikjer ne predvidevajo položaja ustavitve plačil, domnevajo, da obstajajo ali da bodo vedno obstajala potrebna sredstva za poravnavo terjatev, ki jih imajo do javnega subjekta. Zaradi obeh navedenih elementov meni, da je položaj nezadostnosti sredstev krit, pri čemer ga po potrebi krije država, ali samo začasen. Po drugi strani ni pri nobenem likvidacijskem postopku predvidena možnost, da za dolgove plačilno nesposobne osebe postane odgovorna tretja oseba, razen očitno - ko obstaja porok.
(114)
Komisija v skladu z analizo uvodnih izjav od 170 do 180 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, meni, da je s francoskimi pravnimi akti državi dovoljeno ali je ta celo spodbujena, naj osebam javnega prava v primeru nezadostnosti sredstev raje odobri dotacije kot klasična bančna posojila, in sicer dotacije, ki lahko pomenijo „dodatna sredstva“ iz zakona z dne 16. julija 1980. Meni še, da so upniki s temi akti seznanjeni in lahko torej utemeljeno menijo, da bo nadzorni organ sposoben najti potrebna sredstva za poravnavo njihovih terjatev. Komisija zato meni, da je primer, v katerem upniku ne bi uspelo doseči poravnave terjatve z uporabo postopkov iz zakona z dne 16. julija 1980, malo verjeten.
(116)
Vendar Komisija v nasprotju s svojimi ugotovitvami o podjetju La Poste v zgoraj navedenem sklepu C 56/2007 opozarja, da so v obravnavanem primeru lastna sredstva, ki jih oseba javnega prava IFP lahko zagotovi v primeru nezadostnosti likvidnih sredstev, razmeroma velika, ker so bili razpoložljiva sredstva in naložbe (150,3 milijona EUR) v skladu s pojasnilom francoskih organov v uvodni izjavi 44 konec leta 2007 enaki približno petkratnemu znesku posojil in finančnih dolgov (25,2 milijona EUR). Komisija tako priznava, da se zdi v sedanjem finančnem položaju vsaj v bližnji prihodnosti malo verjetno, da oseba javnega prava IFP zaradi pomanjkanja lastnih sredstev ne bi mogla odplačati dolgov in bi potrebovala državno posredovanje.
(117)
Čeprav tak finančni položaj nezadostnosti sredstev za osebo javnega prava IFP za zdaj ni verjeten, je to mogoče na daljši rok. V takih okoliščinah bi se zaradi nezmožnosti zagotoviti sredstva s prodajo premoženja povečala uporaba drugih mehanizmov poroštva (predujmi, ugotavljanje odgovornosti države itd.) Drugič, ker je zakonodajalec izdelal sistem varstva premoženja, bi se lahko povečalo število sporov o nekrivdni odgovornosti države ob morebitnem neizpolnjevanju obveznosti osebe javnega prava IFP (89). Komisija je v zvezi s tem seznanjena s trditvijo francoskih organov (90), da državi, če bi menila, da je premoženje osebe javnega prava „nepogrešljivo“ za izvajanje naloge javne službe, in bi torej nasprotovala njegovi prodaji, ne bi bilo treba plačati nadomestila z mehanizmi poroštva. Vendar ugotavlja, da so francoski organi priznali (čeprav zanikajo, da bi oseba javnega prava IFP lahko od tega imela prednost), da mora predstavnik države pri izvajanju postopka, uvedenega z zakonom z dne 16. julija 1980, (91) upoštevati zahtevo po kontinuiteti javne službe. Komisija še meni, da bi lahko taka odločitev javnega organa, da se sredstva ne prodajo zaradi ohranitve javne službe, sprožila nekrivdno odgovornost države zaradi kršitve enakosti pred javnimi bremeni.
(118)
Tretjič, Komisija zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah od 185 do 226 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, meni, da imajo pravna sredstva, ki bi upniku ostala za uveljavljanje odgovornosti države, v malo verjetnem primeru, da mu postopek iz zakona iz leta 1980 ne bi omogočal poplačila terjatve, značilnosti mehanizma poroštva.
(119)
Čeprav francoski organi menijo, da odgovornosti države načeloma ni mogoče uveljavljati niti kot krivdno niti kot nekrivdno (92), priznavajo, da bi se lahko zgodilo, da bi sodišče odredilo povrnitev škode upniku, če bi predstavnik države moral pri izvajanju postopka, določenega z zakonom iz leta 1980, upoštevati zahtevo po kontinuiteti javne službe. V tem primeru francoski organi vseeno menijo, da upnik ne bi pridobil nikakršne prednosti, ker bi bila njegova odškodnina primerljiva s tisto, ki bi jo prejel v primeru uporabe občega prava. Komisija v zvezi s tem poudarja nekatere posebnosti posebne pravice, uvedene z zakonom iz leta 1980, in sicer da upniki (zlasti nezavarovani upniki) na podlagi občega prava v zvezi s sodno likvidacijo načeloma ne dobijo poplačanega celotnega dolga in da najpogosteje dolgov podjetja v likvidaciji ne plača tretja oseba.
(120)
Francoski organi poleg tega izpodbijajo, da je mogoče možnosti povrnitve škode, ki so upnikom na voljo z uveljavljanjem odgovornosti, izenačiti z obliko poroštva. Komisija povsem nasprotno meni, da je uveljavljanje odgovornosti države (krivdne ali nekrivdne) pri izvajanju postopka izterjave dolgov javnih oseb iz zakona z dne 16. julija 1980 enako mehanizmu poroštva za namene prava Evropske unije, ker upnikom zagotavlja poplačilo njihove terjatve, s tem ko državo obvezuje za poplačilo te terjatve v primeru neizpolnitve obveznosti osebe javnega prava IFP. Poleg tega je s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljnjem besedilu: ESČP) v zadevi Société de gestion du port de Campoloro in Société fermière de Campoloro proti Franciji (93) (v nadaljnjem besedilu: zadeva Campoloro) priznano samodejno poroštvo.
(121)
Komisija nazadnje po zgledu dokaza v uvodnih izjavah od 181 do 184 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katerega se smiselno sklicuje, meni, da predlog francoskih organov za pojasnilo odloka o izvajanju zakona iz leta 1980 ni zadosten za izključitev možnosti, da se sredstva zagotovijo z vložkom javnih sredstev.
(a)
Francoski organi so predlagali naslednjo spremembo odloka o izvajanju zakona iz leta 1980: „Če ob izteku teh rokov opomin ostaja brez učinka, predstavnik države ali organ, pristojen za nadzor, odhodek vpiše v proračun skupnosti ali osebe javnega prava, ki ni izpolnila obveznosti. Po potrebi zagotovi potrebna sredstva iz proračuna skupnosti ali osebe javnega prava bodisi z zmanjšanjem sredstev, ki so namenjena za druge odhodke in so še na voljo, bodisi s povečanjem sredstev“ (spremembe so podčrtane).
(b)
Komisija vseeno poudarja, kakor je storila že v uvodni izjavi 67 odločitve o začetku postopka, da akti niti v sedanji različici niti v različici, spremenjeni na podlagi predloga francoskih organov, ne izključujejo, da se sredstva lahko zagotovijo s povečanjem sredstev, ki je bilo predhodno omogočeno s subvencijo ali vložkom javnih sredstev.
(122)
Komisija zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah od 204 do 211 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, še meni, da odločitev ESČP v zgoraj navedeni zadevi Campoloro dokazuje, da uveljavljanje odgovornosti francoske države v tem primeru deluje kot implicitno poroštvo za dolgove javnih organov in ni povezano z nobenim pogojem škode.
(a)
Komisija zlasti ugotavlja, da je ESČP zavrnilo trditve francoskih organov, ki so te (94) poskušali utemeljiti, po eni strani, z neobstojem odločilnega dejstva, ki bi ga bilo mogoče pripisati državi, in, po drugi strani, z neobstojem državnega poroštva za javne organe, ki so pravne osebe, in sprejelo nasprotne trditve tožečih strank (95).
(b)
Komisija ugotavlja, da je ESČP nazadnje ugotovilo kršitev člena 6(1) Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), zlasti ker: „[je] [t]e sodbe torej treba izvršiti, pri čemer Sodišče opozarja, da se državni organ ne more izgovarjati na pomanjkanje sredstev, da ne bi poplačal dolga, ki temelji na sodni odločbi […].“ ESČP je poleg tega ugotovilo kršitev člena 1 Protokola št. 1 k navedeni konvenciji, ker je bilo poseženo v lastninsko pravico tožečih strank zaradi posebnega in pretiranega bremena, povezanega z neizplačilom zneskov, ki so jima bili dolgovani (96). Na podlagi zgornjega je ESČP državi naložilo plačilo celotnega dolga občin dolžnic (97).
(c)
Po mnenju Komisije iz te sodne prakse izhajajo trije pomembni elementi:
-
ob upoštevanju, da tožeči stranki dobita sodno odločbo, s katero se njuna terjatev prizna, odgovornost države deluje kot implicitno poroštvo (98), ker je francoska država po eni strani prisiljena plačati celotni dolg javne osebe (99), po drugi strani pa ni bila opravljena nikakršna razdelitev med tem, kar bi lahko spadalo v položaj plačilne nesposobnosti javne skupnosti dolžnice, in morebitnimi neizpolnitvami obveznosti, za katere je odgovorna država (ker si ESČP nikjer ne prizadeva najti odločilnega dejstva, za katerega bi bila odgovorna država, ampak se nanaša samo na položaj plačilne nesposobnosti dolžnika),
-
ta odgovornost obsega dolgove javnih organov, ki pa so vendar pravne osebe. Francoska vlada se je izrecno sklicevala na obstoj pravne osebe in lastnega premoženja, ko je nasprotovala uveljavljanju odgovornosti francoske države, toda ESČP je to trditev zavrnilo,
-
področje uporabe državnega poroštva zajema javne organe, ki so odvisni od države. To poroštvo je torej tesno povezano z javnopravnim statusom dolžnika.
(d)
Komisija poleg tega ugotavlja, da rešitev, ki jo je ESČP uporabilo v zadevi Campoloro, ni osamljena, ampak izhaja iz zelo uveljavljene usmeritve sodne prakse, uporabljene zlasti v sodbah v zadevi Artico proti Italiji (100) in zadevi Bourdov proti Rusiji (101).
(123)
Komisija zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah od 212 do 220 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, meni, da pripombe francoskih organov ne morejo ovreči tega dokaza. Komisija na podlagi navedenega v skladu s svojo ugotovitvijo o poštni zadevi v uvodni izjavi 222 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007 in odločitvi o začetku postopka iz predhodno navedenega sklepa, da lahko v sedanjem stanju francoskega prava upnik osebe javnega prava IFP, ki ni dosegel poravnave svoje terjatve s postopki iz zakona z dne 16. julija 1980, prejme vse zneske, ki ustrezajo neplačani terjatvi, tako da se v skrajnem primeru sklicuje na odgovornost države, kar je v nasprotju s tem, kar se zgodi v likvidacijskem postopku občega prava, v katerem je poplačilo upnika omejeno z vrednostjo razpoložljivih sredstev. Komisija na podlagi navedenega meni, da se odgovornost države obravnava kot poroštvo, da zanjo s francoskim pravim aktom ni določena nobena omejitev in da je tesno povezana z javnopravnim statusom organa dolžnika.
(124)
Komisija je poleg tega zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah od 223 do 226 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, seznanjena s francoskim predlogom za vstavitev klavzule v vse pogodbe osebe javnega prava IFP, ki vključujejo terjatev, tako da se omeji tveganje uveljavljanja nekrivdne odgovornosti države samo na podlagi plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP. Vendar meni, da bi tak pravni okvir ostal krhek in bi obstajali pomisleki o njegovi trajnosti, ker je izjema sprejetega tveganja pravilo, določeno s sodno prakso, ki se lahko vedno spremeni. Vendar Komisija meni, da tak predlog sam po sebi ne zadostuje, ker ne zajema vseh primerov: ne omogoča izključitve možnosti, da bi državno poroštvo veljalo za vse vrste odgovornosti (zlasti nepogodbene in kazenske odgovornosti). Poleg tega ni mogoče pogodbeno določiti, da država ne bo odgovorna za dolgove osebe javnega prava IFP do njenih dolžnikov, ker oseba javnega prava IFP lahko na primer postane dolžnik do tretje osebe z različnimi pravnimi mehanizmi, zlasti z združitvijo z drugim subjektom (102), ki bi imel terjatve tretjih oseb, ki jih sprva ni mogoče opredeliti. Komisija nazadnje v zvezi s terjatvami tretjih oseb meni, da bi se lahko samo s splošnim aktom, s katerim se navede, da država ni porok osebe javnega prava IFP, in ki se uporablja v vseh položajih in za vse vrste tretjih oseb, „odpravilo“ neomejeno poroštvo. Nazadnje, tudi ob predpostavki, da bi francoski predlogi upniku osebe javnega prava IFP popolnoma onemogočili uveljavljanje odgovornosti države, da bi dobil poplačilo svoje terjatve (domneva, ki po mnenju Komisije ni preverjena), na podlagi teh predlogov ni mogoče jasno ugotoviti, kaj bi se zgodilo v primeru plačilne nesposobnosti (103) osebe javnega prava IFP.
(125)
Četrtič, tudi če upnik osebe javnega prava ne bi dobil zadoščenja, lahko uveljavlja pravne učinke upravičene napake, ki jo je storil ob nastanku terjatve glede tega, da naj bi bila vedno poplačana.
(126)
Komisija zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah 227, 228 (prva do tretja alinea) in 229 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, meni, da je mogoče s teorijo navideznosti (104) potrditi, da lahko upniki osebe javnega prava IFP na podlagi skupka ujemajočih se pokazateljev utemeljeno menijo, da tako poroštvo vsekakor obstaja (in to čeprav osebi javnega prava IFP na podlagi statusa EPIC quod non pravno ni mogoče dodeliti neomejenega poroštva francoske države). Glavni upoštevni pokazatelji glede na teorijo navideznosti po eni strani izhajajo iz tega, da lahko upniki na podlagi različnih aktov (zakona iz leta 1980 in njegovih izvedbenih ukrepov) ali uradnih dokumentov (proračunskih dokumentov) menijo, da bo država prevzela dolgove EPIC v primeru nezadostnosti sredstev ali da se bo uveljavljala njena odgovornost, po drugi strani pa iz tega, da zaupanje upnikov v obstoj takega poroštva temelji tudi na neobstoju pojasnila francoskih organov o stanju prava na tem področju po zadevi Campoloro in prvih postopkih, ki jih je Komisija sprožila glede statusa EPIC, in nazadnje iz tega, da je v prid tej teoriji tudi neobstoj jasne navedbe o posledicah položaja ustavitve plačil EPIC.
(127)
Komisija želi v obravnavanem primeru dodati, da so bili morebitni upniki osebe javnega prava IFP pred 7. julijem 2006 v pogodbenem razmerju s strokovno ustanovo v smislu akta, imenovanega zakon št. 43-612 z dne 17. novembra 1943 o upravljanju poklicnih interesov, to je s pravno osebo zasebnega prava, pri kateri niso imeli nobenega razloga za prepričanje, da bi imela kakršno koli državno poroštvo. Zato je lahko uporaba teorije navideznosti po potrebi upoštevna samo pri terjatvah, nastalih po spremembi statusa osebe javnega prava IFP.
(128)
Komisija na podlagi ugotovitev svoje izvedenke v poštni zadevi v zvezi s terjatvami, nastalimi po 7. juliju 2006, ugotavlja, da tudi če bi, tako kot trdijo francoski organi, upnik napačno menil, da mora država jamčiti za dolgove oseb javnega prava, natančneje osebe javnega prava IFP, bi bila njegova napaka glede na zgoraj navedene elemente upravičena in bi lahko imela pravne učinke. Če upniku izjemoma ne bi uspelo doseči poravnave njegove terjatve, bi mu bilo vseeno zagotovljeno, da njegova terjatev nikakor ne more izginiti.
B. Poroštvo v zvezi z ohranitvijo obstoja osebe javnega prava IFP in/ali njenih obveznosti
(129)
Komisija zaradi razlogov, že predstavljenih v uvodnih izjavah od 230 do 250 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katere se smiselno sklicuje, meni, da tudi če upniku osebe javnega prava EPIC v razumnem roku in po uporabi postopkov, opisanih v prejšnjem delu, ni uspelo doseči poravnave njegove terjatve, mu je zagotovljeno, da terjatev ne bo izginila, in sicer v nasprotju s položajem upnika subjekta zasebnega prava v likvidaciji, ki nima nobenega zagotovila za poravnavo svoje terjatve.
(130)
Komisija poudarja, da likvidacija - prenehanje obstoja osebe javnega prava zaradi volje javnega organa s prenehanjem njenih pravic in obveznosti ne obstaja: čeprav to ni izrecno določeno v nobenem aktu, je iz prakse in nekaterih temeljnih načel upravnega prava namreč razvidno, da v primeru prenehanja obstoja na podlagi sklepa javnega organa pravice in obveznosti oseb javnega prava, ki kot take prenehajo obstajati, vedno prevzame neki drugi subjekt, če tega ni, pa država. Z drugimi besedami, dolgovi oseb javnega prava se vedno prenesejo na drugo pravno osebo, ki jih ne more zavrniti, tako da je vsak upnik prepričan, da bo lahko pravice, ki jih ima na podlagi terjatve, uveljavljal zoper drugi organ in da njegova terjatev torej ne bo izginila.
(131)
Komisija se sklicuje na podrobnosti analize v uvodnih izjavah od 233 do 250 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, ki temelji na študiji njene izvedenke v poštni zadevi o logičnem nadaljnjem razvoju, ki zadeva osebe javnega prava, in v kateri je navedeno razlikovanje med tremi vzroki za prenehanje obstoja oseb javnega prava (105): primer oseb javnega prava, ki so prenehale delovati, primer prenehanja obstoja oseb javnega prava zaradi prenehanja obstoja njihovih nalog in najbolj razširjeni primer, prenos naloge, ki nujno vključuje prenos pravic in obveznosti.
(a)
Prvič, na podlagi navedene študije je mogoče šteti, da čeprav ni splošne pravne ureditve za prenehanje obstoja oseb javnega prava, je iz prakse razvidno, da je s pravnim aktom vedno urejen prenos pravic in obveznosti osebe javnega prava, ki bo prenehala obstajati, bodisi na državo bodisi na subjekt, ki prevzame njeno nalogo (106):
(b)
Drugič, na splošno gre za prenos „pravic in obveznosti“ (pri čemer se izraz obveznosti zagotovo nanaša na dolgove), včasih pa za prenos „premoženja“ (107) (kar je opredelitev, ki vključuje tudi dolgove). Edini najdeni primer preprostega prenehanja obstoja osebe javnega prava je vsekakor zajemal prenos samih „dolgov“ na druge subjekte javnega prava (108):
(c)
Tretjič, tudi kadar naloga preneha obstajati, v praksi pravice in obveznosti osebe javnega prava prevzame drugi organ.
(d)
Četrtič in nazadnje, praksa, opisana v študiji, je v skladu z zakonodajnim navodilom št. 02-060-M95 z dne 18. julija 2002 in vodnikom za finančno organiziranje ustanovitev, preoblikovanj in ukinitev zgoraj navedenih nacionalnih oseb javnega prava (109), in sicer da pravice in obveznosti likvidirane EPIC preidejo bodisi na državo bodisi na pravno osebo, ki bo prevzela nalogo osebe javnega prava.
(132)
Komisija nazadnje na podlagi mnenja svoje izvedenke v poštni zadevi sklepa, da se dolgovi oseb javnega prava v primeru prenehanja obstoja osebe javnega prava, ki je opravljala nalogo, v praksi vedno prenesejo na drugo pravno osebo javnega prava. Upnikom teh oseb javnega prava, med katerimi je oseba javnega prava IFP, je tako zagotovljeno, da njihove neporavnane terjatve ne bodo prenehale.
C. Sklepna ugotovitev o obstoju državnega poroštva za osebo javnega prava IFP
(133)
Komisija na podlagi elementov, predloženih za dokaz obstoja poroštva za poplačilo individualnih terjatev in ohranitev obstoja obveznosti osebe javnega prava IFP, sklepa, da od spremembe statusa osebe javnega prava IFP, ki se je zgodila 7. julija 2006:
-
upniki osebe javnega prava IFP nimajo običajnih omejitev zasebnega in javnega prava, ki bi lahko nasprotovale poravnavi terjatve v celoti,
-
lahko upniki osebe javnega prava IFP za izterjavo svojih terjatev uporabijo posebne postopke, na podlagi katerih lahko država prisili dolžnika, da poravna terjatev,
-
upniki osebe javnega prava IFP ne morejo na nobeni podlagi v francoskem pravu sklepati, da bi se ta lahko dokončno znašla v položaju nezadostnosti sredstev,
-
je mogoče iz proračunskih dokumentov razumeti, da bi država lahko v primeru nezadostnosti sredstev subjektom v javnem sektorju, med katere spada oseba javnega prava IFP, dodelila izredno subvencijo,
-
če upnik na podlagi zgoraj opisanih postopkov ne doseže poravnave svoje terjatve, lahko uveljavlja odgovornost države, da bi dosegel poravnavo terjatve v celoti,
-
če bi zgoraj opisani ukrepi trajali dlje, je upnik prepričan, da njegova terjatev ne bo izginila, tudi če bi oseba javnega prava IFP spremenila obliko.
(134)
Te posebnosti so tesno povezane s statusom osebe javnega prava IFP in kažejo, da ima država vlogo poroka v skrajni sili. Zato je mogoče upravičeno sklepati, da je oseba javnega prava IFP zaradi svojega statusa EPIC upravičena do neomejenega poroštva francoske države.
(135)
Neomejeno državno poroštvo za osebo javnega prava IFP pomeni prenos državnih sredstev v smislu točke 2.1 zgoraj navedenega obvestila o poroštvih. Oseba javnega prava IFP namreč ne plačuje nobene premije za to poroštvo. Tako to pomeni ugodnost za podjetje in zmanjšanje javnih sredstev, ker se država odpoveduje plačilu, ki običajno spremlja poroštva. Poroštvo poleg tega ustvarja tveganje morebitne in prihodnje zagotovitve sredstev države, ki bi lahko bila zavezana plačati dolgove osebe javnega prava IFP (110).
(136)
Nazadnje, neomejeno državno poroštvo za osebo javnega prava IFP je treba pripisati državi, ker izhaja iz kombinacije javnopravnega statusa osebe javnega prava IFP, načel nacionalnega prava in dveh zakonodajnih aktov, to je zakona z dne 25. januarja 1985, ki je postal trgovinski zakonik, in zakona št. 80-539 z dne 16. julija 1980 ter njegovih izvedbenih ukrepov.
7.1.1.2 Neobstoj kritja hčerinskih družb zasebnega prava skupine IFP z neomejenim poroštvom
(137)
Kot je Komisija že navedla v odločbi, povezani z zgoraj navedenim primerom C 51/2005 (111), v odločitvi o začetku postopka v obravnavanem primeru in v delu 2 („Skupina IFP“), oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat sestavljajo gospodarsko skupino v smislu konkurenčnega prava: oseba javnega prava IFP ima namreč v neposredni lasti 100 % kapitala družb Axens in Beicip-Franlab, v posredni pa 100 % kapitala družbe Prosernat, hčerinske družbe nadzira z navzočnostjo svojega vodstvenega osebja v njihovih organih odločanja, odloča zlasti o strateških usmeritvah in temeljnih odločitvah za prihodnost hčerinskih družb ter je zavezana z izključnimi sporazumi o prenosu tehnologij, nujnih za izvajanje gospodarskih dejavnosti hčerinskih družb (sporazumi, ki vsebujejo vzajemne pravice do prve zavrnitve (112)), in s pogodbami o zagotavljanju prostorov in osebja, tako da je gospodarsko povezovanje osebe javnega prava IFP in njenih hčerinskih družb Axens, Beicip-Franlab in Prosernat dovolj močno, da dopušča tako ugotovitev. Preučiti je treba tudi natančen obseg državnega poroštva, da se preveri, ali bi se lahko v primeru neizpolnjevanja obveznosti hčerinske družbe zasebnega prava, ki pripada osebi javnega prava IFP, zagotovila javna sredstva za povrnitev škode njenim upnikom (z drugimi besedami, ali so gospodarske dejavnosti hčerinskih družb, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, krite ali ne z neomejenim državnim poroštvom).
(138)
Družba UOP Limited se v pripombah ni izrekla o tem vprašanju. Pri svojih trditvah se opira na to, kako udeleženci na trgu dojemajo subjekt „IFP/Axens“, pri čemer ima skupina IFP po njenem mnenju pri dobaviteljih ter strankah in ponudnikih kapitala zaradi tega dojemanja prednost. Ta vidik bo preučen v delu 7.1.4 tega sklepa, namenjenem preučitvi prednosti, ki jih ima skupina IFP zaradi ukrepa.
(139)
Francoski organi pa, kot je navedeno v uvodni izjavi 47, zanikajo obstoj državnega poroštva za hčerinske družbe, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, zlasti zaradi njihovega statusa delniških družb občega prava.
(140)
Komisija bo v skladu z dokazom obstoja neomejenega poroštva za osebo javnega prava IFP, predstavljenim v delu 7.1.1.1, po vrsti preučila, ali imajo upniki hčerinskih družb zasebnega prava, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, poroštvo za poplačilo svojih individualnih terjatev (A) ali poroštvo za ohranitev obveznosti navedenih hčerinskih družb (B) v primeru nezadostnosti sredstev.
A. Upniki hčerinskih družb osebe javnega prava IFP nimajo poroštva za poplačilo svojih individualnih terjatev
(141)
Hčerinske družbe osebe javnega prava IFP imajo status delniških družb. Kot pravne osebe zasebnega prava (v nasprotju s svojim kontrolnim delničarjem, ki je oseba javnega prava) v celoti spadajo na področje uporabe občepravnih postopkov sanacije in sodne likvidacije (113) v Franciji.
(142)
Pred preučitvijo, ali se lahko odgovornost kontrolnega delničarja, tj. osebe javnega prava IFP, uveljavlja za njegove hčerinske družbe (b), je treba najprej predstaviti občepravni postopek sodne likvidacije, ki bi veljal za hčerinske družbe zasebnega prava v primeru ustavitve plačil (a).
(a) Občepravni postopek sodne likvidacije
(143)
Če bi bila katera hčerinska družba skupine IFP, ki je delniška družba, v položaju ustavitve plačil (z drugimi besedami, če z razpoložljivimi sredstvi ne bi več mogla poravnati zapadlih obveznosti) in je očitno ne bi bilo mogoče sanirati (114), bi se zanjo po postopku občega prava (115) začela sodna likvidacija. Dolžnik bi po potrebi zaprosil za začetek postopka (116) najpozneje v petinštiridesetih dneh po ustavitvi plačil (razen če ni zaprosil že za začetek spravnega postopka). Namen takega postopka sodne likvidacije bi bil ustaviti dejavnost podjetja ali unovčiti njegovo premoženje s skupno ali ločeno prodajo njegovih pravic in premoženja (117). Sodišče bi v sodni odločbi (118), s katero bi se začela sodna likvidacija, določilo stečajnega sodnika in za likvidacijskega upravitelja imenovalo sodnega upravitelja ali osebo, izbrano na podlagi njene usposobljenosti na tem področju. Likvidacijski upravitelj bi nato v mesecu, v katerem je bil imenovan, pripravil poročilo o položaju podjetja, nato pa bi prešel na postopke likvidacije in preizkusa (119) terjatev (120). Izkupiček likvidacije bi se zatem razdelil med upnike glede na njihov položaj (prednostni in hipotekarni upniki, upniki s posebnim premičninskim zavarovanjem, nezavarovani, tj. neprivilegirani upniki, sorazmerno z njihovimi terjatvami).
(144)
Če ni več zapadlih obveznosti, likvidacijski upravitelj pa ima na voljo dovolj sredstev za povrnitev škode upnikom ali če se postopki sodne likvidacije ne morejo nadaljevati zaradi nezadostnosti sredstev, sodišče razglasi ustavitev postopka sodne likvidacije (121). Za dolžnika po ustavitvi postopka velja načelo o prepovedi ponovnega začetka postopka. Z drugimi besedami, sodna odločba o ustavitvi postopka sodne likvidacije zaradi nezadostnosti sredstev upnikom ne daje možnosti za postopek proti dolžniku, razen (122) če je terjatev nastala zaradi kazenske obsodbe ali pravic, povezanih z upnikom.
(b) Neobstoj mehanizma poroštva za hčerinske družbe zasebnega prava, ki pripadajo osebi javnega prava IFP
(145)
Kot je pojasnila izvedenka Komisije v poštni zadevi, v nekaterih gospodarskih družbah, zlasti delniških družbah in družbah z omejeno odgovornostjo, družbenikom običajno ni treba poplačati dolgov strukture, v kateri so udeleženi, v znesku, višjem od njihovega prvotnega vložka. Hčerinske družbe, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, kot delniške družbe spadajo prav v to kategorijo. Zato je v skupini IFP kot v vsaki drugi skupini družb v primeru neizpolnjevanja obveznosti hčerinske družbe, ustanovljene v obliki družbe z omejenim tveganjem (v tem primeru delniške družbe), če ni jamstev, poroštev, garancij, pisem o nameri ali patronatskih izjav (123), ki bi jo izrecno zavezovali, odgovornost matične družbe omejena na izgubo njenih vložkov (kot pri vsakem drugem navadnem delničarju).
(146)
Ker oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe spadajo v isto gospodarsko skupino v smislu konkurenčnega prava, je treba preveriti, ali se lahko v francoskem pravu gospodarskih družb na podlagi odnosa gospodarske odvisnosti hčerinskih družb od svoje matične družbe v primeru neizpolnjevanja obveznosti navedenih hčerinskih družb zasebnega prava samodejno uveljavlja odgovornost osebe javnega prava IFP ali ne in s tem zagotovijo javna sredstva, pri čemer država zagotavlja glavni del financiranja in je osebi javnega prava dodelila implicitno državno poroštvo.
(147)
Komisija lahko po tej temeljiti preučitvi sklepa, da se odgovornost kontrolnega delničarja hčerinske družbe v primeru njenega neizpolnjevanja obveznosti v francoskem civilnem in trgovinskem pravu načeloma ne uveljavlja, razen za dokaz krivde kontrolnega delničarja pri upravljanju svoje hčerinske družbe (i). Nedavni osnutki reforme civilnega zakonika, ki so bili nato opuščeni in so bili namenjeni prav širitvi načela odgovornosti za dejanja druge osebe na odnos med matično družbo in hčerinskimi družbami skupine, nasprotno potrjujejo, da takega načela za zdaj v francoskem pravu ni (ii).
(i) Neobstoj splošne odgovornosti delničarja za hčerinsko družbo
(148)
Hierarhična odgovornost v skladu s pravnimi teoretiki (124) sama po sebi nikoli ne izvira iz organizacije skupine. V francoskem pravu naj bi veljalo načelo osebne odgovornosti iz člena 1382 civilnega zakonika (125). Dostop do premoženja matične družbe bi bil torej mogoč samo v primeru nezakonitega ravnanja, za katero je odgovorna matična družba.
(149)
Najprej, ker je matična družba skupine IFP v obravnavanem primeru pravna oseba javnega prava (oseba javnega prava IFP), to vprašanje pomeni dodatno težavo: predhodno se je treba namreč vprašati o sodnem organu (upravnem ali rednem), ki bi bil v francoskem sistemu po potrebi pristojen za ugotavljanje morebitne odgovornosti pravne osebe javnega prava, ki nadzira pravno osebo zasebnega prava, ki je v sodni likvidaciji.
(150)
Komisija ugotavlja, da je sodišče za spore pri odškodninskih tožbah zaradi nezadostnosti sredstev (126) dolgo menilo, da je redno sodišče pristojno, če je javna oseba pravni upravitelj (127), upravno sodišče pa, če je javna oseba dejanski upravitelj (128). Vendar se zdi, da razdelitev pristojnosti med upravnimi in rednimi sodišči na tem področju odslej temelji na vrsti izvajanih storitev, glede na to, ali gre za javno upravno službo ali dejavnost industrijske ali komercialne narave.
(a)
Pri javni upravni službi se zdi, da je sodišče za spore (129) po svoji odločbi v zadevi Département de la Dordogne (130) opustilo predhodno sodno prakso, ki je temeljila na pravnem ali dejanskem upravljanju: višje sodišče je tedaj razsodilo v prid pristojnosti upravnega sodišča, kadar gre za javno upravno službo, in sicer ne glede na to, ali je javna oseba pravni ali dejanski upravitelj zasebnika, ki izvaja to nalogo javne službe. Potem ko je sodišče za spore v skladu s sodbo v zadevi Blanco (131) opozorilo, da „se za morebitno odgovornost države ali drugih pravnih oseb javnega prava zaradi škode, pripisane njihovim upravnim javnim službam, uporablja ureditev javnega prava“ (poudarek dodan) in da drugače velja le, če je to izrecno določeno z zakonom, je presodilo, da iz zakona z dne 25. januarja 1985 o sanaciji in sodni likvidaciji podjetij (danes kodificiran v členu L.624-3 in naslednjih trgovinskega zakonika) ne izhaja, da „je zakonodajalec nameraval z odstopanjem od načel, ki urejajo odgovornost javnih oseb, prenesti pristojnosti za ugotavljanje civilne odgovornosti države ali drugih pravnih oseb javnega prava zaradi izvajanja naloge upravne javne službe na redna sodišča“ (poudarek dodan).
(b)
Če pa gre za dejavnost industrijske ali komercialne narave, je civilna odgovornost pravne osebe javnega prava, ki nadzira zasebnika, ki je v likvidaciji, jasno v pristojnosti rednih sodišč. Sodišče za spore je v odločbi v zadevi Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes (132) zlasti menilo, da „čeprav so za ugotavljanje civilne odgovornosti države ali drugih pravnih oseb javnega prava zaradi izvajanja naloge upravne službe pristojna upravna sodišča, so za tako tožbo pristojna redna sodišča, če se odgovornost države ali pravne osebe javnega prava ugotavlja zaradi dejavnosti industrijske ali komercialne narave, ne da bi bilo treba razlikovati, ali je zadevna javna skupnost delovala kot dejanski ali pravni upravitelj“ (poudarek dodan). Sodišče za spore je za to ugotovitev v tedaj obravnavani zadevi zavrnilo, da ima dejavnost delniške družbe z upravo in nadzornim svetom (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) naravo upravne javne službe na podlagi dveh vidikov: njene dejavnosti po eni strani (133) in načina financiranja po drugi strani (134).
(151)
Prav za delniške družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat, hčerinske družbe zasebnega prava pod nadzorom osebe javnega prava IFP, je iz podatkov v spisu, zlasti tistih, ki so navedeni v uvodni izjavi 159, razvidno, da je njihova dejavnost gospodarska (135), in ne upravna. Poleg tega večina sredstev navedenih podjetij izvira iz prihodkov iz poslovanja, ustvarjenih z njihovimi gospodarskimi dejavnostmi, ne pa iz javnega financiranja. Nazadnje je treba pripomniti, da so bile navedene hčerinske družbe, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, ustanovljene kot gospodarske družbe na pobudo pravne osebe zasebnega prava (136) (in ne javne osebe, ker se je oseba javnega prava IFP v EPIC spremenila šele 7. julija 2006). Zato se industrijska in komercialna narava dejavnosti družb Axens, Beicip-Franlab in Prosernat ne zdi sporna, v primeru sodne likvidacije pa bi bila za odločanje o morebitni tožbi na ugotovitev odgovornosti proti osebi javnega prava IFP nedvomno pristojna redna sodišča.
(152)
V teh okoliščinah je treba preveriti pogoje za uveljavljanje odgovornosti kontrolnega delničarja z vidika sodne prakse kasacijskega sodišča. Toda postavljeni pogoji za širitev postopka sodne likvidacije, začetega v zvezi z določeno osebo (hčerinsko družbo), na drugo pravno osebo (matično družbo) so zelo strogi. Če hčerinska družba ne izpolnjuje obveznosti, morajo žrtve njenega ravnanja za prejetje odškodnine dokazati krivdno ravnanje matične družbe, zlasti zanikanje matične družbe, da je njena hčerinska družba pravna oseba (α), in protipravno upravljanje nadzorovane družbe (β).
(α) Zanikanje matične družbe, da je njena hčerinska družba pravna oseba
(153)
V skladu s sodno prakso kasacijskega sodišča obstaja možnost, da se odgovornost matične družbe razširi na ravnanje njenih hčerinskih družb v dveh izjemnih primerih (137): če je premoženje hčerinskih družb združeno s premoženjem matične družbe (primer, imenovan „združitev premoženja“) in če so hčerinske družbe fiktivne pravne osebe (primer, imenovan „fiktivnost pravne osebe“).
(154)
Pojem „združitev premoženja“ (138) na splošno označuje položaj, ko ni mogoče določiti, na katero računovodstvo ločenih pravnih subjektov se nanašajo posamezna sredstva ali obveznosti. Vendar za dokaz take združitve premoženja ne zadostujejo povezave med družbami v skupini, tudi če so tesne. Prav tako niti istovetnost družbenikov ali upraviteljev ali celo istovetnost sedeža (139) sami po sebi ne omogočata ugotovitve o združitvi premoženja. Formalizacija odnosov znotraj skupine v okviru pogodb, ki so jih sklenile matična družba in hčerinske družbe, najpogosteje zadostuje za izločitev vsake možnosti za združitev premoženja (140).
(155)
Zdi se, da je kasacijsko sodišče v dveh nedavnih zadevah Metaleurop (141) in AOL Liberté (142) še okrepilo nadzor nad pogoji širitve postopka v zvezi z matično družbo skupine. Celo če je povezanost med družbami skupine zelo tesna, to ne pomeni nujno združitve premoženja. V skladu s pravnimi teoretiki (143)„[n]iti pogodbe o denarnih sredstvih in menjavi med subjektoma, niti izmenjave osebja, niti predujmi matične družbe, niti prevzem pristojnosti matične družbe za upravljanje hčerinske družbe ne kažejo na splošno nepregledne računovodske izkaze, ki bi utemeljevali združitev premoženja.“ Zdi se torej posebno težko uveljavljati odgovornost matične družbe za ravnanje katere od njenih hčerinskih družb na podlagi združitve njunega premoženja (144), ker je dokazni standard, ki ga zahteva kasacijsko sodišče za dokaz tega, zelo visok.
(156)
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da je Komisija že poudarila, da „so računovodski izkazi osebe javnega prava IFP in zadevnih hčerinskih družb kot različnih pravnih subjektov ločeni“ (145). Poleg tega sporazumi, ki so jih podpisale oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe, zlasti izključni sporazumi o prenosu tehnologij, ali posredovanje osebja (146) ne kažejo na splošno nepreglednost računovodskih izkazov, ki bi utemeljevala združitev premoženja v smislu sodne prakse kasacijskega sodišča, ker je vsaka storitev posebej vknjižena v bilancah vsakega subjekta iz skupine IFP, kot bo med drugim ugotovljeno v delih 7.1.4 in 7.3.
(157)
Pri „fiktivnosti pravne osebe“ gre za določitev neobstoja elementov družbene pogodbe hčerinske družbe (affectio societatis) za dokaz, da družba dejansko ne obstaja. Kasacijsko sodišče (147) meni, da gre za fiktivno družbo, kadar pravna oseba, zoper katero je začet postopek, obstaja samo navidezno, ker se njena dejavnost ne razlikuje (148) od dejavnosti poslovodje, ki je fizična ali pravna oseba.
(158)
Komisija na podlagi javno dostopnih informacij (149) še ugotavlja, da oseba javnega prava IFP ter družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat nimajo istih kontaktnih podatkov niti istih krajev poslovanja:
(a)
oseba javnega prava IFP je vpisana v register gospodarskih družb (v nadaljnjem besedilu: RGD) v Nanterru pod številko B 775 729 155, sedež pa ima v občini Rueil-Malmaison (150). Oseba javnega prava IFP ima dve podjetji v Franciji, in sicer v občinah Solaize (151) in Pau (152);
(b)
družba Axens je vpisana v RGD v Nanterru pod številko B 599 815 073, sedež pa ima prav tako v občini Rueil-Malmaison, vendar na drugem naslovu (153) kot njena matična družba. Tudi poslovalnice ima drugje kot njena matična družba, najpogosteje zunaj Francije, in sicer v Združenih državah v Houstonu (Teksas), Princetonu (New Jersey), Savannahu (Georgia) in Calvert Cityju (Kentucky), v Kanadi v Brockvillu (Ontario), na Kitajskem v Pékingu, na Japonskem v Tokiu, v Indiji v New Delhiju, v Bahrajnu in v Rusiji v Moskvi;
(c)
družba Beicip-Franlab je vpisana v RGD v Nanterru pod številko B 679 804 047, sedež pa ima prav tako v občini Rueil-Malmaison, vendar na drugem (154) naslovu kot njena matična družba in družba Axens. Hčerinske družbe in pisarne ima v številnih državah po svetu, zlasti v Bahrajnu, v Abu Dabiju, v Libiji v Tripoliju, v Maleziji v Kuala Lumpurju, v Združenih državah v Houstonu (Teksas), v Mehiki v Villahermosi, v Braziliji v Rio de Janeiru in v Rusiji v Moskvi;
(d)
družba Prosernat je vpisana v RGD v Nanterru pod številko B 315 251 330, sedež pa ima v občini Puteaux (155). Družba navaja (156), da deluje v približno dvajsetih državah po svetu, med drugim v Južni Ameriki (v Argentini, Braziliji, Venezueli), Evropi (v Veliki Britaniji, Italiji, na Norveškem), Severni Afriki (v Alžiriji, Egiptu), zalivskih državah (v Saudovi Arabiji, Združenih arabskih emiratih, Kuvajtu, Omanu, Katarju), Iranu, Rusiji in Skupnosti neodvisnih držav ter Jugovzhodni Aziji.
(159)
Poleg tega so v obravnavanem primeru gospodarske dejavnosti vsake hčerinske družbe resnične, tako da jih seveda ni mogoče opredeliti kot fiktivne, zlasti ker je kasacijsko sodišče, kot kaže, zelo zahtevno pri opredelitvi pravne osebe kot „fiktivne“ (157):
(a)
družba Axens, ustanovljena leta 2001, dejansko izvaja gospodarsko dejavnost na trgu katalizatorjev in tehnologij za industrijske panoge na področju rafiniranja in petrokemičnih izdelkov, v kateri zaposluje več kot 600 oseb in s katero ustvari letni promet približno 300 milijonov EUR;
(b)
dejanska dejavnost družbe Beicip-Franlab, ustanovljene leta 1967, je izdajanje in razširjanje programske opreme na področju „raziskav in nahajališč“ ter izvajanje študij in svetovanje. V tej dejavnosti je več kot sto zaposlenih, njen letni promet pa je približno 40 milijonov EUR;
(c)
dejavnost družbe Prosernat, pridobljene leta 2001, so študije in storitve ter proizvodnja naprav za predelavo plina in razžvepljevanje. V podjetju je za izvajanje navedene dejavnosti približno 70 zaposlenih, promet pa znaša približno 50 milijonov EUR.
(160)
Iz zgoraj navedenega je razvidno, da razen v primeru napak pri upravljanju, kar bomo preučili v uvodnih izjavah od 161 do 164, izredno redki primeri - kot sta fiktivnost hčerinske družbe kot pravne osebe ali združitev premoženja hčerinske in matične družbe -, ki so določeni v sodni praksi za uveljavljanje odgovornosti matične družbe za njene hčerinske družbe, v obravnavanem primeru zagotovo niso izpolnjeni. Zato Komisija meni, da niso izpolnjeni pogoji za samodejno ugotavljanje odgovornosti osebe javnega prava IFP v primeru likvidacije njenih hčerinskih družb Axens, Beicip-Franlab in Prosernat.
β) Odgovornost matične družbe za protipravno upravljanje hčerinske družbe
(161)
V primeru protipravnega izvajanja nadzora nad hčerinsko družbo se lahko običajno uveljavlja odgovornost matične družbe (158). Če je zadnjenavedena storila napake pri nadzoru, ki ga mora izvajati nad upravljanjem svojih hčerinskih družb, je „v skladu s sodno prakso zlasti za skupine družb dovoljeno ugotavljanje odgovornosti matične družbe“ (159). V primeru napak pri upravljanju matične družbe, ki je delovala kot pravni ali dejanski upravitelj hčerinske družbe v težavah, se lahko v skladu s pravnimi teoretiki v primeru likvidacije uveljavlja njena odgovornost (160). Matična družba se namreč lahko kot družbenica hčerinske družbe (161) šteje za odgovorno, če se ji lahko pripišejo krivdna ravnanja, zaradi katerih se je nadzorovana družba znašla v težavah (162).
(162)
Upravitelji so torej v skladu z občim pravom odgovorni za svojo družbo, njene družbenike ali upnike (163). Upniki katere od hčerinskih družb, katerih plačila so bila ustavljena, bodo poskušali v primeru skupine dokazati, da je bila matična družba - pravni ali dejanski (164) - upravitelj hčerinske družbe. Zato krivdna odgovornost matične družbe za hčerinsko družbo določa zlasti pravo kolektivnih postopkov (165), in sicer v okviru tožbe na ugotovitev odgovornosti za nezadostnost sredstev (166), če navedena družba ravna kot upravitelj (167) svoje hčerinske družbe. Da pa bi se krivdna odgovornost matične družbe uveljavljala, je treba predložiti dokaz za tako krivdo, zlasti za vzročno zvezo med krivdo in škodo zaradi ravnanja hčerinske družbe (168).
(163)
Iz zgoraj navedenega je vsekakor razvidno, da tako uveljavljanje krivdne odgovornosti nikakor niso jamčevalni zahtevki, ker vedno temeljijo na krivdni odgovornosti matične družbe. Zato na podlagi takih zahtevkov ni mogoče določiti splošnega načela odgovornosti matične družbe za hčerinske družbe, ki bi bilo v nasprotju z načelom omejitve odgovornosti delničarja na prvotne vložke delniških družb, razen če bi bile te delniške družbe fiktivni subjekti ali bi bilo njihovo premoženje združeno s premoženjem matične družbe, kar se lahko v obravnavanem primeru izključi.
(164)
Nazadnje je iz sodne prakse kasacijskega sodišča razvidno, da uporaba načela krivdne odgovornosti matične družbe pri upravljanju hčerinske družbe nikakor ni podobna mehanizmu, enakovrednemu sistemu poroštva.
(ii) Nedavni predlogi reforme odgovornosti za dejanja druge osebe
(165)
V sedanjem stanju prava se torej v skladu z ugotovitvami nedavnega informativnega parlamentarnega poročila (169) zdi, da se pri „rešitvah iz sodne prakse poudarja ovira, ki jo pomeni status pravne osebe za pripis odgovornosti“ (170) (poudarek dodan).
(166)
Ta ovira se zdi tako nepreklicna, da se je v Franciji nedavno vnela razprava o primernosti reforme civilnega zakonika, s katero bi se odgovornost za dejanja drugih oseb (171) (zlasti v odnosih hčerinskih družb v skupini z matično družbo) razširila na položaje gospodarske odvisnosti. Zdi se, da nekatera združenja potrošnikov (172) iz zgoraj navedenega parlamentarnega poročila posebno obžalujejo, da tehnika „hčerinjenja“ družb nekaterim subjektom v primeru poznejšega spora omogoča, da se sklicujejo na pravno razdrobljenost družb v skupini, če gre za odgovornost hčerinske družbe, čeprav je v komercialnih ponudbah poudarjena podoba skupine družb, ki so povsem povezane in ponujajo paket storitev.
(167)
V členu 1355 predhodnega predloga Catala (173) je bila nedavno predlagana uvedba nove podlage za odgovornost za dejanja drugih oseb, s katero bi se omajalo načelo pravne samostojnosti hčerinskih družb:
„Člen 1355
Kdor ureja način življenja in organizira delovanje tistih, ki so povzročili škodo, mu daje okvir in ga nadzira v lastnem interesu, je polnopravno odgovoren za to škodo. […]“
(168)
V pripombah avtorjev navedenega predhodnega predloga so pojasnila o novostih, predlaganih v navedenem besedilu v zvezi z nepogodbeno odgovornostjo za dejanja drugih oseb. Z njegovim sprejetjem bi bilo kot mogoča podlaga dodano „dejstvo, da se daje okvir dejavnosti druge osebe in se jo organizira v osebnem interesu tistega, ki izvaja nadzor“ (174), kar bi temeljito spremenilo sedanje stanje prava, zlasti ker bi bile te odgovornosti odslej stroge: pri njih ne bi bilo „treba dokazati krivde odgovorne osebe, temveč bi bilo treba dokazati dejanje, na podlagi katerega bi se lahko uveljavljala osebna odgovornost neposrednega povzročitelja, če ne bi ravnal pod nadzorom druge osebe“ (175).
(169)
V odstavku 2 člena 1360 predhodnega predloga je to načelo uporabljeno za primer odgovornosti matične družbe skupine družb za njene hčerinske družbe:
„Člen 1360
[…] Odgovoren je tudi tisti, ki nadzira gospodarsko ali premoženjsko dejavnost strokovnjaka v odvisnem položaju, čeprav deluje za svoj račun, če žrtev ugotovi, da je škodni dogodek povezan z izvajanjem nadzora. To velja zlasti za matične družbe za škodo, ki so jo povzročile njihove hčerinske družbe, ali koncedente za škodo, ki so jo povzročili njihovi koncesionarji.“ (poudarek dodan)
(170)
Iz navedenega je razvidno, da nasprotno v sedanjem stanju francoskega prava uveljavljanje odgovornosti matične družbe za njeno hčerinsko družbo vsekakor predpostavlja, kot je prikazano zgoraj, da se predloži dokaz o krivdi prve v položaju druge.
(171)
Komisija je v zvezi s predvidenim razvojem francoskega pozitivnega prava seznanjena s tem, da se zdi, da je bila reforma, načrtovana v zvezi s tem, opuščena. Delovna skupina odbora za zakonodajo se namreč v okviru zgoraj navedenega parlamentarnega poročila ni strinjala z nikakršno „uvedbo obstoja nekrivdne odgovornosti zaradi gospodarske odvisnosti“ (Priporočilo št. 19). Poleg tega se zdi, da tovrstna reforma ni več na dnevnem redu: ni je zlasti v predlogu zakona št. 657 o reformi civilne odgovornosti (176), predstavljenem med rednim zasedanjem 2009-2010 (evidentiranim pri predsedstvu senata 9. julija 2010).
(172)
Skratka, v nasprotju z odgovornostjo države v primeru neizpolnjevanja obveznosti njenih oseb javnega prava, ki ima značilnosti mehanizma poroštva (zlasti) zaradi svoje samodejnosti, v sedanjem stanju francoskega prava ni implicitnega in samodejnega ugotavljanja odgovornosti matičnih družb za ravnanje njihovih hčerinskih družb zasebnega prava, ki so v postopku likvidacije.
B. Upniki hčerinskih družb osebe javnega prava IFP nimajo poroštva za ohranitev njihovega obstoja in/ali njihovih obveznosti
(173)
Komisija lahko na podlagi zgoraj navedenega sklepa, da bi pravice in obveznosti hčerinskih družb osebe javnega prava IFP prenehale obstajati, če bi te družbe kot delniške družbe po postopku likvidacije prenehale obstajati. Njihov kontrolni delničar, oseba javnega prava IFP, bi lahko seveda v takih okoliščinah predhodno vložil dodatni kapital (177), da bi preprečil njihovo prenehanje - likvidacijo. S tako vložitvijo sredstev bi se torej lahko zagotovila ohranitev terjatev, ki jih imajo tretje osebe do navedenih hčerinskih družb.
(174)
Vendar bi tedaj šlo za strateško odločitev osebe javnega prava, ne pa za zakonsko obveznost, ki bi samodejno veljala zanjo. Taka odločitev bi bila poleg tega strogo urejena s pravom državnih pomoči: če navedeno posredovanje s kapitalom ne bi bilo utemeljeno z ravnanjem zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu, bi ga morala predhodno preveriti (in odobriti) Evropska komisija po priglasitvi francoskih organov.
(175)
Komisija zato lahko sklepa, da upniki hčerinskih družb osebe javnega prava IFP v primeru postopka likvidacije nimajo nobenega zagotovila, da bodo njihove terjatve poplačane.
C. Sklepna ugotovitev o neobstoju državnega poroštva za hčerinske družbe zasebnega prava, ki pripadajo osebi javnega prava IFP
(176)
Komisija lahko na podlagi zgoraj navedenega sklepa, da upniki hčerinskih družb zasebnega prava, ki pripadajo skupini IFP, v nasprotju z upniki osebe javnega prava IFP nimajo poroštva za poplačilo svojih individualnih terjatev niti za ohranitev obstoja navedenih delniških družb v primeru likvidacije. Iz tega izhaja, da hčerinske družbe zasebnega prava niso krite z neomejenim poroštvom, ki ga ima oseba javnega prava IFP zaradi svojega statusa. Komisija utemeljuje analizo s tem, da za upnike hčerinskih družb zasebnega prava, ki pripadajo osebi javnega prava IFP, velja naslednje:
-
zanje še naprej veljajo postopki občega prava s področja sanacije in sodne likvidacije podjetij;
-
v sedanjem stanju francoskega prava ne morejo samodejno uveljavljati odgovornosti osebe javnega prava IFP (in s tem francoske države) kot kontrolnega delničarja hčerinskih družb za ravnanje njenih hčerinskih družb; predhodno morajo namreč predložiti dokaz, da je oseba javnega prava krivdno ravnala, kar izključuje možnost, da je tako uveljavljanje odgovornosti samodejno in se torej lahko enači z mehanizmom poroštva.
(177)
Komisija poudarja, da je že sprejela podobne sklepne ugotovitve v drugih primerih, v katerih je menila, da delniška družba v stoodstotni lasti osebe javnega prava ali države ni bila krita z neomejenim državnim poroštvom, ki ga je imel njen delničar. Komisija je o delniških družbah v neposredni lasti države leta 2003 v zadevi EDF (178) menila, da je bilo zaradi preoblikovanja EPIC v delniško družbo občega prava, s tem pa njene podreditve občemu pravu stečaja, odpravljeno dotedanje poroštvo, ki ga je bilo deležno podjetje. Ta usmeritev je bila nazadnje potrjena, ko je bilo podjetje La Poste preoblikovano v delniško družbo (179) v stoodstotni državni lasti. Komisija je v zvezi z delniškimi družbami v lasti oseb javnega prava potrdila, da je v zgoraj navedeni odločitvi o ustanovitvi podjetja La Banque Postale pravni status take hčerinske družbe, ki je delniška družba v popolni lasti osebe javnega prava (v tem primeru podjetja La Poste, ki je imelo tedaj status osebe javnega prava, primerljiv z EPIC), sam po sebi zadostoval, da je bil zanjo obstoj neomejenega poroštva izključen (180).
7.1.2 GOSPODARSKA NARAVA DEJAVNOSTI OSEBE JAVNEGA PRAVA IFP, KRITIH Z NEOMEJENIM POROŠTVOM
(178)
Kot je Komisija že navedla v predhodnih odločbah v zvezi z osebo javnega prava IFP (181), ima ta v skladu s svojim statutom tri naloge:
-
raziskovanje in razvoj na področjih iskanja nafte in plina, tehnoloških postopkov rafiniranja in petrokemije,
-
usposabljanje inženirjev in tehnikov,
-
panožne informacije in dokumentacija.
(179)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 31, francoski organi menijo, da je oseba javnega prava IFP raziskovalna organizacija s tremi nalogami v splošnem interesu (raziskave, usposabljanje in dokumentacija).
(180)
Komisija še meni, da se lahko oseba javnega prava IFP glede na dodeljene naloge opredeli kot „raziskovalna organizacija“ v smislu točke 2.2(d) Okvira Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije (182) (v nadaljnjem besedilu: okvir R & R & I): njen glavni cilj je izvajanje temeljnih raziskav (183), industrijskih raziskav (184) ali eksperimentalnega razvoja (185) ter razširjanje njihovih rezultatov z učenjem, objavami ali prenosom tehnologij.
(181)
V skladu s sodno prakso Sodišča Evropske unije (186) se lahko (187) na podlagi javnega financiranja dejavnosti, ki jih izvaja raziskovalna organizacija (vključno z njihovim kritjem z neomejenim državnim poroštvom), odobri državna pomoč, če zadevna organizacija izvaja gospodarsko dejavnost, to je dejavnost, pri kateri se na določenem trgu ponujajo blago in storitve (188), in to neodvisno od njenega pravnega statusa in načina financiranja.
(182)
Komisija je v zvezi z gospodarsko (ali negospodarsko) naravo dejavnosti raziskovalnih organizacij v svoji praksi odločanja (189) pojasnila, kaj po njenem mnenju spada v eno ali drugo kategorijo.
(183)
Komisija o glavnih dejavnostih raziskovalnih organizacij meni, da načeloma vključujejo negospodarske dejavnosti, zlasti:
-
izobraževanje za več in bolje usposobljene človeške vire,
-
vodenje neodvisnih R & R za več znanja in boljše razumevanje, vključno s sodelovalnimi R & R,
-
razširjanje rezultatov raziskav.
(184)
Poleg tega meni, da so dejavnosti prenosa tehnologij (licenciranje, ustvarjanje „oddaljenih podjetij“ ali druge oblike upravljanja znanja, ki so jih oblikovale raziskovalne organizacije) negospodarske, če so te dejavnosti interne (190) in je ves dohodek od njih znova vložen v osnovne dejavnosti raziskovalnih organizacij.
(185)
Vendar Komisija meni, da raziskave, ki se izvajajo po pogodbi z industrijo, oddajanje raziskovalne infrastrukture ali svetovalno delo (191) spadajo med gospodarske dejavnosti.
(186)
V obravnavnem primeru neomejeno poroštvo, dodeljeno osebi javnega prava IFP zaradi njenega statusa EPIC, krije obenem njene negospodarske (kar samo po sebi z vidika prava državnih pomoči ne povzroča težav) in gospodarske dejavnosti, ki so dveh vrst.
(187)
Francoski organi so v zvezi s prvo vrsto gospodarskih dejavnosti kljub mnenju, navedenem v uvodni izjavi 31, da so dejavnosti osebe javnega prava IFP večinoma negospodarske, v dopisih z dne 13. januarja in 16. julija 2010 potrdili, da oseba javnega prava IFP zunaj izključnih področij dejavnosti svojih hčerinskih družb opravlja storitve, ki zajemajo zlasti oddajanje naprav in prostorov, posredovanje osebja in pravne storitve za hčerinske družbe ter storitve pogodbenih raziskav za tretje osebe in za svoje hčerinske družbe. Take dejavnosti so v skladu z navedbo v uvodni izjavi 185 vsekakor gospodarske v pomenu, ki ga temu običajno daje Komisija.
(188)
Pri drugi vrsti gospodarskih dejavnosti so dejavnosti prenosa tehnologij, kot so licenciranje, ustvarjanje „oddaljenih podjetij“ ali druge oblike upravljanja znanja, ki so jih oblikovale raziskovalne organizacije, načeloma, kot je navedeno v uvodni izjavi 184, negospodarske dejavnosti, če so interne in če je dohodek od njih znova vložen v osnovne dejavnosti raziskovalnih organizacij. Vendar zaradi zelo posebnih odnosov med osebo javnega prava IFP in njenimi hčerinskimi družbami zasebnega prava v skladu z ugotovitvijo Komisije v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 „[n]ekatere dejavnosti skupine IFP niso negospodarske dejavnosti, če jih lahko njene hčerinske družbe tržno izkoriščajo“ (192). Komisija je namreč ugotovila, da zadevnih hčerinskih družb ni mogoče obravnavati kot nosilcev dejavnosti, ki so neodvisni od svoje matične družbe, če so njihove dejavnosti vključene v razvojno strategijo osebe javnega prava IFP, če zadnjenavedena izvaja pravni in tudi dejanski nadzor, če izključni sporazumi kažejo na veliko gospodarsko povezovanje ter če imajo nosilci dejavnosti v zadevnih sektorjih skupno podobo o osebi javnega prava IFP in zadevnih hčerinskih družbah. Prenose tehnologij, zlasti tistih, ki so rezultat industrijskih raziskav (193), med osebo javnega prava IFP in njenimi hčerinskimi družbami Axens, Beicip-Franlab in Prosernat je zato treba opredeliti kot gospodarske dejavnosti v smislu konkurenčnega prava.
7.1.3 DOMET TEGA SKLEPA
(189)
Iz dela 7.1.1 je razvidno, da so z državnim poroštvom krite samo dejavnosti, ki jih oseba javnega prava IFP izvaja neposredno, v nasprotju z dejavnostmi, ki jih izvajajo njene hčerinske družbe zasebnega prava, ki ne spadajo na področje kritja.
(190)
Poleg tega med dejavnostmi, ki jih neposredno izvaja oseba javnega prava IFP, lahko morebitno državno pomoč zajema samo kritje njenih gospodarskih dejavnosti z državnim poroštvom, če so izpolnjeni tudi drugi pogoji iz člena 107(1) PDEU.
(191)
Nazadnje je iz dela 7.1.2 razvidno, da so te gospodarske dejavnosti po eni strani omejene na dejavnosti pogodbenih raziskav, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP, po drugi strani pa na dejavnosti prenosa tehnologij na izključnih področjih dejavnosti hčerinskih družb Axens, Prosernat in Beicip-Franlab ter na dejavnosti oddajanja infrastrukture, posredovanja osebja in pravne storitve.
7.1.4 OBSTOJ SELEKTIVNE PREDNOSTI ZA SKUPINO IFP
(192)
Komisija bo v dveh korakih analizirala morebitne prednosti, ki bi jih skupina IFP lahko imela zaradi neomejenega poroštva, dodeljenega njeni matični družbi, osebi javnega prava IFP, zaradi njenega statusa EPIC: najprej bo preučila morebitne prednosti, nastale za matično družbo (7.1.4.1), nato pa še tiste, ki bi se lahko prenesle na njene hčerinske družbe (7.1.4.2).
7.1.4.1 Prednosti, nastale za osebo javnega prava IFP
(193)
Komisija je v zgoraj navedeni odločitvi o začetku postopka v skladu s točko 2.1.3 zgoraj navedenega obvestila o poroštvih navedla, da bi lahko oseba javnega prava IFP po njenem mnenju imela prednosti zaradi statusa EPIC, zlasti zaradi ugodnejših pogojev financiranja (194) na kapitalskih trgih, pri čemer navedena prednost izvira iz neuporabe občepravnih postopkov sanacije in sodne likvidacije za pravne osebe javnega prava. Komisija je poleg tega ugotovila, da bi državno poroštvo v primeru neizpolnjevanja obveznosti osebe javnega prava zajemalo vse terjatve osebe javnega prava, ki so lahko v skladu s pojasnilom v uvodni izjavi 71 odločitve o začetku postopka „ne samo finančne, ampak tudi komercialne ali druge narave“, zlasti terjatve dobaviteljev (katerih računi niso bili plačani) ali strank (ki jim niso bile zagotovljene storitve).
(194)
Zato Komisija po temeljiti preučitvi zadevnega ukrepa meni, da je treba analizirati obstoj morebitne prednosti za osebo javnega prava IFP v odnosih z bančnimi in finančnimi ustanovami (A), dobavitelji (B) in strankami (C).
A. Neobstoj prednosti v odnosih z bančnimi in finančnimi ustanovami
(195)
Komisija v zgoraj navedeni odločitvi o začetku postopka kljub priznavanju, da oseba javnega prava IFP ni predmet bonitetne ocene zunanje bonitetne agencije, (195) poudarja, da upniki pri financiranju, dodeljenem osebi javnega prava IFP, nujno ocenijo tveganje neplačila (196). Ker oseba javnega prava IFP „za financiranje svojega dolga uporablja trg posojil“, Komisija navaja, da na stopnji predhodne preučitve ne more izključiti, da ima lahko ta oseba pri presoji finančnih trgov gospodarsko prednost, povezano z upoštevanjem vloge države kot poroka v skrajni sili za dolgove osebe javnega prava IFP.
(196)
Komisija je po temeljiti preučitvi seznanjena s podatki iz uvodne izjave 64, ki jih je predložila Francija in so povzeti v Preglednici 1 te uvodne izjave (v kateri „KEUR“ pomeni „tisoč EUR“).
Preglednica 1
Zadolženost osebe javnega prava IFP v obdobju od 2005 do 2010
Subjekt
IFP
2005
2006
2007
2008
2009
2010
v K EUR
v K EUR
v K EUR
v K EUR
v K EUR
v K EUR
Posojila in dolgovi pri posojilnih ustanovah (197)
Rok zapadlosti manj kot eno leto (1)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Rok zapadlosti več kot eno leto
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
(1) med katerimi gotovinska posojila in kreditni saldi znašajo
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Obrestne mere za posojila in dolgove, nastale pri posojilnih ustanovah
2005
2006
2007
2008
2009
2010
Obrestna mera + marža
Obrestna mera + marža
Obrestna mera + marža
Obrestna mera + marža
Obrestna mera + marža
Obrestna mera + marža
Srednje- in dolgoročna posojila
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
[…] (197)
Kratkoročni bančno financiranje in kreditne linije
[Banka št. 1] (198)
EONIA + […] (197)
EONIA + […] (197)
[Banka št. 2] (198)
EONIA + […] (197)
EONIA + […] (197)
[Banka št. 3] (198)
EONIA + […] (197)
[Banka št. 4] (198)
EONIA + […] (197)
(197)
Iz navedenih podatkov izhaja, da oseba javnega prava IFP po spremembi statusa, torej v obdobju med letoma 2006 in 2009, za katero so podatki na voljo, za posojila z zapadlostjo nad enim letom ni najemala posojil pri posojilnih ustanovah. Oseba javnega prava IFP je v istem obdobju po spremembi statusa samo enkrat, in sicer leta 2009, najela posojilo z rokom zapadlosti manj kot eno leto za zanemarljiv znesek […] (*) EUR. Poleg tega je treba ugotoviti, da je bila tedanja obrestna mera [banke št. 3] (**) (EONIA + […] (*) %) za […] (*) bazičnih točk višja (vse drugo sicer nespremenjeno) od obrestne mere, ki jo je oseba javnega prava IFP iztržila leta 2005 pri [banki št. 1] (**) (EONIA + […] (*) %), ko je bila še pravna oseba zasebnega prava in torej še ni bila krita z državnim poroštvom, ki ga ima danes zaradi statusa osebe javnega prava.
(198)
Francoski organi so za leto 2010 pojasnili, da je oseba javnega prava IFP prejela štiri ponudbe kreditnih linij v znesku […] (*) EUR, po letni obrestni meri med EONIA + […] (*) % pri [banki št. 4] (**) (plus strošek rezervacije sredstev posojila v višini […] (*) %, kar je […] (*) EUR), ali [banki št. 5] (**) (plus strošek rezervacije sredstev posojila v višini […] (*) %, kar je […] (*) EUR), in EONIA + […] (*) % pri [banki št. 3] (**) (plus strošek rezervacije sredstev posojila v višini […] (*) %, kar je […] (*) EUR), ali [banki št. 1] (**) (plus strošek rezervacije sredstev posojila v višini […] (*) %, kar je […] (*) EUR). Oseba javnega prava IFP je prejela tudi drugo ponudbo „spot“ od [banke št. 3] (**) (glede na izbrano trajanje črpanja posojila) po obrestni meri EURIBOR + […] (*) %. Komisija je seznanjena, da so navedene obrestne mere enake tistim, ki jih je IFP iztržila pred spremembo statusa leta 2006, ko je bila še pravna oseba zasebnega prava, ki ni bila krita z državnim poroštvom.
(199)
Komisija ob upoštevanju zgoraj navedenega priznava, da oseba javnega prava IFP v obdobju od spremembe statusa do leta 2010 ni imela dejanske gospodarske prednosti zaradi svojega statusa EPIC v odnosih z bančnimi in finančnimi ustanovami. Z drugimi besedami, zdi se, da morebitna prednost, ki bi jo podjetje lahko imelo od neomejenega poroštva v obliki posojilnih obrestnih mer, ugodnejših od tržnih pogojev, v zadevnem obdobju ni bila izkoriščena.
(200)
Taka ugotovitev seveda velja samo za preteklost, ker Komisija ne more predvideti prihodnjega vedenja udeležencev na trgu niti sprememb v njihovem dojemanju vpliva državnega poroštva na tveganje neplačila osebe javnega prava IFP. Zato bodo morali francoski organi v okviru letnih poročil, ki jih bodo morali v prihodnje predložiti Komisiji, navesti informacije o ravni in pogojih zadolženosti osebe javnega prava IFP in predložiti dokaz, da so navedena posojila v skladu s tržnimi pogoji, ali v oceno najvišjih zneskov učinkov poroštva dodati bruto ekvivalent ustrezne pomoči po podobni metodi, kot je opisana v Preglednici 6 v uvodni izjavi 300.
(201)
Komisija je nazadnje seznanjena s predlogom francoskih organov, da se za vsak posel v pogodbo o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) vključi naslednje:
„Za izdajo/program/posojilo ni odobreno nobeno neposredno ali posredno državno poroštvo. Država v primeru plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP ne bo odgovorna za poplačilo terjatev namesto te osebe.“
(202)
V teh okoliščinah se bo lahko z navedeno zavezo poleg vseh drugih obveznosti Francije, tudi če samo z njo ne bo mogoče urediti vprašanja obstoja poroštva, po potrebi uveljavljala izjema sprejetega tveganja, morebitni negativni učinki poroštva pa se bodo precej omejili.
B. Prednost v odnosih z dobavitelji
(203)
Pri dobaviteljih v nasprotju z navedbami francoskih organov (glej uvodno izjavo 65) ne zadostuje, da za osebo javnega prava IFP v pravu Evropske unije ali nacionalnem pravu velja obveznost zbiranja ponudb, da bi se izločila vsaka prednost zaradi njenega statusa EPIC: v okviru organiziranih javnih naročil lahko vsak morebitni dobavitelj, ko se prijavlja na javni razpis, za osebo javnega prava IFP predvidi nezmožnost stečaja. Zato je treba pri javnem naročanju razlikovati med znižanjem cen, povezanim z večjo učinkovitostjo zaradi zbiranja ponudb med ponudniki ob javnih razpisih - ki je v skladu z opozorilom Komisije v poročilu, ki so ga navedli francoski organi, resnična „socialna korist“ -, in znižanjem cen, ker so sopogodbeniki ugodneje ocenili tveganje neplačila za subjekt, za katerega vedo, da je zavarovan pred tveganjem sodne likvidacije zaradi statusa osebe javnega prava. Čeprav pri obeh navedenih dejavnikih obstaja težnja po znižanju cen javnih naročil, se povsem razlikujeta, tako da Komisija ne more učinkov drugega pripisati prvemu.
(204)
Komisija namerava za oceno znižanja cen zaradi ugodnejše ocene tveganja neplačila za EPIC, ki jo opravijo njeni dobavitelji, sklepati na podlagi stroškov kritja enakovrednega tveganja. Dobavitelj osebe javnega prava IFP, ki bi želel imeti primerljivo poroštvo (torej popolno kritje pred tveganjem neplačila svojega sopogodbenika), bi lahko namreč zaradi neobstoja državnega poroštva uporabil storitve specializirane posojilne ustanove ali zavarovalnice. Tak prevzem tveganja neplačila pogosto ponujajo zlasti družbe, ki se ukvarjajo s faktoringom. (199)
(205)
Komisija ugotavlja, da plačilo take storitve faktoringa zajema dva elementa:
(a)
provizijo za financiranje (ali negativne obresti), ki je izračunana v skladu z načelom časovne sorazmernosti za kritje vnaprejšnjega financiranja, odobrenega dobavitelju, in je zlasti odvisna od obrestne mere, veljavne ob odstopu terjatev;
(b)
faktorinško provizijo v pravem pomenu besede, ki se giblje (200) med 0,7 % in 2,5 % razkritega prometa z 1,5-odstotno povprečno obrestno mero in se izračuna na podlagi zneska prenesenih terjatev za plačilo računovodskih storitev, izterjave in garancije za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti.
(206)
Francoski organi so v dopisu z dne 26. novembra 2010 navedli, da po njihovem mnenju razmisleki Komisije o vlogi faktoringa temeljijo na nepopolni presoji razlogov, zaradi katerih lahko podjetje uporablja take storitve. Francoski organi seveda priznavajo, da družbe za faktoring lahko zagotovijo tri storitve gotovinskega predujma, izterjave in jamstva za terjatve, vendar pojasnjujejo, da navedene storitve lahko ponujajo v paketu ali ločeno. Na podlagi študije Banque de France (201) iz leta 2009 dodajajo, da preneseno upravljanje (to je financiranje brez izterjave terjatev) začenja prevladovati med različnimi storitvami v ponudbi faktorjev, tako da je uporaba faktoringa za dobavitelja čedalje pogosteje omejena samo na gotovinsko poslovanje. Komisija je seznanjena z navedeno pripombo.
(207)
Francoski organi so poleg tega sporočili znesek plačil, ki jih je oseba javnega prava IFP nakazala faktorjem (202) od leta 2004 (za plačilo dobav, potrebnih za obe vrsti dejavnosti, gospodarske in negospodarske):
Preglednica 2
Uporaba faktoringa med dobavitelji osebe javnega prava IFP v obdobju od 2004 do 2010
Leto
Število zadevnih dobaviteljev
Plačila faktorjem
(v EUR)
Številno zadevnih računov
2004
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2005
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2006
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2007
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2010 (203)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Celotno obdobje
(2004-2010)
[…] (*)
[…] (*)
(208)
Francoski organi ugotavljajo, da so se plačila, ki jih je oseba javnega prava IFP nakazala faktorjem, zvišala od spremembe statusa leta 2006. Iz tega sklepajo, da bi ta sprememba ovrgla sklepanje Komisije o dojemanju tretjih oseb v zvezi s tveganjem neplačila za EPIC. Če bi namreč imela oseba javnega prava IFP državno kritje tveganja neplačila od leta 2006, bi morala biti po njihovem mnenju uporaba storitev, ki jih zagotavljajo faktorji, od tega datuma manj pogosta, če že ne bi povsem prenehala.
(209)
Ker je v skladu z navedbami francoskih organov v uvodni izjavi 206 uporaba faktoringa čedalje bolj povezana s potrebami po gotovinskih predujmih (povečanje števila storitev prenesenega upravljanja), čedalje manj pa s prevzemom tveganja neplačanih obveznosti (zmanjšanje števila storitev izterjave, financiranja in jamstva), in ker v računovodskih izkazih osebe javnega prava IFP ni mogoče razlikovati med uporabo faktoringa med dobavitelji glede na vrsto storitve, Komisija nasprotno meni, da razvoj, ki ga ugotavlja oseba javnega prava IFP, ne more ovreči njenega sklepanja, še manj pa dokazati, da bi dobavitelji osebe javnega prava IFP po spremembi njenega statusa sklepali na povečano tveganje neplačila te osebe.
(210)
Komisija priznava, da ne more natančno oceniti zneska premije, ki bi bil potreben za kritje dobaviteljev pred tveganjem neplačila osebe javnega prava IFP, če ne bi že imela državnega poroštva. Ker faktorinška provizija iz uvodne izjave 205(b) v resnici krije tri storitve (izterjave, financiranja in jamstva pred tveganjem neplačanih obveznosti), Komisija ugotavlja, da navedeni največji 2,5-odstotni delež od zagotovljenega prometa vsekakor pomeni zgornjo mejo premije, ki bi bila potrebna za kritje tveganja neplačila.
(211)
Francoski organi si vsekakor pridržujejo možnost, da sporočijo natančnejšo metodologijo za ocenitev prednosti, ki jo osebi javnega prava prinaša poroštvo v odnosih z njenimi dobavitelji. Navedena metodologija, ki temelji na gospodarskem izvedenskem mnenju, o katerem se je kontradiktorno razpravljalo ob preučitvi, bo lahko po potrebi predmet pozitivne odločitve Komisije, Francija pa jo bo lahko uporabila za izpolnjevanje obveznosti obveščanja iz izreka tega sklepa.
(212)
Francoski organi so v zvezi z zadevnimi zneski v dopisu z dne 26. novembra 2010 navedli, da so stroški nabave tega blaga in storitev neposredno vključeni v stopnjo ovrednotenja osebja, ki se ukvarja z nabavo navedenega blaga in storitev (204). Poleg tega stroškovna porazdelitev začasno dodeljenega osebja in prostorov ne povzroča visokih posebnih stroškov, ker so vsi pripadajoči stroški že vključeni v strukturne stroške osebe javnega prava IFP.
(213)
Navsezadnje po navedbah francoskih organov povprečni letni znesek dobav, pri katerih gre za blago in storitve, nabavljene izključno za gospodarske dejavnosti, zajema samo majhen del (205) povprečnega letnega prometa osebe javnega prava IFP. Povprečni letni znesek blaga in storitev, ki jih je oseba javnega prava IFP nabavila za izvajanje storitev med letoma 2006 in 2009, je za pogodbene raziskave na podlagi podatkov, ki jih je oseba javnega prava IFP zbrala prek svojega analitičnega računovodskega sistema, znašal […] (*) na leto.
(214)
Oseba javnega prava IFP je imela po mnenju Komisije pri izvajanju gospodarskih dejavnosti dejansko gospodarsko prednost, ker so njeni dobavitelji nižali cene, saj so ugodneje ocenili tveganje neplačila podjetja. Čeprav Komisija ne more natančno oceniti zneska navedene prednosti, ta po njenem mnenju v povprečju nikakor ne more preseči […] (*) EUR na leto (206) v zadevnem obdobju (od 2006 do 2009).
(215)
Komisija nazadnje ugotavlja, da je taka prednost v odnosu osebe javnega prava IFP z dobavitelji selektivna, ker njeni konkurenti, za katere še naprej veljajo sodni postopki sanacije in likvidacije občega prava, nimajo primerljivega poroštva, tesno povezanega s statusom osebe javnega prava, dodeljenega osebi javnega prava IFP s strani države.
C. Prednost v odnosih s strankami
(216)
Komisija je v zvezi z raziskovalnimi storitvami osebe javnega prava IFP seznanjena s pripombami družbe UOP Limited, v katerih navaja, da so kupci pri prenosu tehnologije, ki je že po naravi tvegano področje, posebno dovzetni za poroštva, ki jim jih lahko zagotovijo izvajalci storitev v obliki kritja pogodbene in nepogodbene odgovornosti.
(217)
Vendar so francoski organi pri nepogodbeni odgovornosti v dopisu z dne 13. januarja 2010 pojasnili, da za družbe zasebnega prava in osebe javnega prava brez razlike velja sistem občega prava (člen 1382 civilnega zakonika, zlasti v zvezi s sistemom deliktne odgovornosti (207)). Dodali so, da imajo dejavnosti osebe javnega prava IFP posebne značilnosti, ker vključujejo uporabo laboratorijskih pripomočkov ter vnetljivih, eksplozivnih in strupenih snovi, ki pomenijo veliko „industrijsko“ tveganje (208) v pomenu, ki ga običajno uporabljajo zavarovatelji. Zato je oseba javnega prava IFP sklenila različne zavarovalne pogodbe za kritje ne le običajnih (civilna odgovornost), temveč tudi posebnih vrst tveganja, kot so tveganja zaradi ionizirajočih sevanj ali okvare strojev okoli jaškov. Pri kritju civilne odgovornosti so na podlagi zavarovalne pogodbe osebe javnega prava IFP krite štiri vrste tveganja: civilna odgovornost pri poslovanju, civilna odgovornost po dobavi, civilna poklicna odgovornost in okoljska škoda.
(218)
Iz zgoraj navedenega izhaja, da oseba javnega prava IFP nepogodbene odgovornosti nikakor ni prenesla na državo, tako da bi v primeru škode prevzela tveganje uveljavljanja poroštva, ki ga ima zaradi statusa EPIC, temveč da je, nasprotno, za kritje navedenega tveganja na trgu sklenila zavarovalne pogodbe.
(219)
Iz informacij francoskih organov, predloženih kot odgovor na pripombe družbe UOP Limited, zlasti tistih iz uvodne izjave 91, je v zvezi s pogodbeno odgovornostjo razvidno, da je odgovornost osebe javnega prava IFP do strank (naj gre za njene hčerinske družbe ali tretje osebe) pri izvajanju storitev „omejena na […] (*) % dejansko prejetega plačila z najvišjo vrednostjo, ki lahko odvisno od primera doseže največ […] (*) %“, tako da osebi javnega prava IFP, če je opravljeno delo po mnenju stranke pomanjkljivo, del nikakor ne bo treba popravljati v nedogled. Komisija je poleg tega seznanjena s pripombo francoskih organov, ki ugotavljajo, da pogodbena stranka zaradi načela neprekrivanja odgovornosti ne more uveljavljati nepogodbene odgovornosti za povrnitev škode, nastale na podlagi pogodbenega razmerja (209).
(220)
Vendar je dejstvo, da so stranke osebe javnega prava IFP ob upoštevanju njenega državnega poroštva prepričane, da ta nikoli ne bo v položaju sodne likvidacije in bo torej vedno lahko izpolnjevala pogodbene obveznosti ali pa, če tega ne bi storila, da jim bo za neizpolnitev obveznosti povrnjena škoda.
(221)
Komisija v skladu s svojim sklepanjem, predstavljenim v uvodni izjavi 204 in naslednjih, o odnosih z dobavitelji meni, da bi morala stranka, ki bi želela imeti v primeru neobstoja državnega poroštva isto raven varstva, pri finančnem posredniku (na primer pri bančni ustanovi ali zavarovalnici) skleniti garancijo za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti (v angleščini „performance bond“), da bi se zavarovala pred prekinitvijo pogodbe z osebo javnega prava IFP. Namen takega varstva bi bil navedeni stranki zagotoviti finančno nadomestilo v primeru škode zaradi (popolne ali delne) neizpolnitve pogodbe.
(222)
Komisija je v zvezi s tem seznanjena, da Francija, čeprav z nekaterimi pridržki, v skladu z navedbo v uvodni izjavi 66 priznava, da bi bil „edini predvideni učinek za osebo javnega prava IFP, ki bi ga bilo mogoče ugotoviti, nižji stroški zaradi nesklenjenih garancij za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti“. Francoski organi zato brez nadaljnjih pojasnil sklepajo, da se na podlagi „zneskov, ki jih običajno zahtevajo banke in zavarovalnice za zagotavljanje te vrste storitve, […] zdi, da bi tako zmanjšanje pomenilo zanemarljiv znesek“.
(223)
Komisija najprej poudarja, da so v izračun stroškov garancije za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti vključeni številni dejavniki, zlasti vrsta pogodbe in kriti znesek, število zaposlenih, finančni položaj, tveganje neplačila in pretekli odškodninski zahtevki podjetja, katerega storitev se krije, ter drugi povsem finančni dejavniki, kot so pristojbine ali provizije za posrednike. Komisija na podlagi javno dostopnih informacij (210) meni, da je običajna tarifa med 1 % in 5 % kritega prometa.
(224)
Določanje tarif za kritje pri specializiranih posrednikih temelji na statističnih tehnikah, ki so po potrebi prilagojene vrsti tveganja, tako da ni mogoče vnaprej ugotoviti pavšalne tarife garancije za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti. Končna cena garancije je in fine odvisna od morebitnih izgub in verjetnosti njihovega nastanka. Čeprav se lahko garancija za „dobro izvedbo“ pogodbenih obveznosti ponudi v nekaterih sektorjih (na primer v gradbeništvu, pri visokih in nizkih gradnjah ali v mednarodni trgovini), se pri storitvah pogodbenih raziskav zdi, da se lahko krije samo „kar najboljša izvedba“, ker so R & R po svoji naravi tvegano področje, na katerem kupec raziskav nima nobenega zagotovila, da bodo prinesle uporabne rezultate ali ne. Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da je znesek, pogodbeno zagotovljen strankam osebe javnega prava IFP, vključno s hčerinskimi družbami, omejen na enkratno ceno izvedenih raziskav.
(225)
Komisija priznava, da ne more natančno oceniti zneska premije, s katerim bi se strankam (vključno s hčerinskimi družbami) zagotovila „kar najboljša izvedba“ osebe javnega prava IFP pri izvajanju raziskovalnih storitev. Francoski organi so v odgovoru v zvezi s tem v dopisu z dne 26. novembra 2010 navedli, da tudi oni nimajo podatkov o stopnjah premij, zahtevanih na trgu za kritje posebnih tveganj na področju R & R. Vendar Komisija meni, da bi morala biti premija, ki bi bila zahtevana na trgu za kritje takega tveganja (omejenega na „kar najboljšo izvedbo“ raziskav in torej manjšega od tveganja pri „dobri izvedbi“ pogodbe), vsekakor nižja od najvišjih ocen iz uvodne izjave 223. Zato Komisija meni, da je stopnja 5 % od prometa, ustvarjenega s krito storitvijo, najvišja premija, ki bi bila potrebna za kritje takega tveganja.
(226)
Komisija v zvezi z zneskom za gospodarske dejavnosti, ki so lahko krite s takim poroštvom, opozarja, da so navedene dejavnosti dveh vrst: po eni strani dejavnosti zajemajo oddajanje infrastrukture, posredovanje raziskovalnega osebja in pravne storitve ter pogodbene raziskave, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP (za tretje osebe in svoje hčerinske družbe) in po drugi strani dejavnosti prenosa tehnologij osebe javnega prava IFP na njene hčerinske družbe na izključnih področjih dejavnosti hčerinskih družb Axens in Prosernat. Komisija je o dejavnostih osebe javnega prava IFP na izključnih področjih dejavnosti njene hčerinske družbe Beicip-Franlab (211) že ugotovila, da so te v celoti financirane iz prihodkov na trgu svetovanja o izkoriščanju naftnih polj in razvoja programske opreme za izkoriščanje nafte. Komisija je v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 ugotovila, da oseba javnega prava IFP znotraj skupine ni prenašala javnega financiranja na hčerinsko družbo Beicip-Franlab, ker so bili poslovni odnosi med navedenima subjektoma v skladu z običajnimi tržnimi pogoji. Ker plačila družbe Beicip-Franlab osebi javnega prava IFP krijejo „večinoma“ (212) stroške dela, ki ga IFP opravlja na izključnem področju dejavnosti svoje hčerinske družbe, Komisija lahko sklepa, da je družba Beicip-Franlab glede na način določanja tarife vsekakor že prevzela morebitni dodatni učinek državnega poroštva za stroške raziskav, ki jih nosi oseba javnega prava IFP. V teh okoliščinah dejavnosti osebe javnega prava IFP na izključnih področjih raziskav njene hčerinske družbe Beicip-Franlab zaradi kritja poslovnih odnosov med hčerinsko in matično družbo z državnim poroštvom ne morejo imeti konkurenčne prednosti. Zato morebitno kritje z državnim poroštvom ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(227)
Francoski organi so v zvezi s prvo vrsto dejavnosti osebe javnega prava IFP za tretje osebe in njene hčerinske družbe v dopisu z dne 26. novembra 2010 predložili znesek gospodarskih dejavnosti, ki jih je oseba javnega prava IFP izvedla med letoma 2006 in 2009. Iz navedenih informacij je razvidno, da je povprečni letni znesek raziskovalnih storitev v tem obdobju […] (*) EUR, od tega za tretje osebe […] (*) EUR in za hčerinske družbe […] (*) EUR.
(228)
Francoski organi so poleg tega predložili podatke o upravnih storitvah, ki jih je oseba javnega prava IFP zagotavljala hčerinskim družbam v istem obdobju. Iz navedenih informacij je razvidno, da je povprečni letni znesek, ki ga je oseba javnega prava IFP porazdelila med svoje hčerinske družbe, od leta 2006 […] (*) EUR za začasno dodeljeno osebje in […] (*) EUR za stroške domiciliranja (213).
(229)
Pri drugi vrsti dejavnosti, in sicer pri dejavnostih prenosa tehnologij osebe javnega prava IFP na njene hčerinske družbe na izključnih področjih dejavnosti družb Axens in Prosernat, je treba najprej poudariti, da so se v Odločbi C 51/2005 že upoštevali zneski dejavnosti za leto 2006:
(a)
oseba javnega prava IFP je na izključnem področju družbe Axens izvedla za […] (*) EUR pripravljalnih študij tehnične izvedljivosti za industrijske raziskave in za […] (*) EUR industrijskih raziskav, kar je skupaj za […] (*) EUR gospodarskih dejavnosti;
(b)
oseba javnega prava IFP je na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat izvedla za […] (*) EUR študij tehnične izvedljivosti in za […] (*) EUR industrijskih raziskav, kar je skupaj za […] (*) EUR gospodarskih dejavnosti;
(c)
oseba javnega prava IFP je torej skupno izvedla za 56,4 milijona EUR raziskovalnih storitev na izključnih področjih dejavnosti svojih hčerinskih družb (pri čemer je bilo za 7,4 milijona EUR študij tehnične izvedljivosti in za 49 milijonov EUR industrijskih raziskav), njena lastna sredstva pa so znašala le […] (*) EUR, tako da so bile navedene raziskovalne dejavnosti po mnenju Komisije subvencionirane iz javnih sredstev v višini 11,3 milijona EUR (kar pomeni 20-odstotno intenzivnost pomoči (214)).
(230)
Francija mora v naslednjih letih v skladu s členom 5(1) zgoraj navedene odločbe C 51/2005 do izteka izključnih sporazumov „predložiti Komisiji podrobno letno poročilo o projektih, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP na področjih izključnih dejavnosti družb Axens in Prosernat“. Informacije v navedenih letnih poročilih omogočajo natančen izračun letnega zneska raziskovalnih storitev osebe javnega prava IFP, izvedenih v imenu in na izključnem področju dejavnosti njenih hčerinskih družb.
(231)
Francija je za zdaj Komisiji predložila letna poročila za leta 2007, 2008 in 2009. Poročilo za leto 2010 bo ob upoštevanju rokov za obdelavo računovodskih podatkov predloženo v letu 2011.
(232)
Gospodarske dejavnosti na izključnih področjih dejavnosti družbe Axens so za leta od 2007 do 2009 povzete v Preglednici 3 te uvodne izjave (v tisočih EUR).
Preglednica 3
Dejavnosti osebe javnega prava IFP na izključnih področjih dejavnosti družbe Axens med letoma 2007 in 2009
(v tisočih EUR)
Skupaj
Skupni stroški
Skupna lastna sredstva
Javna sredstva (+) ali dobiček (-)
2007
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(233)
Z raziskovalnimi storitvami osebe javnega prava IFP na izključnem področju dejavnosti družbe Axens je bilo torej leta 2007 ustvarjeno za […] (*) EUR gospodarskih dejavnosti, leta 2008 za […] (*) EUR in leta 2009 za […] (*) EUR, kar je primerljivo z ugotovitvami Komisije za leto 2006 ([…] (*) EUR) v Odločbi C 51/2005.
(234)
Gospodarske dejavnosti na izključnih področjih dejavnosti družbe Prosernat so za leta od 2007 do 2009 povzete v Preglednici 4 te uvodne izjave (v tisočih EUR).
Preglednica 4
Dejavnosti osebe javnega prava IFP na izključnih področjih dejavnosti družbe Prosernat med letoma 2007 in 2009
(v tisočih EUR)
Skupaj
Skupni stroški
Skupna lastna sredstva
Javna sredstva (+) ali dobiček (-)
2007
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2008
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
2009
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(235)
Z raziskovalnimi storitvami osebe javnega prava IFP na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat je bilo torej leta 2007 ustvarjeno za […] (*) EUR gospodarskih dejavnosti, leta 2008 za […] (*) EUR in leta 2009 za […] (*) EUR, kar je primerljivo z ugotovitvami Komisije za leto 2006 ([…] (*) EUR) v Odločbi C 51/2005.
(236)
Komisija na podlagi zgoraj navedenega meni, da je imela oseba javnega prava IFP za izvajanje gospodarskih dejavnosti dejansko gospodarsko prednost, ker ni plačevala premije, ki ustreza garanciji za dobro ali vsaj kar najboljšo izvedbo pogodbenih obveznosti, ki jo je lahko ponudila strankam za svoje raziskovalne dejavnosti, vključno z družbama Axens in Prosernat na njunem izključnem področju dejavnosti. Čeprav Komisija zaradi posebnosti kritega tveganja ne more natančno določiti zneska navedene prednosti, meni, da ta v posameznem letu in za posamezno storitev vsekakor ne more preseči zneskov iz Preglednice 5 te uvodne izjave (v kateri „EUR“ pomeni „euro“, „mio. EUR“ pomeni „milijonov EUR“, „v mio. EUR“ pa „v milijonih eurov“):
Preglednica 5
Največje vrednosti gospodarske prednosti za osebo javnega prava IFP v njenih odnosih s strankami zaradi neomejenega državnega poroštva med letoma 2006 in 2009
2006
2007
2008
2009
Raziskovalne storitve (zunaj izključnih področij dejavnosti hčerinskih družb)
Letni promet
(v mio. EUR)
Zgornja meja (215)
(premija kritja)
Letni promet
(v mio. EUR)
Zgornja meja
(premija kritja)
Letni promet
(v mio. EUR)
Zgornja meja
(premija kritja)
Letni promet
(v mio. EUR)
Zgornja meja
(premija kritja)
Za hčerinske družbe
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Za tretje osebe
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Upravne storitve
Porazdelitev stroškov začasno dodeljenega osebja
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Porazdelitev stroškov domiciliranja
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Storitve na izključnem področju dejavnosti družbe Axens
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
Storitve na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
Skupni znesek za hčerinske družbe
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
[…] (*)
[…] (*) mio. EUR
Skupni znesek za tretje osebe
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
[…] (*)
[…] (*) EUR
(237)
Francoski organi vsekakor ohranjajo možnost, da sporočijo natančnejšo metodologijo za ocenitev prednosti, dodeljene s poroštvom osebi javnega prava v njenih odnosih s strankami. Navedena metodologija, ki temelji na gospodarskem izvedenskem mnenju, o katerem se je kontradiktorno razpravljalo ob preučitvi, bo lahko po potrebi predmet pozitivne odločitve Komisije, Francija pa jo bo lahko uporabila za izpolnjevanje obveznosti obveščanja iz izreka tega sklepa.
(238)
Komisija nazadnje ugotavlja, da je taka prednost v odnosu osebe javnega prava IFP z dobavitelji selektivna, ker njeni konkurenti, za katere še naprej veljajo sodni postopki sanacije in likvidacije občega prava, nimajo primerljivega poroštva, povezanega s statusom osebe javnega prava, dodeljenega osebi javnega prava IFP s strani države.
7.1.4.2 Prednosti, prenesene na hčerinske družbe zasebnega prava v skupini IFP
(239)
Komisija je v zvezi s hčerinskimi družbami osebe javnega prava IFP v odločitvi o začetku postopka navedla, da na stopnji predhodne preučitve ne more izključiti, da bi lahko „vsako prednost, ki bi izvirala iz osebe javnega prava IFP kot EPIC, kot so zlasti ugodnejši posojilni pogoji, […] imele tudi tri hčerinske družbe“ (216).
(240)
Po tej temeljiti preučitvi zaradi razlogov, naštetih v delu 7.1.1.2, in ob upoštevanju, da v francoskem pravu ni določena splošna odgovornost delničarja za njegove hčerinske družbe v skupinah družb, ni treba šteti, da bi lahko bili oseba javnega prava IFP in s tem francoska država odgovorni za poplačilo terjatev, ki jih imajo tretje osebe za gospodarske dejavnosti družb Axens in Prosernat, zlasti če bi bili ti v sodni likvidaciji.
(241)
Vendar je treba ugotoviti, da je Komisija v zgoraj navedeni odločbi N 531/2005 vseeno obravnavala vprašanje morebitnega prenosa učinkov državnega poroštva, dodeljenega njenemu edinemu delničarju, na hčerinsko družbo, čeprav je po njenem mnenju za podjetje La Banque Postale kot delniško družbo, kot je navedeno v uvodni izjavi 177, še naprej veljalo obče pravo s področja sanacije in sodne likvidacije, in to torej ni bilo deležno neomejenega državnega poroštva (217).
(242)
Komisija je natančneje presodila (218), da je oblika delovanja skupine vključevala prepustnost med delničarjem (La Poste) in hčerinsko družbo (La Banque Postale) zaradi skupnega učinka tega, (i) da hčerinska družba uporablja človeške in materialne vire, ki jih da na voljo njena matična družba, in (ii) da se navedeni viri matične družbe plačujejo na podlagi stroškov, ki jih krije matična družba, tako da bi se lahko plačilo podjetja La Banque Postale matični družbi v primeru gospodarske prednosti, na podlagi katere bi se lahko znižali stroški podjetja La Poste, ustrezno znižalo, zaradi česar bi se navedena prednost (vsaj delno) prenesla na hčerinsko družbo.
(243)
Komisija je v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 še menila, da je nekakšna prepustnost obstajala, zlasti pri izbiri tarif, ki jih je oseba javnega prava IFP zaračunavala za storitve, namenjene družbama Axens in Prosernat na njunem izključnem področju dejavnosti, tako da poslovni odnosi v skupini niso temeljili na tržnih pogojih, temveč je bilo nasprotno mogoče navzkrižno subvencioniranje gospodarskih dejavnosti hčerinskih družb iz javnih sredstev, danih na voljo matični družbi. Kot je Komisija opozorila v uvodni izjavi 226, je poleg tega ugotovila, da so bili odnosi med osebo javnega prava IFP in njeno hčerinsko družbo Beicip-Prosernat (219) v skladu z običajnimi tržnimi pogoji.
(244)
Komisija je v zgoraj navedeni zadevi v zvezi s podjetjem La Banque Postale menila, da morajo francoski organi sprejeti obveznosti, ki bodo omogočile vzpostavitev mehanizma, s katerim se v hčerinski družbi nevtralizirajo morebitne prednosti za matično družbo. Navedena obveznost pri pogojih financiranja naj bi zajemala, da se „za vsak posel v pogodbe o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) pisno vključi, da za to financiranje v skladu s francoskim pravom (zlasti potrebo po izrecnem zakonskem dovoljenju za vsako poroštvo) ni nikakršnega neposrednega ali posrednega državnega poroštva. Navedena pogodbena določba bo morala biti za vsak posel objavljena v prospektih“ (220).
(245)
Francoski organi so se v obravnavanem primeru pri posojilnih pogojih za hčerinske družbe osebe javnega prava IFP (Axens, Beicip-Franlab in Prosernat) zavezali, da se za vsak posel v pogodbe o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) pisno vključi naslednje: „[Z]a to financiranje v skladu s francoskim pravom (zlasti potrebo po izrecnem zakonskem dovoljenju za vsako poroštvo) ni nikakršnega neposrednega ali posrednega državnega poroštva.“
(246)
Pri človeških in materialnih virih, ki jih uporabljajo hčerinske družbe in da na voljo matična družba, v skladu z ugotovitvijo Komisije v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 „subvencioniranje temelji na stopnji plačil, ki jih izvedejo zadevne hčerinske družbe matični družbi, in se izraža v računovodskih izkazih skupine IFP, če gre za subvencioniranje gospodarskih dejavnosti“ (221). Toda v preučitvi računovodskih izkazov osebe javnega prava IFP so bili edini stroški, ki jih Komisija še ni upoštevala za leto 2006 v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 in za naslednja leta v letnih poročilih, ki so jih predložili francoski organi, stroški v zvezi s kritjem storitev, ki jih je oseba javnega prava IFP opravila za svoje hčerinske družbe, z neomejenim poroštvom. Ker državi ni bila plačana premija, ki ustreza garanciji za dobro ali vsaj kar najboljšo izvedbo pogodbenih obveznosti, zanjo prav tako ni mogla biti določena tarifa za storitve, opravljene za hčerinske družbe.
(247)
Zato je treba šteti, da je bila gospodarska prednost, nastala za osebo javnega prava zaradi poroštva na podlagi njenega statusa, na tej podlagi prenesena na njeni hčerinski družbi zasebnega prava Axens in Prosernat.
(248)
V zvezi s pogodbami, ki so jih oseba javnega prava IFP ter njene hčerinske družbe Axens, Prosernat in Beicip-Franlab sopodpisale s skupnimi dobavitelji, Komisija pa jih je navedla v odločitvi o začetku postopka, družba UOP Limited pa v svojih pripombah, kot je navedeno v uvodni izjavi 73, so francoski organi njihov obstoj seveda potrdili, vendar so pojasnili, da zadevajo zlasti področje prevoza (letalskega in železniškega) za službena potovanja osebja različnih subjektov. Komisija meni, da so hčerinske družbe lahko imele ugodnejše pogoje nakupa, odobrene skupini IFP, kar ni nujno ugotovljeno za zadevne dobave, bolj zaradi politike količinskih popustov, ki so jih morebiti uvedli dobavitelji za skupinske nakupe, kot pa zaradi morebitnega učinka poroštva. Kakor koli, tudi če bi se lahko analiza iz dela 7.1.4.1 B za osebo javnega prava uporabila pri hčerinskih družbah za skupne nabave in bi se nanje zaradi takega mehanizma prenesla prednost, ki jo ima oseba javnega prava IFP zaradi poroštva, s tem ko bi ceneje kupovale navedene storitve, bi bili zadevni zneski tako zanemarljivi, da Komisija dvomi, da bi lahko pomenili dejansko gospodarsko prednost.
(249)
Zato so v skladu z ugotovitvami iz zgoraj navedene odločbe C 51/2005 edine dejavnosti, ki bi lahko imele prednost zaradi kritja raziskovalnih dejavnosti, opravljenih na izključnem področju dejavnosti hčerinskih družb, z državnim poroštvom, odobrenim matični družbi, omejene na „prispevke [osebe javnega prava IFP] za dejavnosti na področjih dejavnosti družb Axens in Prosernat“ (222). Čeprav Komisija zlasti pri prednostih, prenesenih na družbi Axens in Prosernat, zaradi posebnosti kritega tveganja ne more natančno določiti zneska prednosti, meni, da ta v posameznem letu in za posamezno storitev nikakor ne more preseči zneskov iz Preglednice 5 v uvodni izjavi 236.
(250)
Taka gospodarska prednost, ki jo oseba javnega prava IFP prenese na svoji hčerinski družbi zasebnega prava Axens in Prosernat, je po mnenju Komisije selektivna, ker njuni tekmeci nimajo dostopa do tehnologij ter človeških in materialnih virov osebe javnega prava IFP pod tako ugodnimi pogoji.
7.1.5 IZKRIVLJANJE KONKURENCE IN VPLIV NA TRGOVINO
(251)
Obravnavani ukrep lahko povzroči znižanje stroškov poslovanja osebe javnega prava IFP za storitve, ki jih zagotavlja tretjim osebam (pogodbene raziskave), in znižanje stroškov poslovanja družb Axens in Prosernat za storitve, ki jih pridobijo od svoje matične družbe (raziskave na njunem izključnem področju dejavnosti, pogodbene raziskave, posredovanje osebja in materiala, izvajanje upravnih storitev), zaradi česar bi skupina IFP lahko pridobila prednost in bi se lahko torej izkrivljala konkurenca v smislu člena 107(1) PDEU.
(252)
Ker so trgi, na katerih je dejavna skupina IFP - in sicer oseba javnega prava IFP neposredno zlasti na trgu pogodbenih raziskav, hčerinska družba Axens na trgih katalizatorjev in tehnologij za industrijske panoge na področju rafiniranja in petrokemičnih izdelkov, hčerinska družba Prosernat pa na trgih študij, storitev in opreme na področju predelave plina in razžvepljevanja -, široko odprti za trgovino v Evropski uniji, ima lahko tak ukrep neugoden učinek za konkurenčna podjetja, ki so razvila ali bi želela razviti podobne gospodarske dejavnosti na zadevnih trgih.
(253)
V teh okoliščinah lahko obstoj neomejenega državnega poroštva za osebo javnega prava IFP izkrivlja konkurenco in prizadene trgovino v smislu člena 107(1) PDEU.
7.1.6 SKLEPNA UGOTOVITEV GLEDE NARAVE UKREPA POMOČI
(254)
Državno poroštvo na podlagi statusa za osebo javnega prava IFP torej povzroči prenos državnih sredstev, za katerega je odgovorna država, in izkrivlja ali bi lahko izkrivljalo konkurenco in trgovino med državami članicami z dajanjem prednosti skupini IFP.
(255)
Komisija ugotavlja, da to poroštvo pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
7.2 NEZAKONITOST UKREPA POMOČI
(256)
Oseba javnega prava IFP je bila pred spremembo statusa pravna oseba zasebnega prava, ustanovljena kot strokovna ustanova v smislu akta, imenovanega zakon št. 43-612 z dne 17. novembra 1943 o upravljanju strokovnih interesov. Za osebo javnega prava IFP so zato veljali postopki občega prava s področja sanacije in sodne likvidacije in ni imela državnega poroštva, dodeljenega na podlagi statusa EPIC.
(257)
Oseba javnega prava IFP je z odlokom z dne 6. julija 2006, sprejetim na podlagi zakona št. 2005-781 z dne 13. julija 2005, 7. julija 2006 postala EPIC. Zaradi te spremembe statusa je bilo osebi javnega prava IFP odobreno neomejeno državno poroštvo. Zadevni ukrep je treba torej opredeliti kot novo pomoč v smislu člena 1(c) postopkovne uredbe.
(258)
Države članice morajo v skladu s členom 2(1) postopkovne uredbe pravočasno prijaviti „vsak načrt za dodeljevanje nove pomoči“. Ker Francija spremembe statusa osebe javnega prava IFP ni priglasila, temveč samo posredno navedla v okviru drugega postopka, in ker dejansko izvajanje ukrepa ni bilo pogojeno s predhodno odobritvijo Komisije, je francoska vlada zadevno državno pomoč izvajala v nasprotju s členom 108(3) PDEU.
(259)
Komisija zato meni, da je navedeni ukrep nezakonita pomoč v smislu člena 1(f) postopkovne uredbe.
7.3 ZDRUŽLJIVOST UKREPA POMOČI
7.3.1 POMOČ ZA POGODBENE RAZISKAVE IN IZVAJANJE STORITEV OSEBE JAVNEGA PRAVA IFP
(260)
Izvajanje storitev zajema oddajanje raziskovalne infrastrukture, posredovanje osebja ali pravne storitve (za hčerinske družbe).
(261)
Izvajanje pogodbenih raziskav osebe javnega prava IFP na splošno pomeni pomoč stranki (tretji osebi ali hčerinski družbi (223)), ki želi izvajati raziskovalne dejavnosti, da bi bolje razumela ali obvladovala znanstveni ali tehnični pojav (224). Naročilo je lahko bolj ali manj natančno in lahko osebi javnega prava IFP omogoča večji ali manjši manevrski prostor od preprostega izpolnjevanja specifikacij, ki jih strogo določi stranka, do zagotavljanja popolne raziskovalne storitve, vključno s priporočili. […] (*) Oseba javnega prava IFP na podlagi vsakega naročila oblikuje tehnično-komercialno ponudbo, ki ji priloži pogodbene pogoje izvedbe, in se o njej pogaja s stranko. Francoski organi so prikazali izvajanje pogodbenih raziskav in storitev osebe javnega prava IFP na treh področjih pristojnosti (CREP, CRRP, CRME).
(262)
Storitve na ravni CREP (Centre de résultats „Exploration-Production“, center za rezultate na področju raziskovanja in proizvodnje) zajemajo zlasti potrditev in/ali izboljšavo metodologij, tehnologij in programske opreme, ki jih razvije raziskovalno središče. CREP poleg tega za izvajanje nekaterih navedenih storitev industrijskim partnerjem posreduje opremo in algoritme izračunov, ki so last osebe javnega prava IFP, ali redka strokovna znanja, ki niso na voljo pri komercialni storitvi zasebnega subjekta. Navedene storitve je mogoče razvrstiti v te kategorije:
(a)
storitve v zvezi s posebno opremo, za katero na svetu ni enakovrednih primerkov ali jih je zelo malo (225);
(b)
razlaga primerov, za katero je treba uporabiti programsko opremo, ki jo je razvila oseba javnega prava IFP in se še ne trži ali katere uporaba prav v tem okviru zahteva posebno strokovno znanje, pri katerem se uporabljajo znanje in veščine osebe javnega prava IFP (226);
(c)
uporaba posebnega strokovnega znanja osebe javnega prava IFP (227);
(d)
uporaba strokovnega znanja, ki je še v razvoju, za potrditev razvitega znanja in veščin, tehnologij in metodologij (228).
(263)
Na ravni CRRP (Centre de résultats „Raffinage-pétrochimie, center za rezultate na področju rafiniranja in petrokemije) je izvajanje pogodbenih raziskav na primer zajemalo pomoč tuji univerzi (229) pri uvedbi dejavnosti, za katere ima oseba javnega prava IFP posebna znanja in veščine na področju katalizatorjev, dejavnosti v zvezi z „[…] (*) (230)“ za razumevanje pojavov […] (*) ali študijo (231) o […] (*).
(264)
Na ravni CRME (Centre de résultats „Moteurs-Énergie“, center za rezultate na področju motorjev in energije) je izvajanje pogodbenih raziskav za avtomobilske proizvajalce zajemalo na primer […] (*) iz […] (*), […] (*) in metodologijo (232) osebe javnega prava IFP, študijo […] (*) (233) na podlagi raziskav osebe javnega prava IFP […] (*) ali poskuse […] (*) o […] (*), ki jih je razvila oseba javnega prava IFP (234).
(265)
Iz navedenega opisa je razvidno, da dejavnosti pogodbenih raziskav, ki jih oseba javnega prava IFP izvaja za tretje osebe, zajemajo izvajanje pripravljalnih študij tehnične izvedljivosti za raziskovalne dejavnosti, pridobivanje novih znanj in veščin na področjih pristojnosti IFP ali uporabo znanj in tehnologij, ki jih je oseba javnega prava IFP razvila za razvoj novih izdelkov, postopkov ali storitev.
(266)
Francoski organi so predložili oceno stroškov dejavnosti pogodbenih raziskav in storitev, ki jih je oseba javnega prava IFP izvajala za tretje osebe v obdobju od leta 2004 do leta 2009. Iz predloženih informacij je razvidno, da navedene storitve raziskav letno zajemajo približno [0-5] (**) % celotnega proračuna osebe javnega prava IFP (kar je […] (*) EUR storitev za približno 300 milijonov EUR proračuna), tako da se lahko ta gospodarska dejavnost opredeli kot pomožna dejavnost osebe javnega prava.
7.3.1.1 Domneva o prenosu državne pomoči na tretje osebe ali hčerinske družbe
(267)
Če nepridobitna raziskovalna organizacija občasno izvaja gospodarske dejavnosti, kot so dajanje v najem infrastrukture, opravljanje storitev za podjetja ali izvajanje pogodbenih raziskav, javno financiranje teh gospodarskih dejavnosti v skladu s točko 3.1.2 okvira R & R & I na splošno pomeni državno pomoč. Vendar, če se lahko dokaže, da so bila vsa javna državna sredstva prenesena na končnega prejemnika in da ni nobene prednosti za posrednika, se lahko šteje, da zadnjenavedeni ni prejemnik državne pomoči.
(268)
Ker v obravnavanem primeru raziskovalna organizacija, ki je oseba javnega prava IFP, izvaja dejavnosti pogodbenih raziskav tako, da je krita z neomejenim javnim poroštvom, je treba šteti, da prejema državno pomoč, razen če dokaže, da je bilo zaradi prodajne cene navedenih storitev mogoče prenesti celotno državno pomoč na njene stranke.
(269)
Določanje tarif za izvajanje pogodbenih raziskav osebe javnega prava IFP temelji na celotnih proizvodnih stroških (235), na katere se doda marža, katere stopnja je odvisna od izida pogajanja s stranko, omenjenega v uvodni izjavi 261. Pri tem edini strošek, za katerega se zdi, da ga oseba javnega prava ni upoštevala, ustreza prav premiji kritja garancije za dobro (ali kar najboljšo) izvedbo osebe javnega prava IFP.
(270)
Komisija o pogodbenih raziskavah, ki jih je oseba javnega prava IFP izvedla za hčerinski družbi Axens in Prosernat, meni, da gospodarska prednost, ki izhaja iz poroštva, lahko še naprej velja za osebo javnega prava IFP in se po potrebi uporabi tudi v druge namene ali pa se prenese na hčerinski družbi v skladu z določeno tarifo ob upoštevanju posebnosti njunih povezav z matično družbo:
(a)
v prvem primeru je združljivost pomoči predstavljena v tem delu;
(b)
v drugem primeru se Komisija sklicuje na analizo združljivosti iz dela 7.3.2, ki bo v presoji prednosti, ki bi se lahko prenesla na hčerinski družbi, iz previdnosti vključevala zadevne zneske.
(271)
Prav tako, če bi se lahko pri strankah, ki so tretje osebe, ugotovilo, da se je na tretje osebe sistematično prenašal znesek, ki ustreza navedenim dodatnim stroškom, v skladu z izvajanim določanjem tarife, bi bili iz podrobne preučitve prenesenih pomoči zelo verjetno razvidni zneski de minimis (236). Iz informacij francoskih organov je namreč razvidno, da se z večino zaračunanih storitev ustvari manj kot […] (*) EUR prometa (kar je najvišji znesek kritja tveganja neplačila […] (*) EUR), ker je znesek največje pogodbe samo […] (*) EUR (kar je najvišji znesek kritja tveganja neplačila […] (*) EUR).
(272)
Vendar ni mogoče izključiti, da gibanje marže, ki ga je uporabila oseba javnega prava IFP, ni vedno omogočalo popolnega prenosa zneska državne pomoči na stranko, za katero so bile opravljene pogodbene raziskave. V takem primeru bi bilo neplačilo poroštvene premije državi za kritje pogodb o pogodbenih raziskavah za tretje osebe dodatno javno financiranje, ki ga država da na voljo osebi javnega prava IFP.
(273)
Ustrezna javna sredstva se torej lahko uporabijo v tri namene:
(a)
za financiranje negospodarskih dejavnosti osebe javnega prava, kar ne bi vključevalo državne pomoči;
(b)
za financiranje drugih dejavnosti pogodbenih raziskav za tretje osebe ali hčerinske družbe. Ta domneva je podrobno analizirana v delu 7.3.1.2;
(c)
za financiranje raziskav, ki jih oseba javnega prava izvaja na izključnem področju dejavnosti svojih hčerinskih družb, to financiranje pa bi se lahko zato prištelo k zneskom državne pomoči, že prenesenih na hčerinske družbe. Ta domneva je podrobno analizirana v delu 7.3.2.
7.3.1.2 Združljivost državnega poroštva, dodeljenega raziskovalni organizaciji za izvajanje pogodbenih raziskav in pomožnih storitev za njeno osnovno dejavnost neodvisnih javnih raziskav
(274)
Komisija namerava pred preučitvijo posebnosti v obravnavnem primeru potrditi načelno stališče, ki ga je sprejela v svoji praksi odločanja, da neomejeno državno poroštvo, ki krije gospodarske dejavnosti, načeloma pomeni nezdružljivo državno pomoč (237). Komisija na splošno meni, da neomejena poroštva v gospodarskem sektorju, odprtem za konkurenco, niso združljiva s PDEU, zlasti ker se zaradi takega poroštva državi naložijo vsa tveganja v zvezi z gospodarsko dejavnostjo, ne da bi upravičeno podjetje krilo stroške navedenega kritja, in ker nastane položaj moralnega tveganja, ki upravičeno podjetje, zavarovano pred vsako nevarnostjo stečaja, spodbuja k prevzemanju večjega tveganja v primerjavi s položajem, v katerem bi v celoti krilo negativne posledice svojega ravnanja. Takih neomejenih poroštev v skladu z načelom sorazmernosti najpogosteje ni mogoče utemeljiti s tem, da gre za gospodarsko nalogo v splošnem interesu, ker se izkaže, da v primeru neomejenega poroštva ni mogoče preveriti, ali znesek pomoči ne presega neto stroškov izvajanja javne službe (238).
(275)
V obravnavanem primeru je treba poudariti, da ima oseba javnega prava IFP v skladu s francosko zakonodajo obveznosti javne službe s tremi nalogami, ki zajemajo raziskave, usposabljanje in dokumentacijo ter v nasprotju s storitvami splošnega gospodarskega pomena (239) ne spadajo med gospodarske dejavnosti v smislu prava Unije. Kritje teh negospodarskih dejavnosti z državnim poroštvom na podlagi statusa torej ni podlaga za odobritev državne pomoči. Poleg tega glavni del dejavnosti osebe javnega prava IFP ni gospodarski. Zato je učinek poroštva, ki ga ima zaradi svojega statusa, usmerjen predvsem na te negospodarske dejavnosti, pomožno izvajanje pogodbenih raziskav in storitev pa zadeva samo posredno.
(276)
Če pa tako poroštvo krije gospodarske dejavnosti raziskovalnih organizacij, na primer pogodbene raziskave ali izvajanje storitev, ne da bi se zanj določala tarifa po tržni ceni, dobi raziskovalna organizacija na njegovi podlagi državno pomoč, ki se lahko v skladu z zgoraj navedenim pojasnilom prišteje javnemu financiranju njenih negospodarskih dejavnosti v splošnem interesu (neodvisne javne raziskave) ali financiranju njenih drugih gospodarskih dejavnosti, ki zajemajo pogodbene raziskave in izvajanje storitev, ali nazadnje financiranju dejavnosti prenosa tehnologij na družbi Axens in Prosernat (240).
(277)
Vendar je treba v prvih dveh primerih ugotoviti, da je mogoče v obravnavanem primeru izjemoma in kljub vnaprejšnji neomejenosti državnega poroštva naknadno oceniti zgornjo mejo bruto ekvivalenta dotacije učinkov tega poroštva v letih od 2006 do 2009 (pri čemer premija tveganja ni plačana državi), ki ga je treba dodati (če je bil ohranjen za osebo javnega prava IFP) javnim sredstvom, ki jih je država že nakazala tej osebi za kritje neto stroškov njene dejavnosti neodvisnih javnih raziskav in pogodbenih raziskav ali izvajanja storitev.
(278)
Vendar želi Komisija v zvezi s tem poudariti, da je izvajanje pogodbenih raziskav in storitev, ki je krito z državnim poroštvom, omejeno na „pomožne“ dejavnosti osnovne dejavnosti neodvisnih javnih raziskav, to je na gospodarske dejavnosti:
(a)
s katerimi se ne posega v običajno delovanje, neodvisnost ali nevtralnost raziskovalne organizacije;
(b)
ki se izvajajo po običajnih tržnih pogojih, zlasti po tržni ceni, ali če ni tržne cene, po ceni, ki izraža njihove celotne stroške (brez učinka poroštva), povečane za razumno maržo;
(c)
za katere se vodijo računovodske evidence, ločene od računovodskih evidenc za dejavnosti neodvisnih javnih raziskav, zlasti kar zadeva njihove stroške in financiranje;
(d)
ki so tesno povezane z osnovno dejavnostjo neodvisnih javnih raziskav, tako da jih tehnično ni mogoče ločiti, zlasti zaradi uporabe iste infrastrukture, opreme, materiala ali tehnologij oziroma zaposlovanja istih raziskovalcev, znanstvenikov, inženirjev, oblikovalcev ali tehnikov.
(279)
Navedene pomožne dejavnosti lahko zajemajo izvajanje pogodbenih raziskav, strokovnih ali znanstvenih mnenj ali svetovanj ter po potrebi vključujejo posredovanje uporabe infrastrukture, opreme in materiala ali zelo inovativne tehnologije, ki so financirani ali vzpostavljeni in potrebni za neodvisne javne raziskave, kakršnih na svetu ni ali je le malo enakovrednih (241), razen storitev, ki jih ponujajo ena ali več primerljivih raziskovalnih organizacij, za njihovo uporabo pa so potrebni strokovno znanje in veščine raziskovalcev, znanstvenikov, inženirjev, oblikovalcev ali tehnikov, ki jih raziskovalna organizacija zaposluje, da bi prispevali k njenim dejavnostim neodvisnih javnih raziskav.
(280)
Navedene storitve poleg tega omogočajo širjenje znanstvenih dognanj med področjem javnih raziskav in industrijskim sektorjem, tako da podjetjem omogoča dostop do eksperimentalnih sredstev, tehnologij ter znanja in veščin osebja osebe javnega prava IFP, tej pa izmenjavo izkušenj o rezultatih njenega originalnega dela kot vira prihodnjih izboljšav njenih neodvisnih javnih raziskav. Od navedenih navzkrižnih vplivov strokovnih znanj imajo vzajemno korist različni vključeni subjekti in Evropska unija kot celota.
(281)
V skladu z navedbo v uvodni izjavi 266 je izvajanje pogodbenih raziskav in storitev med letoma 2004 in 2009 zajemalo samo [0-5] (**) % celotnega proračuna osebe javnega prava IFP, kar je zelo omejen delež.
(282)
Poleg tega zaračunane storitve na vsako stranko najpogosteje znašajo manj kot […] (*) EUR prometa, tako da najvišji ocenjeni znesek pomoči ostaja najpogosteje zanemarljiv, in sicer […] (*) EUR na pogodbo. Komisija zato meni, da je zadevna pomoč v sorazmerju s ciljem v splošnem interesu širjenja strokovnega znanja v Evropski uniji.
(283)
Če bodo pomožne dejavnosti še naprej obsegale zelo omejen delež proračuna, ki ga oseba javnega prava IFP nameni svoji osnovni nalogi neodvisnih javnih raziskav, in ob upoštevanju pozitivnega vpliva pomožnih dejavnosti na cilje v skupnem interesu, Komisija meni, da se zaradi njihovega kritja z državnim poroštvom nikakor ne morejo spremeniti trgovinski pogoji v obsegu, ki bi bil v nasprotju z interesi Unije, v smislu člena 107(3)(c) PDEU.
(284)
Francoski organi bodo morali pri letnih poročilih o zadevnem ukrepu predložiti dokaz, da bo navedeni pogoj še naprej izpolnjen. V primeru dvoma o tem, da so dejavnosti pogodbenih raziskav ali izvajanje storitev pomožni, bo treba o tem seveda takoj obvestiti Komisijo in po potrebi priglasiti morebitne državne pomoči ob upoštevanju učinka državnega poroštva.
(285)
Komisija je v teh okoliščinah seznanjena tudi s predlogom francoskih organov, da se v vsako pogodbo, ki se posebej nanaša na gospodarsko dejavnost osebe javnega prava IFP ter s tem na njene dejavnosti pogodbenih raziskav in izvajanje storitev, vstavi izjava o omejitvi odgovornosti države, tako da se po potrebi uveljavlja izjema sprejetega tveganja, morebitni negativni učinki poroštva pa precej omejijo.
7.3.2 POMOČ SKUPINI IFP NA PODROČJIH IZKLJUČNIH DEJAVNOSTI DRUŽB AXENS IN PROSERNAT
7.3.2.1 Podlaga za preučitev združljivosti pomoči
(286)
Pri ukrepu državne pomoči za dela v R & R, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP, se za preučitev združljivosti uporabljajo pravila v zvezi z državnimi pomočmi za raziskave in razvoj.
(287)
Ker je oseba javnega prava IFP status spremenila 7. julija 2006, je država zadevno neomejeno državno poroštvo dodelila pred 1. januarjem 2007, ko je začel veljati zgoraj navedeni okvir R & R & I. Zato bo Komisija pri preučitvi združljivosti navedenega ukrepa v skladu z Obvestilom o določitvi pravil, ki se uporabljajo za oceno nezakonite državne pomoči (242), pri navedeni nepriglašeni pomoči uporabila okvir Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj iz leta 1996, ki je bil veljaven ob odobritvi pomoči.
(288)
Ker mora biti kritje gospodarskih dejavnosti osebe javnega prava IFP z neomejenim poroštvom, dodeljenim na podlagi njenega statusa EPIC, časovno neomejeno in ker je mogoče v obravnavanem primeru v skladu s pojasnilom v uvodni izjavi 277 izjemoma oceniti največji učinek poroštva, bo Komisija preučila še, ali je z notranjim trgom združljivo kritje z neomejenim državnim poroštvom za dejavnosti osebe javnega prava IFP na izključnih področjih dejavnosti družb Axens in Prosernat na podlagi določb okvira R & R & I od 1. januarja 2007, ko je začel veljati. Ugotovitve analize združljivosti vsekakor ostajajo nespremenjene ne glede na uporabljeni okvir.
7.3.2.2 Faze raziskovanja
(289)
Komisija je v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 (243) menila, da dejavnosti osebe javnega prava IFP na področjih izključnih dejavnosti in v sodelovanju s hčerinskima družbama Axens in Prosernat dejansko spadajo med R & R, ker so bile za vsak projekt pri sestavnih delih, razmerjih ali značilnostih postopkov ali ciljnih proizvodov ugotovljene mrtve točke, saj so bila dela izvedena pred odobritvijo, in sicer jih je izvedlo osebje, ki je vključevalo večinoma raziskovalce in tehnike, z metodami, ki temeljijo na poskusih, razlagi in oblikovanju ter katerih rezultati imajo širok pomen in so bili patentirani. Komisija je poleg tega ugotovila, da so bile enake dejavnosti, ki jih izvajajo drugi nosilci dejavnosti v tem sektorju, običajno razvrščene kot raziskovalne dejavnosti (244). Inovacijski vidiki izvajanih raziskovalnih dejavnosti so bili analizirani na podlagi mednarodnih standardov iz priročnika Frascati (245).
(290)
Komisija je za leto 2006 v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 (246) preučila dela, izvedena v okviru pogodb o raziskavah, ki sta jih sklenili oseba javnega prava IFP in družba Axens na eni strani ter oseba javnega prava IFP in družba Prosernat na drugi strani. Komisija je na podlagi navedenega sklepala, da navedena dela po eni strani zajemajo dejavnosti industrijskih raziskav in po drugi strani pripravljalne študije tehnične izvedljivosti za projekte industrijskih raziskav v smislu okvira R & R iz leta 1996. Raziskovalne dejavnosti so bile razvrščene na podlagi posebnih primerov in razlag v priročniku Frascati za vsako raziskovalno dejavnost osebe javnega prava IFP in družbe Axens na eni strani ter osebe javnega prava IFP in družbe Prosernat na drugi strani.
(291)
Francoski organi so poleg tega v poročilih, predloženih v skladu z zgoraj navedeno odločbo C 51/2005, razvrstili projekte s področij izključnih dejavnosti družb Axens in Prosernat za leta 2007, 2008 in 2009 po obeh zgoraj navedenih kategorijah v smislu okvira R & R iz leta 1996 ali, kot alternativa, na dejavnosti industrijskih raziskav v smislu točke 2.2(f) in pripravljalnih študij tehnične izvedljivosti za dejavnosti industrijskih raziskav v smislu točke 5.2 okvira R & R & I iz leta 2006. Raziskave so vključevale študijo novih načinov sinteze ali njihove izpopolnitve na ravni, ki ni povezana z industrijsko ravnjo. Njihov cilj je bil potrditev zamisli, spadale pa so med industrijske raziskave v smislu okvira za R & R iz leta 1996 in okvira R & R & I. Komisiji so bili predloženi letni povzetki za vsak posamezni projekt in letna poročila, poslana v okviru zgoraj navedene pomoči C 51/2005.
(292)
Komisija za naslednja leta opozarja, da ji mora Francija v skladu z zgoraj navedeno odločbo C 51/2005 predložiti letno poročilo s podrobnostmi o projektih, ki jih vodi oseba javnega prava IFP, razvrščenih po kategorijah raziskav.
7.3.2.3 Upravičeni stroški
(293)
Stroški projektov na izključnih področjih družb Axens in Prosernat so v zgoraj navedeni odločbi C 51/2005 (247) (za leto 2006) in letnih poročilih (za leta 2007, 2008 in 2009) v skladu z upravičenimi stroški, opredeljenimi v Prilogi II k okviru R & R iz leta 1996, in z upravičenimi stroški v smislu točke 5.1.4 okvira R & R & I.
(294)
Treba je opozoriti, da zaračunavanje stroškov za raziskovalne dejavnosti osebe javnega prava IFP družbama Axens in Prosernat vključuje stroške, ki neposredno nastanejo pri projektih in so povezani s sklepanjem pogodb s podizvajalci, potovanji, zavarovanji in dokumentacijo ter opremo in drobnim materialom. Vključujejo tudi druge stroške, ki nastanejo pri projektih, kot so stroški osebja v raziskovalni dejavnosti, amortizacija opredmetenih in neopredmetenih osnovnih sredstev ter drugi režijski stroški. Ti stroški neposredno nastanejo kot posledica raziskovalne dejavnosti in so razdeljeni med različne raziskovalne projekte v sorazmerju s časom, ki ga osebje v raziskovalni dejavnosti porabi za posamezen projekt. Poleg tega se stroški horizontalnih projektov v R & R v zvezi z metodami in opremo, uporabljeno pri drugih projektih v R & R, določijo v sorazmerju s stroški posameznega projekta R & R.
(295)
Navedeni stroški ustrezajo tem kategorijam: stroškom svetovalnih in drugih ustreznih storitev, stroškom osebja, stroškom instrumentov in opreme, stroškom stavb in zemljišč ter dodatnim režijskim stroškom in drugim operativnim stroškom, v skladu s kategorijami upravičenih stroškov okvira iz leta 1996 in okvira R & R & I.
(296)
Navedene informacije bo treba v naslednjih letih vključiti tudi v letna poročila francoskih organov.
7.3.2.4 Intenzivnost pomoči
(297)
Iz okvira R & R iz leta 1996 je razvidno, da so najvišje dovoljene intenzivnosti 75 % za pripravljalne študije tehnične izvedljivosti za projekte industrijskih raziskav (točka 5.4) in 50 % za projekte industrijskih raziskav (točka 5.3).
(298)
Iz okvira R & R & I je razvidno, da je lahko intenzivnost pomoči, izračunana na podlagi upravičenih stroškov, največ 50 % za industrijske raziskave (točka 5.1.2(b)) in 65 % za pripravljalne študije za dejavnosti industrijskih raziskav, ki se izvajajo v velikih podjetjih (točka 5.2(b)). Treba je opozoriti, da dejavnosti, krite z državnim poroštvom, zajemajo samo industrijske raziskave in študije tehnične izvedljivosti, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP, ker dejavnosti predkonkurenčnega razvoja v smislu okvira R & R iz leta 1996 (ali eksperimentalnega razvoja v smislu okvira R & R & I) v celoti financirata družbi Axens in Prosernat z lastnimi sredstvi iz dohodkov na trgih.
(299)
Komisija je na podlagi seznamov projektov, ki prikazujejo letne stroške po projektih in fazah raziskovanja, ter na podlagi seznama lastnih sredstev osebe javnega prava IFP izdelala Preglednico 6 iz uvodne izjave 300.
(300)
Komisija je v tem proračunskem letu uporabila konservativen pristop in je vključila vse stroške, ki so neposredno ali posredno povezani s področji izključnih dejavnosti družb Axens in Prosernat, ob izključitvi vseh drugih prihodkov razen tistih, ki sta jih nakazali družbi Axens in Prosernat (248). Komisija je iz previdnosti v to preglednico vključila tudi vse možne učinke neomejenega državnega poroštva, če bi jih - kar je malo verjetno - oseba javnega prava IFP vse uporabila za financiranje raziskovalnih dejavnosti na izključnih področjih družb Axens in Prosernat (učinki poroštva v odnosih z dobavitelji in strankami, ne le s hčerinskimi družbami, temveč tudi tretjimi osebami).
Preglednica 6
Najvišja ocena celotnega zneska celotnega javnega financiranja, ki ga je oseba javnega prava IFP namenila za dejavnosti na izključnih področjih družb Axens in Prosernat med letoma 2006 in 2009
(v milijonih EUR)
2006
2007
2008
2009
Letni stroški študij tehnične izvedljivosti (v milijonih EUR)
Področje dejavnosti IFP/Axens
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Področje dejavnosti IFP/Prosernat
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Skupaj
7,4
3,5
0,9
0,9
Letni stroški industrijskih raziskav (v milijonih EUR)
Področje dejavnosti IFP/Axens
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Področje dejavnosti IFP/Prosernat
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Skupaj
49,0
45,5
52,8
55,2
Lastna sredstva (v milijonih EUR)
Znesek
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Letna državna pomoč (v milijonih EUR)
Znesek javnega financiranja (249)
11,3
6,4
7,7
11,1
Zgornja meja učinka poroštva v odnosih osebe javnega prava z dobavitelji
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Zgornja meja učinka poroštva v odnosih osebe javnega prava s strankami (250)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
-
na izključnem področju hčerinskih družb
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
-
zunaj izključnega področja hčerinskih družb
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Najvišji znesek javnega financiranja
(vključno z zgornjo mejo učinka poroštva)
13,1
9,8
11,3
14,7
Intenzivnost pomoči
(brez zgornje meje učinka poroštva)
20,0 %
13,0 %
14,3 %
19,8 %
Zgornja meja intenzivnosti pomoči
(vključno z zgornjo mejo učinka poroštva)
23,2 %
20,0 %
21,0 %
26,2 %
Najvišja dovoljena intenzivnost (251)
-
določbe okvira R & R iz leta 1996
53 %
51,8 %
50,4 %
50,4 %
-
določbe okvira R & R & I
-
51,1 %
50,3 %
50,2 %
(301)
Komisija je preverila spoštovanje dovoljene intenzivnosti glede na fazo raziskovanja na podlagi letnih seznamov projektov, ki so se izvajali med letoma 2006 in 2009, ob upoštevanju največjega mogočega učinka neomejenega poroštva, povezanega s statusom IFP kot osebe javnega prava, tako da je kot dodaten element pomoči vključila ocenjeno zgornjo mejo premij kritja različnih tveganj. V vseh primerih velja, da je zgornja meja intenzivnosti pomoči še naprej veliko manjša od najvišje dovoljene intenzivnosti, tudi če se vključijo vsi morebitni učinki poroštva v odnosih s strankami in dobavitelji. Skratka, Komisija meni, da so upoštevane intenzivnosti pomoči, dovoljene v skladu z okvirom R & R iz leta 1996 in okvirom R & R & I.
(302)
Komisija za naslednja leta opozarja, da mora Francija v skladu z zgoraj navedeno odločbo C 51/2005 Komisiji predložiti letno poročilo, da bi lahko ta preverila upoštevanje intenzivnosti pomoči po fazah raziskovanja in po projektih. Poročilo bo moralo od leta 2010 vključevati predstavitev vseh projektov, izvedenih na področjih dejavnosti družb Axens in Prosernat in razvrščenih po kategorijah raziskav, z navedbo njihovih stroškov po fazah raziskovanja, zneska javnega financiranja ter lastnih sredstev skupine IFP in njenih hčerinskih družb, zgornje meje premije poroštva, ocenjene z metodo, opisano v tem sklepu, vključno z morebitnimi učinki za pogoje zadolženosti osebe javnega prava IFP v skladu s sklepanjem iz uvodne izjave 200.
7.3.2.5 Kumulacija
(303)
Upoštevane so določbe na področju kumulacije iz točke 5.12 okvira za R & R iz leta 1996 ali točke 8 okvira R & R & I. Komisija je namreč izračunala znesek skupnega javnega financiranja ne glede na izvor, vključno z največjim učinkom neomejenega poroštva za leta 2006 do 2009.
(304)
Francoski organi bodo od leta 2010 uporabljali isto metodo v letnih poročilih, predloženih Komisiji.
7.3.2.6 Spodbujevalni učinek
(305)
Državne pomoči morajo imeti na podlagi okvira R & R iz leta 1996 in okvira R & R & I spodbujevalni učinek, tj. prejemnika pomoči morajo spodbuditi k temu, da spremeni svoje ravnanje, tako da poveča svojo raven dejavnosti na področju R & R (ter inovacij). Na splošno za dokaz obstoja spodbujevalnega učinka za projekte, krite s pomočmi pod pragi, določenimi za temeljito preučitev, zadostujejo ta merila: povečanje obsega projekta, povečanje področja uporabe, povečanje hitrosti projekta in povečanje skupnega zneska, porabljenega za R & R & I. Če je mogoče prikazati pomemben učinek vsaj enega od navedenih elementov, bo Komisija ob upoštevanju običajnega ravnanja podjetja v zadevnem sektorju običajno sklepala, da ima predlog pomoči spodbujevalni učinek (252).
(306)
Komisija se sklicuje na analizo, opisano v uvodnih izjavah od 196 do 198 zgoraj navedene odločbe C 51/2005 v zvezi s strateškim interesom, ki ga spremljajo in potrdijo tehnični odbori, za raziskave, ki jih oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe opravijo na področju dolgoročne varne oskrbe z energijo, zlasti v zvezi z obnovo ter povečanjem proizvodnje nafte in plina (večja uspešnost pri raziskovanju, višja stopnja izkoriščanja nahajališč, izkoriščanje nekonvencionalnih virov itd.), oblikovanjem postopkov rafiniranja, tehnološkimi postopki za konverzijo, razvojem inovativnih goriv in učinkovite tehnologije motorjev, diverzifikacijo energetskih virov za proizvodnjo goriva, pri čemer je večina od navedenega med prednostnimi nalogami Evropske unije na področju raziskav ter energetske in okoljske politike.
(307)
Komisija v zvezi z letom 2006 znova navaja analizo iz uvodne izjave 199 zgoraj navedene odločbe C 51/2005, da so oseba javnega prava IFP in njene hčerinske družbe lahko zaradi javne pomoči, katere del je neomejeno poroštvo, izvajale dodatne raziskovalne dejavnosti, ki se sicer ne bi mogle izvajati zaradi tehnološkega tveganja ali velike negotovosti v zvezi s povračilom naložb.
(308)
Komisija na podlagi letnih poročil francoskih organov ugotavlja, da se je taka logika nadaljevala v letih 2007, 2008 in 2009. Francoski organi so v poročilih za vsak posamezni projekt navedli spodbujevalni učinek pomoči, zlasti v smislu področja uporabe projekta, njegove hitrosti in povečanja skupnega zneska, porabljenega za R & R.
(309)
Leta 2007 je skupina IFP na izključnem področju dejavnosti družbe Axens na primer izvajala zlasti vodilne projekte, […] (*) (253) […] (*). Brez državne pomoči bi bili proizvodi dani na trg z večletnim zaostankom: projekti R & R bi se začeli pozneje, razvijali bi se počasneje in […] (*).
(310)
Državna pomoč je poleg tega na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat omogočila začetek projekta […] (*) v zvezi z […] (*), razvoj in patentiranje originalnih postopkov […] (*) (254) […] (*). [Tak projekt] (**) je vključeval občutljive in težavne postopke, za katere so bile potrebne visoke naložbe v človeške vire ter tehnološke in finančne naložbe, ki jih družba, kot je Prosernat, ne more izvesti sama. Zato se je javna pomoč, ki jo je namenila oseba javnega prava IFP, izkazala za nujno. Predvsem je treba omeniti, da je imela le oseba javnega prava IFP specializirane skupine, ki so lahko razvijale modele, potrebne za razvoj postopka, in laboratorijsko opremo, primerno za obdelavo zdravju nevarnih sestavin.
(311)
Z državno pomočjo so bile lahko leta 2008 na izključnem področju družbe Axens odpravljene znanstvene in tehnične ovire pri […] (*). Poleg tega se je zelo razvil tudi projekt […] (*) (255). Oseba javnega prava IFP je lahko z državno pomočjo v povezavi z industrijskimi partnerji razvila postopek […] (*), ki bo dostopen na trgu prek licence. Dejavnosti razvoja postopka te vrste vključujejo obenem […] (*) in […] (*).
(312)
Poleg tega je bil na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat izveden projekt […] (*) v zvezi z zajemanjem CO2 iz izpušnih plinov. Zajemanje/shranjevanje CO2 (256) je eden od ugotovljenih načinov za zmanjševanje globalnega segrevanja. Oseba javnega prava IFP je ob upoštevanju sestave izpušnih plinov in njihovega nizkega tlaka premagala nove tehnološke izzive. Družba Prosernat naj ne bi zmogla razviti navedenega postopka na podlagi lastnih sredstev zaradi negotovosti v zvezi s sestavo, obsegom, razvojem in regulativnim okvirom prihodnjega trga zajemanja CO2.
(313)
Kot primer se lahko navede projekt […] (*) o postopkih […] (*) iz leta 2009 na izključnem področju dejavnosti družbe Axens. Njegov namen je bil razviti […] (*) in izboljšati nekatere postopke […] (*). Z javnimi sredstvi je bilo mogoče preučevati […] (*), kar je omogočilo veliko izboljšanje […] (*). V okviru projekta […] (*) je bilo z javnim financiranjem mogoče raziskovati rešitve, ki so presegale dosedanje tehnologije […] (*). Poleg tega se je nadaljeval tudi projekt […] (*) v zvezi s katalizatorji, ki so po ekstrapolaciji omogočili popestritev ponudbe na hitro rastočem trgu […] (*). Katalizatorji bi se brez javne pomoči razvijali veliko bolj postopoma, njihova učinkovitost pa bi se izboljševala počasneje. Kar zadeva […] (*), je bilo mogoče z javno pomočjo pri projektu […] (*) v zvezi z inovativnimi katalizatorji […] (*) raziskati nove možnosti, pri projektu […] (*), katerega namen je bil raziskati meje tehnologije (zlasti spreminjanje obremenitev), da bi se lahko […] (*), pa se je lahko njegova paleta razširila prek dosedanjih zmogljivosti.
(314)
Poleg tega je javna pomoč na izključnem področju dejavnosti družbe Prosernat omogočila ponoven začetek in nadaljevanje dejavnosti R & R, začetih na področju […] (*), ki pa so postopoma zamrle. Z javno pomočjo je bilo tako mogoče preprečiti izgubo prejšnjih tehnoloških pridobitev in ohraniti številne postopke […] (*) na trgu. Zaradi pomoči se je lahko nadaljeval tudi projekt […] (*) v zvezi z zajemanjem CO2 […] (*).
(315)
Komisija še ugotavlja, da se je med letoma 2007 in 2009 nadaljeval pozitiven razvoj kazalnikov, s katerimi se meri prizadevanje osebe javnega prava IFP ter njenih hčerinskih družb Axens in Prosernat na področju R & R, ki ga je ugotovila v uvodni izjavi 200 zgoraj navedene odločbe C 51/2005.
Preglednica 7
Razvoj kazalnikov za merjenje prizadevanja osebe javnega prava IFP ter njenih hčerinskih družb Axens in Prosernat v letih 2007, 2008 in 2009
Razvoj kazalnikov
IFP/Axens
IFP/Prosernat
2007/2003
2008/2003
2009/2003
2007/2003
2008/2003
2009/2003
Stroški za R & R na izključnem področju dejavnosti
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
Osebje za R & R na izključnem področju dejavnosti
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
[…] (*)
(316)
Komisija poleg tega znova navaja ugotovitve, ki jih je povzela v uvodnih izjavah od 201 do 203 zgoraj navedene odločbe C 51/2005: delež odhodkov za R & R v prometu skupine IFP je posebno velik, čeprav skupina posluje v okolju s številnimi nacionalnimi ureditvami, ki se stalno spreminjajo, zlasti pri okoljskih standardih ali sistemu varstva intelektualne lastnine.
(317)
Komisija je enako kot v uvodni izjavi 204 zgoraj navedene odločbe C 51/2005 seznanjena z raznovrstnostjo in sestavo ponudbe ter delovanjem konkurence (257) na trgu postopkov rafiniranja ali petrokemije. V zvezi s tem ugotavlja, da so nekateri tekmeci v veliko ugodnejšem konkurenčnem položaju kot skupina IFP, pri čemer ima na primer skupina UOP Limited 57-odstotni svetovni tržni delež po vrednosti, skupina IFP pa ima samo 7-odstotnega. Komisija zato meni, da javna pomoč, dodeljena za projekte v R & R skupine IFP, zaradi svoje narave ali obsega ne more ovirati dinamičnih spodbud trga za tehnološke postopke rafiniranja. Poleg tega je treba ugotoviti, da trgovinski partnerji Evropske unije, zlasti Združene države, namenjajo veliko sredstev za financiranje raziskav na področju energije, ki so pomagala tekmecem skupine IFP pri projektih R & R. Tako so nekateri tekmeci skupine IFP, zlasti družba UOP Limited, prejemali znatno javno pomoč (258) ali posredno javno pomoč zaradi partnerstev z raziskovalnimi inštituti in univerzami.
(318)
Skratka, Komisija ugotavlja, da je imela državna pomoč za skupino IFP na izključnem področju dejavnosti njenih hčerinskih družb Axens in Prosernat v letih 2006, 2007, 2008 in 2009 spodbujevalni učinek.
(319)
V letnih poročilih, ki jih bo morala Francija od leta 2010 predložiti Komisiji do izteka izključnih sporazumov med osebo javnega prava IFP ter njenima hčerinskima družbama Axens in Prosernat, bo treba dokazati, da se spodbujevalni učinek pomoči stalno preverja.
(320)
Komisija ob upoštevanju vseh zgoraj navedenih elementov ugotavlja, da je državna pomoč, dodeljena skupini IFP za dejavnosti na izključnem področju njenih hčerinskih družb Axens in Prosernat, vključno z elementom pomoči, povezanim z učinki neomejenega poroštva za osebo javnega prava IFP, v skladu z določbami okvira R & R iz leta 1996 in okvira R & R & I, če se bodo upoštevali njuni pogoji.
7.3.3 SKLEPNA UGOTOVITEV O ZDRUŽLJIVOSTI ZADEVNEGA UKREPA
(321)
Komisija skratka meni, da je zadevni ukrep združljiv z notranjim trgom, če se upoštevajo pogoji iz delov 7.3.1 in 7.3.2.
8 NEVTRALNOST GLEDE LASTNINSKOPRAVNE UREDITVE
(322)
Komisija želi poudariti, da nikakor ne izpodbija pripadnosti osebe javnega prava IFP državi niti statusa pravne osebe javnega prava kot takega.
(323)
V skladu s členom 345 PDEU je Skupnost nevtralna glede lastninskopravne ureditve v državah članicah in nobena določba Pogodbe ne ovira tega, da ima država v lasti del podjetja ali celotno podjetje. Pri tem se morajo pravila konkurence uporabljati enako za zasebna in javna podjetja. Nobeno od teh dveh vrst podjetij ne sme z uporabo teh pravil dobiti prednosti ali biti v slabšem položaju.
(324)
V tem primeru poroštvo, ki ga je deležna oseba javnega prava IFP, ne izhaja iz lastništva, ampak izhaja iz pravnega statusa podjetja. Države članice lahko prosto izberejo pravno obliko podjetij, vendar morajo pri tej izbiri upoštevati pravila konkurence iz Pogodbe. Zlasti preprosto dejstvo, da je državno poroštvo samodejno povezano z določenim pravnim statusom, ne preprečuje, da bi navedeno poroštvo pomenilo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če so izpolnjeni tam navedeni pogoji (259) -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
1. Ker je Francija IFP odobrila status osebe javnega prava industrijske in komercialne narave, ima ta od 7. julija 2006 neomejeno državno poroštvo (v nadaljnjem besedilu: državno poroštvo) za vse svoje dejavnosti.
2. Kritje negospodarskih dejavnosti osebe javnega prava IFP z državnim poroštvom, zlasti dejavnosti usposabljanja za več človeških virov in njihovo boljšo usposobljenost, dejavnosti neodvisnih R & R za več znanja in boljše razumevanje ter dejavnosti razširjanja rezultatov raziskav, ne pomeni državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU.
3. Kritje z državnim poroštvom dejavnosti prenosa tehnologij, ki jih oseba javnega prava IFP izvaja na področjih iz izključne pogodbe o razvoju, trženju in uporabi, sklenjene z njeno hčerinsko družbo Beicip-Franlab, ne pomeni državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU.
4. Kritje dejavnosti prenosa tehnologij z državnim poroštvom, ki jih izvaja oseba javnega prava IFP na področjih iz izključnih pogodb, sklenjenih s hčerinskima družbama Axens in Prosernat, iz člena 3(1) Odločbe Komisije z dne 16. julija 2008 o državni pomoči Francije za skupino IFP (v nadaljnjem besedilu: Odločba C 51/2005), pomeni državno pomoč v skladu s členom 107(1) PDEU.
5. Kritje izvajanja pogodbenih raziskav in storitev osebe javnega prava IFP za tretje osebe in hčerinske družbe z državnim poroštvom pomeni državno pomoč v skladu s členom 107(1) PDEU.
Člen 2
Francija v primeru spremembe pogodbe med osebo javnega prava IFP in njeno hčerinsko družbo Beicip-Franlab iz člena 1(3) tega sklepa pogodbo priglasi Komisiji ob upoštevanju morebitnega učinka državnega poroštva za oceno celotnega morebitnega zneska javnega financiranja, razen če je mogoče na podlagi novih pogodbenih pogojev izključiti obstoj državnega poroštva.
Člen 3
Kritje gospodarskih dejavnosti iz člena 1(4) in (5) tega sklepa z državnim poroštvom v obdobju od 7. julija 2006 do 31. decembra 2009 je pomenilo državno pomoč, združljivo z notranjim trgom.
Člen 4
Kritje gospodarskih dejavnosti z državnim poroštvom iz člena 1(4) tega sklepa od 1. januarja 2010 do izteka izključnih sporazumov med osebo javnega prava IFP ter njenima hčerinskima družbama Axens in Prosernat iz člena 3(1) Odločbe C 51/2005 pomeni pomoč, združljivo z notranjim trgom, če se upoštevajo pogoji iz členov 5 in 6 tega sklepa.
Člen 5
1. Letno finančno poročilo iz člena 4(2) Odločbe C 51/2005 vsebuje poleg elementov, že navedenih v členu 5(1) navedene odločbe, elemente iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena.
2. Letno finančno poročilo vsebuje znesek, obrestno mero in pogodbene pogoje posojil, ki jih je oseba javnega prava IFP sklenila v zadevnem letnem obdobju, ter oceno bruto ekvivalenta dotacije za morebitno subvencioniranje obresti, povezano z državnim poroštvom, razen če se predloži dokaz, da so navedena posojila v skladu z običajnimi tržnimi pogoji, tako da se njihovi pogoji primerjajo s tistimi, ki jih je oseba javnega prava IFP dobila pred spremembo statusa, ali da se uporabi natančnejša metodologija, ki jo je predhodno odobrila Komisija.
3. Letno finančno poročilo vsebuje znesek blaga in storitev, ki jih je oseba javnega prava IFP prejela od dobaviteljev za gospodarske storitve iz člena 1(4) in (5) tega sklepa v zadevnem letnem obdobju, in najvišjo oceno bruto ekvivalenta dotacije pomoči, ki izhaja iz ugodnejše ocene dobaviteljev glede tveganja neplačila podjetja. Ta ocena je izvedena na podlagi uporabe 2,5-odstotne pavšalne stopnje za znesek izvedenih nabav ali z natančnejšo metodologijo, ki jo je predhodno odobrila Komisija.
4. Letno finančno poročilo vsebuje znesek gospodarskih dejavnosti iz člena 1(4) in (5) tega sklepa, ki jih je oseba javnega prava IFP izvedla v zadevnem letnem obdobju, in najvišjo oceno bruto ekvivalenta dotacije pomoči zaradi neplačevanja premije, ki ustreza garanciji za dobro ali vsaj za kar najboljšo izvedbo pogodbenih obveznosti, zagotovljeni prejemnikom navedenih gospodarskih storitev. Ocena se izvede na podlagi uporabe petodstotne pavšalne stopnje za znesek izvedenih storitev ali z natančnejšo metodologijo, ki jo predhodno odobri Komisija.
Člen 6
1. Celotni znesek javnih sredstev, odobrenih za dejavnosti osebe javnega prava IFP na področju izključnih dejavnosti družb Axens in Prosernat, vključno z največjim učinkom državnega poroštva, kot je ocenjen v členu 5(2), (3) in (4) tega sklepa, bo moral biti nižji od najvišje intenzivnosti, dovoljene v Okviru Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije.
2. Če se preseže prag iz odstavka 1 tega člena, bosta zadevni hčerinski družbi Axens ali Prosernat presežek pomoči vrnili osebi javnega prava IFP.
Člen 7
Kritje gospodarskih dejavnosti iz člena 1(5) tega sklepa z državnim poroštvom od 1. januarja 2010 pomeni pomoč, združljivo z notranjim trgom, če se upoštevajo pogoji iz člena 8 tega sklepa.
Člen 8
1. Dejavnosti pogodbenih raziskav in zagotavljanje storitev osebe javnega prava IFP iz člena 1(5) tega sklepa morajo ostati pomožne dejavnosti njene osnovne dejavnosti neodvisnih javnih raziskav.
2. Da bi se lahko dejavnosti pogodbenih raziskav in izvajanje storitev osebe javnega prava IFP šteli za pomožne, morajo izpolnjevati naslednje pogoje:
-
ne smejo posegati v običajno delovanje, neodvisnost in nevtralnost navedene osebe javnega prava IFP,
-
njihova tarifa mora biti določena po tržni ceni ali, če ni tržne cene, po ceni, ki razen morebitnega učinka državnega poroštva izraža celotne stroške, povečane za razumno maržo,
-
zanje se morajo voditi računovodske evidence, ločene od računovodskih evidenc za dejavnosti neodvisnih javnih raziskav (ločeno računovodstvo njihovih stroškov in financiranja), ves dobiček pa mora biti znova vložen v glavno dejavnost neodvisnih javnih raziskav,
-
biti morajo tesno povezane z osnovno dejavnostjo neodvisnih javnih raziskav navedene osebe javnega prava IFP, zlasti zaradi uporabe iste infrastrukture, opreme, materiala ali tehnologij oziroma zaposlovanja istih raziskovalcev, znanstvenikov, inženirjev, oblikovalcev ali tehnikov,
-
biti morajo zunaj področja uporabe izključnih sporazumov, ki so sklenjeni med osebo javnega prava IFP in njenima hčerinskima družbama Axens in Prosernat iz člena 3(1) zgoraj navedene odločbe C 51/2005 in se po potrebi podaljšajo ali spremenijo v skladu s členom 3(2) Odločbe C 51/2005 in členom 12(2) tega sklepa,
-
pomeniti morajo preostanek proračuna, ki ga oseba javnega prava IFP nameni svojim dejavnostim neodvisnih javnih raziskav.
3. Francija vsako leto predloži Komisiji poročilo o dejavnostih pogodbenih raziskav in izvajanju storitev osebe javnega prava IFP, v katerem je naveden delež njihovega zneska v proračunu, ki ga oseba javnega prava IFP nameni svojim dejavnostim neodvisnih javnih raziskav.
Člen 9
1. Francoski organi in oseba javnega prava IFP se obvezujejo, da bodo za vsak posel v pogodbe o financiranju (za vsak instrument iz pogodbe) vključili naslednje:
„Za izdajo/program/posojilo ni odobreno nobeno neposredno ali posredno državno poroštvo. Država v primeru plačilne nesposobnosti osebe javnega prava IFP ne bo odgovorna za poplačilo terjatev namesto te osebe.“
2. Francoski organi poskrbijo za vstavitev podobne klavzule, s katero se izključi odgovornost države, v vsako pogodbo o izvajanju pogodbenih raziskav ali storitev iz člena 1(5) tega sklepa.
3. Francoski organi poskrbijo za vstavitev podobne klavzule, s katero se izključi odgovornost osebe javnega prava IFP in države, v vse pogodbe, ki vključujejo terjatev in ki jih sklenejo delniške družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat.
4. Oseba javnega prava IFP ne uporabi nobene oblike jamstva, garancije, poroštva, pisma o nameri ali patronatske izjave za delniške družbe Axens, Beicip-Franlab in Prosernat, ki ne bi bila v skladu z običajnimi tržnimi pogoji.
Člen 10
Francija posamično priglasi Komisiji vsako pomoč, ki je višja od pragov iz Okvira Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije, ob upoštevanju morebitnega učinka državnega poroštva.
Člen 11
Francija v dveh mesecih od uradnega obvestila o tem sklepu obvesti Komisijo o ukrepih, sprejetih za uskladitev s tem sklepom.
Člen 12
1. Členi 4, 5 in 6 tega sklepa se uporabljajo do izteka izključnih sporazumov med osebo javnega prava IFP in njenima hčerinskima družbama Axens in Prosernat iz člena 3(1) Odločbe C 51/2005.
2. Francoski organi ob priglasitvi podaljšanja ali spremembe navedenih izključnih sporazumov Komisiji v skladu s členom 3(2) Odločbe C 51/2005 upoštevajo učinek državnega poroštva za oceno celotnega zneska javnega financiranja.
Člen 13
Ta sklep je naslovljen na Francosko republiko.
V Bruslju, 29. junija 2011