ДИРЕКТИВА 2011/89/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 ноември 2011 година
за изменение на директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО и 2009/138/ЕО по отношение на допълнителния надзор върху финансовите предприятия във финансов конгломерат
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (3) за компетентните органи във финансовия сектор се предвиждат допълнителни правомощия и средства за надзор върху групите, състоящи се от множество регулирани образувания, които извършват дейност в различни сектори на финансовите пазари. Такива групи (финансови конгломерати) са изложени на рискове (групови рискове), които включват: опасността от разпространение на рисковете между предприятията в цялата група, концентрацията на рискове, при която един и същ вид риск се материализира в различни части на групата едновременно, сложността на управлението на най-различни юридически лица, потенциалните конфликти на интереси, както и проблема с осигуряването на регулаторен капитал за всички регулирани образувания, които са част от финансовия конгломерат, като се избягва двойното отчитане на капитала. Поради тази причина върху финансовите конгломерати следва да се упражнява и допълнителен надзор освен надзора на самостоятелна, консолидирана или групова основа, без да се дублира или засяга групата, независимо от правната ѝ структура.
(2)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО, от една страна, и директиви 73/239/ЕИО (4) и 92/49/ЕИО (5) на Съвета и директиви 98/78/ЕО (6), 2002/83/ЕО (7), 2004/39/ЕО (8), 2005/68/ЕО (9), 2006/48/ЕО (10), 2006/49/ЕО (11), 2009/65/ЕО (12), 2009/138/ЕО (13) и 2011/61/ЕС (14) на Европейския парламент и на Съвета, от друга страна, с цел да е възможен подходящ допълнителен надзор върху застрахователните и банковите групи, включително когато те са част от смесен финансов холдинг.
(3)
Необходимо е финансовите конгломерати да бъдат определяни в Съюза в зависимост от това, доколко са изложени на групови рискове, въз основа на общи насоки, издадени от Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (15) (ЕБО), от Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (16) (ЕОЗППО), и от Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (17) (ЕОЦКП), в съответствие с член 56 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, посредством Съвместния комитет на европейските надзорни органи („Съвместния комитет“). Важно е също така изискванията за изключенията при упражняването на допълнителен надзор да се прилагат въз основа на анализ на риска в съответствие с посочените насоки. Това е особено важно в случаите, отнасящи се до по-големите финансови конгломерати с международна дейност.
(4)
Цялостното и адекватно наблюдение върху груповите рискове в големите, сложни финансови конгломерати с международна дейност, както и надзорът върху политиката по отношение на капитала на групово равнище са възможни само когато компетентните органи набират информация и планират мерки за целите на надзора отвъд националния обхват на правомощията си. Следователно компетентните органи трябва да координират допълнителния надзор върху финансовите конгломерати с международна дейност сред компетентните органи, за които се смята, че имат най-пряко отношение към допълнителния надзор върху даден финансов конгломерат. Колегиите на съответните органи, които са компетентни по отношение на дадени финансови конгломерати, следва да отразяват допълнителния характер на Директива 2002/87/ЕО и затова следва да не дублират или заместват, а по-скоро да осигуряват допълнителен принос спрямо действащите колегии за банковата и за застрахователната подгрупа на финансовите конгломерати. Колегия за финансов конгломерат следва да се създава само когато не съществува нито банкова, нито застрахователна секторна колегия.
(5)
За да се гарантира подходящ регулаторен надзор, е необходимо ЕБО, ЕОЗППО, ЕОЦКП (по-нататък заедно наричани „ЕНО“) и Съвместният комитет да наблюдават, по целесъобразност, правната структура и управленската и организационната структура, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове на банките, застрахователните предприятия и финансовите конгломерати с трансгранични дейности, като информацията се предоставя на разположение на съответните компетентни органи.
(6)
За да бъде гарантиран ефективен допълнителен надзор върху регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат, и по-специално в случаите, когато едно от регулираните образувания е със седалище в трета държава, предприятията, за които се прилагат разпоредбите на настоящата директива, следва да включват всяко предприятие, и по-специално всяка кредитна институция със седалище в трета държава, и които биха подлежали на лицензиране, ако седалището им беше в Съюза.
(7)
Допълнителният надзор върху големите, сложни финансови конгломерати с международна дейност изисква координация в Съюза, за да се допринесе за стабилността на вътрешния пазар на финансови услуги. За тази цел компетентните органи трябва да се споразумеят за подходите за упражняване на надзор върху тези финансови конгломерати. Посредством Съвместния комитет ЕНО следва да издадат общи насоки за тези общи надзорни подходи съгласно член 56 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, осигурявайки по този начин цялостна пруденциална рамка на наличните надзорни средства и правомощия в директивите относно банковите, застрахователните, инвестиционните и финансовите конгломерати. Насоките, предвидени съгласно Директива 2002/87/ЕО, следва да отразяват допълнителния характер на надзора съгласно същата и да допълват надзора по сектори, предвиден в директиви 73/239/ЕИО, 92/49/ЕИО, 98/78/ЕО, 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО, 2009/138/ЕО и 2011/61/ЕС.
(8)
Съществува реална потребност да се наблюдават и контролират потенциалните групови рискове пред финансовите конгломерати, дължащи се на дялови участия в други дружества. За случаите, в които специалните надзорни правомощия, предвидени в Директива 2002/87/ЕО, изглеждат недостатъчни, надзорната общност следва да разработи алтернативни методи за наблюдаване и подходящо отчитане на тези рискове, като за предпочитане е разработването на тези методи да бъде ръководено от ЕНО посредством Съвместния комитет. Ако дялово участие е единственият елемент за определяне на дадена група като финансов конгломерат, надзорните органи следва да имат възможност да преценят дали групата е изложена на групови рискове и да я изключат от обхвата на допълнителния надзор, ако това е целесъобразно.
(9)
В условията на настоящата криза надзорните органи се оказаха без правомощия по отношение на определени групови структури, тъй като режимите, предвидени в съответните директиви, ги принудиха да избират между секторния или допълнителния надзор. Въпреки че в контекста на работата на Г-20 в областта на финансовите конгломерати следва да бъде предприет цялостен преглед на Директива 2002/87/ЕО, необходимите правомощия за надзор следва да бъдат осигурени възможно най-бързо.
(10)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО и Директива 98/78/ЕО. По тази причина Директива 98/78/ЕО следва да бъде изменена, за да се включат смесените финансови холдингови дружества в нейния обхват и да получат определение. За да се осигури навременно и последователно упражняване на надзора, Директива 98/78/ЕО следва да бъде изменена независимо от предстоящото прилагане на Директива 2009/138/ЕО, която следва да бъде изменена в същия смисъл.
(11)
Докато за банковата и за застрахователната подгрупа на даден финансов конгломерат следва редовно да се прилага стрес тестване, координаторът, определен в съответствие с Директива 2002/87/ЕО е този, който решава относно целесъобразността, параметрите и графика на провеждане на стрес тестване за отделния финансов конгломерат като цяло. По отношение на стрес тестването в целия Съюз, което се провежда от ЕНО по сектори, Съвместният комитет следва да гарантира, че подобно стрес тестване се извършва съгласувано в различните сектори. Поради тези причини ЕНО, чрез Съвместния комитет, следва да могат да разработят допълнителни параметри за стрес тестването в целия Съюз, отразяващи специфичните групови рискове, които типично се проявяват във финансовите конгломерати, и следва да могат да публикуват резултатите от тези тестове, когато секторното законодателство позволява това. Придобитият от предходно стрес тестване в Съюза опит следва да бъде взет предвид. Например стрес тестването следва да отчита рисковете за ликвидността и платежоспособността на финансовите конгломерати.
(12)
Комисията следва допълнително да разработи съгласувана и окончателна система за надзор над финансовите конгломерати. Предстоящият пълен преглед на Директива 2002/87/ЕО следва да включва нерегулирани образувания, в частност дружествата със специално предназначение, и следва да разработи основаващ се на анализ на риска начин на прилагане на изключенията на разположение на надзорните органи при определяне на естеството на финансовия конгломерат, като същевременно се ограничава използването на подобни изключения. Що се отнася до секторните директиви, прегледът следва също така да разглежда системно значимите финансови конгломерати, чиито размер, взаимна свързаност или сложен характер ги правят особено уязвими и които са определени по аналогия с променящите се стандарти на Съвета за финансова стабилност и Базелския комитет за банков надзор. Комисията следва да обмисли предложение за регулаторни действия в тази област.
(13)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО и Директива 2006/48/ЕО. По тази причина Директива 2006/48/ЕО следва да бъде изменена, за да се включат смесените финансови холдингови дружества в нейния обхват и да получат определение.
(14)
За да се възстановят правомощията на равнище смесено финансово холдингово дружество е необходимо някои разпоредби на директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО или 2009/138/ЕО да се прилагат едновременно на това равнище. Тези разпоредби могат да бъдат равностойни една на друга особено по отношение на качествените елементи на процеса на надзорен преглед. Например в директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО или 2009/138/ЕО са предвидени еднакви изисквания за квалификация и надеждност към управленския състав на холдинговите дружества. За да се избегне припокриването на тези разпоредби и да се осигури ефективност на надзора върху лицата начело на конгломерат, надзорните органи следва да са в състояние да прилагат дадена разпоредба еднократно, като едновременно с това спазват и еквивалентната разпоредба във всички други приложими директиви. Когато не са формулирани по един и същ начин, разпоредбите се считат за еквивалентни, ако са подобни по същество, особено във връзка с надзора, основан на анализ на риска. Когато оценяват еквивалентността, надзорните органи следва да отчитат, в рамките на колегиите, дали са постигнати целите и обхвата, по отношение на всички приложими директиви, без да се занижават стандартите за надзор. Оценките за еквивалентност следва да могат да се променят в хода на промените в надзорните рамки и практики. Ето защо оценките за еквивалентност следва да протичат при открит, постепенен процес. Този процес следва да позволява вземането на решения поотделно за всеки случай, така че да се отчитат всички характеристики от значение за определена група. За да се осигури съгласуваност в самата надзорна рамка за дадена група и да се постигне равнопоставеност между всички финансови конгломерати в рамките на Съюза, е необходима подходяща форма на сътрудничество между надзорните органи. За тази цел ЕНО, посредством Съвместния комитет, следва да разработят насоки, които имат за цел сближаване на оценките за еквивалентност, и да работят за създаване на задължителни технически стандарти.
(15)
С цел да се подобри допълнителният надзор върху финансовите предприятия във финансовите конгломерати, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с техническите адаптации съгласно Директива 2002/87/ЕО по отношение на определенията, уеднаквяването на терминологията и методите за изчисляване, установени в посочената директива. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на екпертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(16)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно усъвършенстването на допълнителния надзор над финансовите предприятия в даден финансов конгломерат, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците от настоящата директива, може да бъде постигната по-добре на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(17)
Във връзка с това директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО и 2009/138/ЕО следва да бъдат изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения в Директива 98/78/ЕО
Директива 98/78/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
буква й) се заменя със следното:
„й)
„застрахователно холдингово дружество със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, което включва поне едно застрахователно или презастрахователно предприятие сред неговите дъщерни предприятия;“
б)
добавя се следната буква:
„м)
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;“.
(2)
В член 2 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователно холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава, или презастрахователно предприятие от трета държава, е обект на допълнителен надзор по начина, предписан в член 5, параграф 2 и в членове 6, 8 и 10.“
(3)
Вмъква се следният член:
„Член 2а
Равнище на прилагане по отношение на смесените финансови холдингови дружества
1. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителен надзор, след като се консултира с другите заинтересовани компетентни органи, може да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответната разпоредба от Директива 2002/87/ЕО.
2. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2006/48/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителен надзор, по общо съгласие с консолидиращия надзорен орган от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги, може да приложи само разпоредбата от директивата за най-значимия сектор, в съответствие с определеното в член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
3. Компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителния надзор, уведомява Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (18) („ЕБО“), и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (19) („ЕОЗППО“), относно решенията, взети съгласно параграфи 1 и 2. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (20), чрез Съвместния комитет на европейските надзорни органи („Съвместен комитет“), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които представят на Комисията в срок от три години от приемането на тези насоки.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
(4)
В член 3 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не означава по никакъв начин, че компетентните органи трябва да упражняват надзор на индивидуална основа върху застрахователното предприятие от трета държава, презастрахователното предприятие от трета държава, застрахователното холдингово дружество, смесеното финансово холдингово дружество или застрахователното холдингово дружество със смесена дейност.“
(5)
В член 4 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато застрахователни или презастрахователни предприятия, получили лиценз в две или повече държави-членки, имат за предприятие майка едно и също застрахователно холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие от трета държава, смесено финансово холдингово дружество или застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, компетентните органи на съответните държави-членки могат да се договорят кое от тях ще отговаря за упражняването на допълнителен надзор.“
(6)
Член 10 се заменя със следния текст:
„Член 10
Застрахователни холдингови дружества, смесени финансови холдингови дружества, застрахователни предприятия от трета държава и презастрахователни предприятия от трета държава
1. Във връзка с член 2, параграф 2 държавите-членки изискват да бъде прилаган методът на допълнителен надзор, в съответствие с приложение II. Изчислението включва всички предприятия, свързани със застрахователното холдингово дружество, смесеното финансово холдингово дружество, застрахователното предприятие от трета държава или презастрахователното предприятие от трета държава.
2. Ако въз основа на изчислението, посочено в параграф 1, компетентните органи стигнат до заключението, че платежоспособността на дъщерно застрахователно или презастрахователно предприятие на застрахователното холдингово дружество, на смесеното финансово холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава или презастрахователно предприятие от трета държава е или може да бъде застрашена, те вземат подходящи мерки на ниво застрахователното или презастрахователното предприятие.“
(7)
Приложения I и II се изменят в съответствие с приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения в Директива 2002/87/ЕО
Директива 2002/87/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Членове 1 и 2 се заменят със следния текст:
„Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила за допълнителен надзор върху регулираните образувания, които са получили лиценз в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО, член 4 от Директива 2002/83/ЕО (21), член 5 от Директива 2004/39/ЕО (22), член 3 от Директива 2005/68/ЕО (23), член 6 от Директива 2006/48/ЕО (24), член 5 от Директива 2009/65/ЕО (25), член 14 от Директива 2009/138/ЕО (26) или членове 6-11 от Директива 2011/61/ЕС (27), и които са част от финансов конгломерат.
С настоящата директива се изменят и съответните секторни правила, които се прилагат спрямо лицата, чиято дейност е уредена от посочените директиви.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„кредитна институция“ означава кредитна институция по смисъла на член 4, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО;
2.
„застрахователно предприятие“ означава застрахователно предприятие по смисъла на член 13, точки 1, 2 и 3от Директива 2009/138/ЕО;
3.
„инвестиционен посредник“ означава инвестиционен посредник по смисъла на член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО, в т.ч. предприятията по член 3, параграф 1, буква г) от Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (28), или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно Директива 2004/39/ЕО, ако седалището му беше в Съюза;
4.
„регулирано образувание“ означава кредитна институция, застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, инвестиционен посредник, дружество за управление на активи или администратор на фондове за алтернативни инвестиции;
5.
„дружество за управление на активи“ означава управляващо дружество по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2009/65/ЕО или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно тази директива, ако седалището му беше в Съюза;
5а.
„администратор на фондове за алтернативни инвестиции“ означава администратор на фондове за алтернативни инвестиции по смисъла на член 4, параграф 1, букви б), л) и аб) от Директива 2011/61/ЕС или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно тази директива, ако седалището му беше в Съюза;
6.
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие по смисъла на член 13, точки 4, 5 или 6 от Директива 2009/138/ЕО или схема със специална цел за алтернативно прехвърляне на застрахователен риск по смисъла на член 13, параграф 26 от Директива 2009/138/ЕО (дружество със специално предназначение);
7.
„секторни правила“ означава законодателството на Съюза, отнасящо се до надзора за разумност върху регулираните образувания, и по-специално директиви 2004/39/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/138/ЕО;
8.
„финансов сектор“ означава сектор, състоящ се от едно или повече от следните лица:
а)
кредитна институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги по смисъла на член 4, параграфи 1, 5 или 21 от Директива 2006/48/ЕО (по-нататък наричани общо „банковия сектор“);
б)
застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество по смисъла на член 13, параграфи 1, 2, 4 или 5 или член 212, параграф 1, буква е) от Директива 2009/138/ЕО (по-нататък наричани общо „застрахователния сектор“);
в)
инвестиционен посредник по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2006/49/ЕО (по-нататък наричани общо „сектора на инвестиционните услуги“);
9.
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението по член 1 от Седма Директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (29) или всяко предприятие, което според компетентните органи упражнява ефективно господстващо влияние върху друго предприятие;
10.
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО или всяко предприятие, върху което според компетентните органи ефективно се упражнява господстващо влияние от предприятие майка или всички дъщерни предприятия на подобни дъщерни предприятия;
11.
„дялово участие“ означава дялово участие по смисъла на член 17, първо изречение от Четвърта Директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (30) или прякото или непрякото притежаване на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на дадено предприятие;
12.
„група“ означава група предприятия, състояща се от предприятие майка, неговите дъщерни предприятия и лицата, в които предприятието майка или неговите дъщерни предприятия имат дялово участие, или предприятия, свързани едно с друго по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, включително всички съответни подгрупи;
12а.
„контрол“ означава отношение между предприятие майка и дъщерно предприятие съгласно член 1 от Директива 83/349/ЕИО или подобно отношение между физическо или юридическо лице и предприятие;
13.
„тесни връзки“ означава положение, при което две или повече физически или юридически лица са свързани чрез контрол или дялово участие, или случай в който две или повече физически или юридически лица са трайно свързани с едно и също лице чрез отношение на контрол;
14.
„финансов конгломерат“ означава група или подгрупа, в която регулирано образувание е начело на групата или подгрупата, или поне едно от дъщерните предприятия в тази група или подгрупа е регулирано образувание, и която отговаря на следните условия:
а)
когато начело на групата или подгрупата има регулирано образувание:
i)
това образувание е предприятие - майка на предприятие от финансовия сектор, или лице, което притежава дялово участие в предприятие от финансовия сектор, или лице, свързано с предприятие от финансовия сектор посредством отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
ii)
поне едно от лицата в групата или подгрупата е от застрахователния сектор и поне едно е от банковия сектор или сектора на инвестиционните услуги; и
iii)
както консолидираните или агрегираните дейности на лицата в групата или подгрупата от застрахователния сектор, така и консолидираните или агрегираните дейности на лицата от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги са съществени по смисъла на член 3, параграфи 2 или 3 от настоящата директива; или
б)
когато начело на групата или подгрупата няма регулирано образувание:
i)
дейностите на групата или подгрупата се извършват главно във финансовия сектор по смисъла на член 3, параграф 1 от настоящата директива;
ii)
поне едно от лицата в групата или подгрупата е от застрахователния сектор и поне едно е от банковия сектор или сектора на инвестиционните услуги; и
iii)
както консолидираните или агрегираните дейности на лицата в групата или подгрупата от застрахователния сектор, така и консолидираните или агрегираните дейности на лицата от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги са съществени по смисъла на член 3, параграфи 2 или 3 от настоящата директива;
15.
„смесено финансово холдингово дружество“ означава предприятие майка, което не е регулирано образувание и което заедно с дъщерните си предприятия, поне едно от които е регулирано образувание със седалище в Съюза, и други лица формира финансов конгломерат;
16.
„компетентни органи“ означава националните органи на държавите-членки, които са оправомощени със законов или подзаконов нормативен акт да упражняват надзор върху кредитните институции или застрахователните предприятия, или презастрахователните предприятия, или инвестиционните посредници, или дружествата за управление на активи, или администраторите на фондове за алтернативни инвестиции, на индивидуална или групова основа;
17.
„съответни компетентни органи“ са:
а)
компетентните органи на държавите-членки, отговарящи за секторния надзор на групова основа върху всяко регулирано образувание във финансов конгломерат, по-специално върху крайното предприятие майка в даден сектор;
б)
координаторът, определен в съответствие с член 10, ако е различен от органите по буква а);
в)
в приложимите случаи - другите съответни компетентни органи според становището на органите по букви а) и б);
18.
„вътрешногрупови сделки“ означава всички сделки, при които регулирани образувания от един финансов конгломерат зависят пряко или косвено от други предприятия от същата група или от друго физическо или юридическо лице, свързано с предприятията от тази група чрез тесни връзки, за изпълнението на задължение, независимо дали е договорно или не и дали е за плащане или не;
19.
„концентрация на риска“ означава всички рискови експозиции с потенциална загуба, която е достатъчно голяма, за да застраши платежоспособността или финансовото състояние като цяло на регулираните образувания във финансовия конгломерат, когато подобни експозиции се дължат на риск от контрагента/кредитен риск, инвестиционен риск, застрахователен риск, пазарен риск, други рискове или съчетание от тези рискове, или взаимодействие между тях.
До влизането в сила на всички регулаторни технически стандарти, приети в съответствие с член 21а, параграф 1, буква б), становището, посочено в точка 17, буква в) държи сметка по-специално за притежавания от регулираните образувания на финансовия конгломерат пазарен дял в други държави-членки, особено ако той надвишава 5 %, както и за значимостта в рамките на финансовия конгломерат на всяко регулирано образувание, установено в друга държава-членка.
2)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Счита се, че дейностите на една групировка се осъществяват главно във финансовия сектор по смисъла на член 2, параграф 14, буква б), подточка i), когато отношението между салдото на баланса на регламентираните и нерегулираните образувания от финансовия сектор на групировка като цяло и салдото на баланса на групировката надхвърля 40 %.
2. Дейностите от различните финансови сектори се считат за съществени по смисъла на член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), за всеки финансов сектор, когато средната стойност на съотношението между салдото на баланса на съответния финансов сектор и салдото на баланса на структурите от финансовия сектор на групировката и на съотношението между изискванията за платежоспособност на същия финансов сектор и общото изискване за платежоспособност на структурите от финансовия сектор на групировката надхвърля 10 %.
За целите на настоящата директива, най-незначителният финансов сектор в рамките на един финансов конгломерат е този, който има най-ниската средна стойност, а най-големият финансов сектор в рамките на един финансов конгломерат е този, който има най-високата средна стойност. За изчисляването на средната стойност и за да се определи кой е най-незначителният финансов сектор и кой е най-значителният, се присъединяват банковият сектор и секторът на инвестиционните услуги.
Дружествата за управление на активи се прибавят към сектора, към който принадлежат в рамките на групата. Ако не принадлежат изключително към един сектор в рамките на групата, те се прибавят към най-малкия финансов сектор.
Администраторите на фондове за алтернативни инвестиции се прибавят към сектора, към който принадлежат в рамките на групата. Ако не принадлежат изключително към един сектор в рамките на групата, те се прибавят към най-малкия финансов сектор.
3. Междусекторните дейности също се смятат за съществени по смисъла на член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), ако балансовото число на най-малкия финансов сектор в групата надвишава 6 милиарда евро.
Ако групата не достигне прага, посочен в параграф 2 от настоящия член, съответните компетентни органи могат да решат по общо съгласие да не разглеждат групата като финансов конгломерат. Те могат също да решат да не прилагат разпоредбите на членове 7, 8 или 9, ако считат, че включването на групата в обхвата на настоящата директива или прилагането на такива разпоредби не е необходимо или би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на допълнителния надзор.
За решенията, взети съгласно настоящия параграф, се изпраща уведомление на другите компетентни органи, като, освен при извънредни обстоятелства, решенията се оповестяват публично от компетентните органи.
3а. Ако групата достигне прага, посочен в параграф 2 от настоящия член, но най-малкият сектор не надвишава 6 милиарда евро, съответните компетентни органи могат да решат по общо съгласие да не разглеждат групата като финансов конгломерат. Те могат също да решат да не прилагат разпоредбите на членове 7, 8 или 9, ако смятат, че включването на групата в обхвата на настоящата директива или прилагането на такива разпоредби не е необходимо или би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на допълнителния надзор.
За решенията, взети съгласно настоящия параграф, се изпраща уведомление на другите компетентни органи, като, освен когато са налице извънредни обстоятелства, решенията се оповестяват публично от компетентните органи.“;
б)
параграф 4 се изменя, както следва:
i)
буква а) се заменя със следното:
„а)
да изключат дадено образувание от изчисляването на съотношенията в случаите, посочени в член 6, параграф 5, освен в случаите, когато образуванието е преместено от държава-членка в трета държава и съществуват доказателства, че образуванието е променило своето местоположение с цел избягване на регулиране.“;
ii)
добавя се следната буква:
„в)
да изключат едно или повече дялови участия в по-малкия сектор, ако тези дялови участия са решаващи за определянето на даден финансов конгломерат, но взети заедно, представляват незначителен интерес от гледна точка на целите на допълнителния надзор.“;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. За прилагането на параграфи 1 и 2 съответните компетентни органи могат, при изключителни случаи и по общо съгласие, да заменят критерия, основан на балансовото число, с един или повече от следните параметри или да добавят един или повече от тези параметри, ако преценят, че тези параметри са особено значими за целите на допълнителния надзор по силата на настоящата директива: структура на доходите, задбалансови дейности, обща стойност на управлявани активи.“;
г)
добавят се следните параграфи:
„8. Европейският надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (31), (ЕБО), Европейският надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (32) („ЕОЗППО“), Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (33) (ЕОЦКП), (наричани по-долу с общото съкращение „ЕНО“) издават, чрез Съвместния комитет на ЕНО („Съвместен комитет“), общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с прилагането на параграфи 2, 3, 3а, 4 и 5 от настоящия член.
9. Компетентните органи преоценяват на годишна база изключенията при упражняването на допълнителния надзор и преразглеждат количествените показатели, посочени в настоящия член, и оценките, основаващи се на анализ на риска, които се прилагат по отношение на финансовите групи.
3)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 втора алинея се заменя със следния текст:
„За тази цел:
-
компетентните органи, които са лицензирали регулирани образувания в групата, си сътрудничат тясно,
-
ако компетентен орган прецени, че регулирано образувание, лицензирано от този компетентен орган, е част от група, която може да бъде финансов конгломерат, който обаче все още не е бил определен в съответствие с настоящата директива, този компетентен орган съобщава становището си на другите заинтересовани компетентни органи и на Съвместния комитет.“;
б)
в параграф 2 втора алинея се заменя със следния текст:
„Координаторът уведомява за това също и компетентните органи, които са лицензирали регулираните образувания в групата, компетентните органи на държавата-членка, в която е главното управление на смесеното финансово холдингово дружество и Съвместния комитет.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Съвместният комитет публикува и актуализира на своята интернет страница списък на определените в съответствие с член 2, параграф 14 финансови конгломерати. Тази информация е достъпна чрез електронна препратка на всяка от интернет страниците на ЕНО.
Наименованието на всяко регулирано образувание, посочено в член 1, което е част от финансов конгломерат, се включва в списък, който Съвместният комитет публикува и актуализира на своята интернет страница.“
4)
Член 5 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 буква б) се заменя със следното:
„б)
всяко регулирано образувание, чието предприятие майка е смесено финансово холдингово дружество, чието седалище е в Съюза;“
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Всяко регулирано образувание, което не подлежи на допълнителния надзор съгласно параграф 2, чието предприятие майка е регулирано образувание или смесено финансово холдингово дружество, чието главно управление се намира в трета държава, подлежи на допълнителния надзор на ниво на финансовия конгломерат в степента и при условията, определени в член 18.“;
в)
в параграф 4 втората алинея се заменя със следното:
„За да се прилага този допълнителен надзор, поне едното от регулираните образувания трябва да бъде регулирано образувание от категорията на посочените в член 1 и условията, изложени в член 2, параграф 14, буква а), подточка ii) или параграф 14, буква б), подточка ii) и член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), трябва да бъдат спазени. Съответните компетентни органи взимат решението си, като се съобразяват с целите на допълнителния надзор, така както са определени в настоящата директива.“
5)
В член 6 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. За изчисляването на изискванията по отношение на капиталовата адекватност, посочени в параграф 2, първа алинея, посочените по-долу лица се включват в обхвата на допълнителния надзор по начина и в степента, определени в приложение I:
а)
кредитна институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги;
б)
застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество;
в)
инвестиционен посредник;
г)
смесено финансово холдингово дружество.
4. Когато се изчисляват изискванията за допълнителната капиталова адекватност на финансов конгломерат чрез прилагане на метод 1 (счетоводна консолидация) по приложение I към настоящата директива, собствените средства и изискванията за платежоспособност на лицата в групата се изчисляват, като се прилагат съответните секторни правила за формата и обхвата на консолидацията, установени по-конкретно в членове 133 и 134 от Директива 2006/48/ЕО и член 221 от Директива 2009/138/ЕО.
Когато се прилага метод 2 (приспадане и агрегиране) по приложение I, при изчислението се отчита делът от записания капитал, притежаван пряко или косвено от предприятието майка, или на предприятието, което има дялово участие в друго предприятие от групата.“
6)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. В очакване на по-нататъшна координация на законодателството на Съюза, държавите-членки могат да определят количествени граници, да позволят техните компетентни органи да определят количествени граници за всяка концентрация на риска на ниво на финансовия конгломерат, или да вземат други надзорни мерки, даващи възможност да се постигнат целите на допълнителния надзор.“;
б)
добавя се следният параграф:
„5. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху концентрацията на риск по параграфи 1-4 от настоящия член. За да се избегне дублиране, насоките осигуряват прилагането на надзорните средства, предвидени в настоящия член, да е съобразено с прилагането на членове 106-118 от Директива 2006/48/ЕО и на член 244 от Директива 2009/138/ЕО. Органите издават специални общи насоки за прилагането на параграфи 1-4 от настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
7)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. В очакване на последващо координиране на законодателството на Съюза, държавите-членки могат да определят количествени граници и качествени изисквания, да позволят на техните компетентни органи да определят количествени граници или качествени изисквания по отношение на вътрешногруповите сделки на регулираните образувания в рамките на един финансов конгломерат, или да вземат други надзорни мерки, даващи възможност да се постигнат целите на допълнителния надзор.“;
б)
добавя се следният параграф:
„5. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху вътрешногруповите сделки по параграфи 1-4 от настоящия член. За да се избегне дублиране, насоките осигуряват прилагането на надзорните средства, предвидени в настоящия член, да е съобразено с прилагането на член 245 от Директива 2009/138/ЕО. Органите издават специални общи насоки за прилагането на параграфи 1-4 от настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
8)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите-членки следят за това, всички предприятия, подлежащи на допълнителен надзор по силата на член 5, да имат подходящи механизми за вътрешен контрол, които да осигуряват получаването на всички данни и информация, които биха могли да се окажат от значение за целите на допълнителния надзор.
Държавите-членки изискват от регулираните образувания, на равнището на финансовия конгломерат, редовно да предоставят на съответния компетентен орган подробни сведения относно правната им структура и управленската и организационната им структура, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове.
Държавите-членки изискват от регулираните образувания да оповестяват публично на годишна основа, на равнището на финансовия конгломерат, или пълно описание на правната им структура и управленската и организационната им структура, или като се позовават на еквивалентна информация.“;
б)
добавя се следният параграф:
„6. Компетентните органи хармонизират упражняването на допълнителния надзор върху механизмите за вътрешен контрол и процедурите за управление на риска по настоящия член и процедурите за надзорен преглед по член 124 от Директива 2006/48/ЕО и член 248 от Директива 2009/138/ЕО. За тази цел ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху механизмите за вътрешен контрол и процедурите за управление на риска по настоящия член, както и осигуряване на съответствие с процедурите за надзорен преглед по член 124 от Директива 2006/48/ЕО и член 248 от Директива 2009/138/ЕО. Те издават специални общи насоки за прилагането на настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
9)
Създава се следният член:
„Член 9б
Стрес тестване
1. Държавите-членки може да изискват от координатора да осигури целесъобразно и редовно стрес тестване на финансовите конгломерати. Те изискват от съответните компетентни органи да си сътрудничат в пълна степен с координатора.
2. За целите на стрес тестването в целия Съюз, ЕНО може чрез Съвместния комитет и в сътрудничество с Европейския съвет за системен риск, създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаването на Европейски съвет за системен риск (34), да разработва допълнителни параметри, които отразяват специфичните рискове, свързани с финансовите конгломерати, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010. Координаторът съобщава резултатите от стрес тестването на Съвместния комитет.
10)
Член 10, параграф 2, буква б) се изменя, както следва:
а)
в подточка ii) първата алинея се заменя със следното:
„ii)
когато предприятието майка на няколко регулирани образувания със седалище в Съюза е едно и също смесено финансово холдингово дружество и когато една от тези структури е била лицензирана в държавата-членка, в която е седалището на смесеното финансово холдингово дружество, ролята на координатора се изпълнява от компетентния орган на държавата-членка, която е лицензирала регулираното образувание.“;
б)
подточка iii) се заменя със следното:
„iii)
когато предприятието майка на няколко регулирани образувания със седалище в Съюза е едно и също смесено финансово холдингово дружество, без обаче което и да е от тези образувания да е било лицензирано в държавата-членка, където се намира седалището на това смесено финансово холдингово дружество, ролята на координатор се изпълнява от компетентния орган, лицензирал регулираното образувание, което е обявило най-високо балансово число в най-значимия финансов сектор;“.
11)
Член 11 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Без да се засяга предвидената в законодателните актове на Съюза възможност да бъдат делегирани конкретни правомощия и отговорности във връзка с надзора, наличието на координатор, натоварен със задачи, специфични за допълнителния надзор на регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат, не променя задачите и отговорностите на компетентните органи, предвидени в секторните правила.“;
б)
добавят се следният параграф:
„4. Изискваното по настоящия раздел сътрудничество и упражняването на функциите по параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член и по член 12 и, при спазване на изискванията за поверителност и на законодателството на Съюза, подходящата координация и сътрудничество по целесъобразност със съответните надзорни органи от трети държави се осъществяват посредством колегиите, създадени съгласно член 131а от Директива 2006/48/ЕО или член 248, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО.
Споразуменията за координация, посочени в параграф 1, втора алинея, са отразени поотделно в писмените споразумения за координация, въведени съгласно член 131 от Директива 2006/48/ЕО или член 248 от Директива 2009/138/ЕО. В качеството си на председател на дадена колегия, създаден съгласно член 131а от Директива 2006/48/ЕО или член 248, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО, координаторът решава кои други компетентни органи ще участват в заседание или дейност на тази колегия.“
12)
В член 12, параграф 1, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
определение на правната структура и управленската и организационната структура на групата, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове, принадлежащи към финансовия конгломерат, притежателите на квалифицирано участие на равнище крайно предприятие майка, както и на компетентните органи на регулираните образувания в групата;“.
13)
В член 12а се добавя следният параграф:
„3. Координаторите предоставят на Съвместния комитет информацията, предвидена в член 9, параграф 4 и член 12, параграф 1, втора алинея, буква а). Съвместният комитет предоставя на разположение на компетентните органи информация относно правната структура и управленските и организационни структури на финансовите конгломерати.“
14)
Вмъква се следният член:
„Член 12б
Общи насоки
1. ЕНО разработват, чрез Съвместния комитет, общи насоки относно начините, по които компетентният орган трябва да извършва оценките, основаващи се на анализ на риска, по отношение на финансови конгломерати. В частност тези насоки гарантират, че оценките, основаващи се на анализ на риска, включват целесъобразни инструменти с цел да се извърши оценка на груповите рискове, на които са изложени финансовите конгломерати.
2. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи разработване на надзорните практики, позволяващи допълнителен надзор върху смесените финансови холдингови дружества, с цел да допълнят по подходящ начин надзора на групова основа съгласно Директива 98/78/ЕО и Директива 2009/138/ЕО или, по целесъобразност, надзора на консолидирана основа съгласно Директива 2006/48/ЕО. Тези насоки позволяват в надзора да бъдат включени всички съответни рискове, като премахват възможните припокривания в надзорен и пруденциален аспект.“
15)
Член 18 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Предприятия майки в трета държава“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентните органи могат да прилагат други методи, осигуряващи подходящ допълнителен надзор на регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат. Тези методи се одобряват от координатора след консултации с другите съответни компетентни органи. Компетентните органи могат по-специално да изискват учредяването на смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и да прилагат настоящата директива по отношение на регулираните образувания от финансовия конгломерат, начело на който е посоченото холдингово дружество. Компетентните органи гарантират, че тези методи водят до постигане на целите на допълнителния надзор съгласно настоящата директива и уведомяват другите заинтересовани компетентни органи и Комисията.“
16)
Член 19 се заменя със следното:
„Член 19
Сътрудничество с компетентните органи на трети държави
Член 39, параграфи 1 и 2 от Директива 2006/48/ЕО, член 10а от Директива 98/78/ЕО и член 264 от Директива 2009/138/ЕО се прилагат mutatis mutandis за сключването на споразумения с една или повече трети държави относно начините за упражняване на допълнителен надзор върху регулираните образувания във финансов конгломерат.“
17)
Заглавието на глава III се заменя със следното:
18)
Член 20 се заменя със следното:
„Член 20
Правомощия, предоставени на Комисията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 21в относно техническите изменения, които следва да се направят в настоящата директива, в следните области:
а)
по-точно формулиране на определенията, посочени в член 2, за да се отчита при прилагането на настоящата директива развитието на финансовите пазари;
б)
съобразяване на терминологията и на формулировките на определенията в настоящата директива с тези на по-късни актове на Съюза, отнасящи се до регулираните образувания и други свързани с тях области;
в)
по-точно определяне на методите за изчисляване, описани в приложение I, за да се отчита развитието на финансовите пазари и пруденциалните техники.
Тези мерки не включват предмета на правомощието, делегирано и възложено на Комисията по отношение на въпросите, посочени в член 21а.“
19)
В член 21 параграфи 2, 3 и 5 се заличават.
20)
Член 21а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея, се добавя следната буква:
„г)
член 6, параграф 2 с цел да се осигури единен формат (с инструкции), да се определи честота, и по целесъобразност, дати на докладване.“;
б)
вмъкват се следният параграф:
„1а. За да се гарантира последователното прилагане на членове 2, 7 и 8 и на приложение II, ЕНО разработват, чрез Съвместния комитет, проекти на регулаторни технически стандарти за по-точно формулиране на определенията, установени в член 2, и координиране на разпоредбите, приети съгласно членове 7 и 8 и съгласно приложение II.
Съвместният комитет представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощие да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея в съответствие с членове 10-14 от регламенти (ЕС) № 1093/2010, (ЕС) № 1094/2010 и (ЕС) № 1095/2010.“;
в)
добавя се следният параграф:
„3. В срок от две години след приемането на всякакви технически стандарти за изпълнение в съответствие с параграф 2, буква а), държавите-членки изискват единен формат и определят честота и дати на докладване относно изчисленията, посочени в настоящия член.“
21)
В глава III се вмъкват следните членове:
„Член 21б
Общи насоки
ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общите насоки, посочени в член 3, параграф 8, член 7, параграф 5, член 8, параграф 5, член 9, параграф 6, член 11, параграф 1, алинея трета, член 12б и член 21, параграф 4, в съответствие с процедурата, изложена в член 56 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 21в
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Делегирането на правомощия, посочени в член 20, се предоставя на Комисията за период от четири години от 9 декември 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегираните правомощия се продължават с мълчаливо съгласие за периоди със същата продължителност освен ако Европейският парламент или Съветът не се противопоставят на такова продължение не по-късно от три месеца преди края на всеки период.
3. Делегирането на правомощия, посочени в член 20, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощия, посочено в това решение. То поражда действие в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз или на посочена в него по-късна дата. То не накърнява действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. След като приеме делегиран акт, Комисията незабавно уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 20, влиза в сила само в случай че нито Европейският парламент, нито Съветът са повдигнали възражения в срок от три месеца от уведомлението до тях за съответния акт, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да повдигат възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
22)
В член 30 първа алинея се заменя със следното:
„Докато се очаква по-нататъшно координиране на секторните правила, държавите-членки следят дружествата за управление на активи да попадат:
а)
в обхвата на консолидирания надзор на кредитните институции и на инвестиционните посредници или в приложното поле на допълнителния надзор на застрахователните предприятия, принадлежащи към една застрахователна група;
б)
когато групата е финансов конгломерат, в обхвата на допълнителния надзор по смисъла на настоящата директива; и
в)
в процедурата по определяне в съответствие с член 3, параграф 2.“
23)
Вмъква се следният член:
„Член 30а
Администратори на фондове за алтернативни инвестиции
1. Докато се очаква по-нататъшно координиране на секторните правила, държавите-членки следят за това, администраторите на фондове за алтернативни инвестиции да попадат:
а)
в обхвата на консолидирания надзор върху кредитни институции и инвестиционни посредници или в обхвата на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия в застрахователна група;
б)
когато групата е финансов конгломерат, в обхвата на допълнителния надзор по смисъла на настоящата директива; както и
в)
в процедурата по определяне в съответствие с член 3, параграф 2.
2. За целите на прилагането на параграф 1 държавите-членки определят или предоставят на компетентните си органи правомощието да решават съгласно кои секторни правила (банков сектор, застрахователен сектор или сектор на инвестиционните услуги) администраторите на фондове за алтернативни инвестиции са обхванати от консолидирания или допълнителния надзор, посочен в параграф 1, буква а). За целите на настоящия параграф съответните секторни правила относно формата и обхвата на включването на финансовите институции се прилагат mutatis mutandis за администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. За целите на допълнителния надзор, посочен в параграф 1, буква б), администраторът на фондове за алтернативни инвестиции се третира като част от сектора, в който е включен по силата на параграф 1, буква а).
Следователно за целите на настоящата директива, когато даден администратор на фондове за алтернативни инвестиции е част от финансов конгломерат, позоваването на регулирани образувания и на компетентни органи и съответни компетентни органи се разбира като позоваване, включващо съответно администраторите на фондове за алтернативни инвестиции и компетентните органи, отговарящи за надзора върху администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. Настоящата разпоредба се прилага mutatis mutandis по отношение на групите, посочени в параграф 1, буква а).“
24)
Приложение I се изменя в съответствие с приложение II към настоящата директива.
Член 3
Изменения в Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 1, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Член 39 и членове 124-143 се прилагат за финансовите холдингови дружества, смесените финансови холдингови дружества и холдинговите дружества със смесена дейност, чиито седалища са в Съюза.“
2)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
точки 14-17 се заменят със следния текст:
„14.
„кредитна институция майка в държава-членка“ означава кредитна институция, която има кредитна институция или финансова институция като дъщерно предприятие или която има участие в такава институция, и която сама по себе си не е дъщерно предприятие на друга кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
15.
„финансово холдингово дружество майка в държава-членка“ означава финансово холдингово дружество, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
15a.
„смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка“ означава смесено финансово холдингово дружество, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
16.
„кредитна институция майка в ЕС“ означава кредитна институция майка в държава-членка, която не е дъщерно предприятие на друга кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;
17.
„финансово холдингово дружество майка в ЕС“ означава финансово холдингово дружество майка в държава-членка, което не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка или на друго финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;
17а.
„смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС“ означава смесено финансово холдингово дружество в държава-членка, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка, или на друго финансово холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;“
б)
вмъква се следната точка:
„19a.
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;“
в)
точка 48 се заменя със следното:
„48.
„консолидиращ надзорен орган“ означава компетентният орган, отговарящ за упражняването на надзор на консолидирана основа върху кредитни институции майки в ЕС, както и на кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС;“.
3)
Член 14 се заменя със следното:
„Член 14
ЕБО се уведомява за всеки лиценз. Наименованието на всяка кредитна институция, на която е бил издаден лиценз, се включва в списък. ЕБО публикува този списък на своята интернет страница и го поддържа актуален. Компетентните органи, отговарящи за упражняване на надзор на консолидирана основа, предоставят на заинтересованите компетентни органи и ЕБО цялата информация, отнасяща се до банковата група, в съответствие с член 12, параграф 3, член 22, параграф 1 и член 73, параграф 3, и по-специално относно правната структура и управленската и организационната структура на групата.“
4)
Член 39 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква б) се заменя със следното:
„б)
кредитни институции, които са установени в трети държави, а седалищата на техните предприятия майки, независимо дали са кредитни институции, финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества, имат седалище в Съюза.“;
б)
в параграф 2 буква а) се заменя със следното:
„а)
че компетентните органи на държавите-членки могат да получават информацията, необходима за упражняване на надзор въз основа на консолидираните финансови отчети над кредитни институции, финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества, които са разположени в Съюза и които имат дъщерни предприятия кредитни институции или финансови институции, установени в трета държава, или имат дялово участие в такива институции;“.
5)
Член 69, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавата-членка може да се възползва от възможността, предвидена в параграф 1, когато предприятието майка е финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установено в същата държава-членка, както кредитната институция, при условие че то подлежи на същия надзор като този, приложим за кредитните институции, и по-специално съблюдава стандартите, предвидени в член 71, параграф 1.“
6)
Член 71, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Без да се засягат членове 68, 69 и 70, кредитните институции, които се контролират от финансово холдингово дружество майка в държава-членка или смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка, изпълняват в степента и по начина, описани в член 133, задълженията по членове 75, 120 и 123 и раздел 5 според финансовото състояние на консолидирана основа на това финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.
Когато в дадена държава-членка повече от една кредитна институция се контролира от финансово холдингово дружество майка или от смесено финансово холдингово дружество майка, първата алинея се прилага само за кредитната институция, по отношение на която се прилага надзор на консолидирана основа в съответствие с членове 125 и 126.“
7)
Член 72, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Кредитните институции, контролирани от финансово холдингово дружество майка в ЕС, или от смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, изпълняват задълженията по глава 5 според финансовото състояние на консолидирана основа на това финансово холдингово дружество или на това смесено финансово холдингово дружество.
Значимите дъщерни предприятия на финансовите холдингови дружества майки в ЕС, или на смесените финансови холдингови дружества майки в ЕС, оповестяват информацията, указана в приложение ХII, част 1, точка 5, на индивидуална или подконсолидирана основа.“
8)
Вмъква се следният член:
„Член 72а
1. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, консолидиращият надзорен орган, след като се консултира с другите компетентни органи, отговарящи за надзора върху дъщерни предприятия, може да реши да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответната разпоредба от Директива 2002/87/ЕО.
2. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2009/138/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, консолидиращият надзорен орган по общо съгласие с органа за групов надзор от застрахователния сектор може да реши да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само разпоредбата от директивата за най-значимия финансов сектор, определен съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
3. Консолидиращият надзорен орган уведомява ЕБО и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (35) (ЕОЗППО), за решенията, взети съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (36) (ЕОЦКП), чрез Съвместния комитет на Европейските надзорни органи („Съвместен комитет“), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които предоставят на Комисията в срок от три години след приемането на насоките.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първата алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010.
9)
Член 73, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Компетентните органи изискват от дъщерните кредитни институции да прилагат на подконсолидирана основа изискванията, предвидени в членове 75, 120 и 123, както и в раздел 5 от настоящата директива, ако тези кредитни институции или предприятието майка, когато предприятието майка е финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, притежават кредитна институция, финансова институция или дружество за управление на активи по смисъла на член 2, параграф 5 от Директива 2002/87/ЕО като дъщерно предприятие, установено в трета държава, или имат участие в такова предприятие.“
10)
В член 80, параграф 7, буква а) се заменя със следното:
„а)
контрагентът е институция или финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, обект на подходящи пруденциални изисквания;“.
11)
Член 84 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 втората алинея се заменя със следния текст:
„Когато кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия, или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия използват вътрешнорейтинговия подход на единна основа, компетентните органи могат да позволят да бъдат изпълнени минималните изисквания по приложение VII, част 4 от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно.“;
б)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Когато кредитната институция предприятие майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или финансовото холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия планират да използват вътрешнорейтинговия подход, компетентните органи за различните юридически лица си сътрудничат тясно в съответствие с членове 129-132.“
12)
В член 89, параграф 1 буква д) се заменя със следното:
„д)
експозициите на кредитна институция към контрагент, който е нейно предприятие майка, нейно дъщерно предприятие или дъщерно предприятие на нейното предприятие майка, при условие че контрагентът е институция или финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за допълнителни услуги, обект на подходящи пруденциални изисквания, или предприятие, свързано с взаимоотношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, и експозициите между кредитни институции, които отговарят на изискванията, установени в член 80, параграф 8;“.
13)
В член 105 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Когато кредитната институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, планират да използват усъвършенстван подход за измерване, компетентните органи на различните юридически лица си сътрудничат тясно съгласно членове 129-132. Заявлението за използване на този подход включва елементите, изброени в приложение Х, част 3.
4. Когато дадена кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, използват усъвършенстван подход за измерване на единна основа, компетентните органи могат да позволят критериите за приемливост, изложени в приложение Х, част 3, да бъдат изпълнени от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно.“
14)
Член 122а, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато кредитна институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, или някое от неговите дъщерни предприятия, в качеството на инициатор или спонсор, секюритизира експозиции от няколко кредитни институции, инвестиционни посредници или други финансови институции, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, посоченото в параграф 1 изискване може да бъде изпълнено с оглед на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС. Настоящият параграф се прилага само ако кредитните институции, инвестиционните посредници или финансовите институции, които са създали секюритизираните експозиции, са се ангажирали да се придържат към посочените в параграф 6 изисквания и своевременно предоставят на инициатора или спонсора, както и на кредитната институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, необходимата информация за изпълнение на посочените в параграф 7 изисквания.“
15)
Член 125, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато предприятието майка на дадена кредитна институция е финансово холдингово дружество майка в държава-членка, смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка, финансово холдингово дружество майка в ЕС или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентните органи, които са издали лиценза на кредитната институция съгласно член 6.“
16)
Член 126 се заменя със следното:
„Член 126
1. Когато кредитните институции, получили лиценз в две или в повече държави-членки, имат за предприятие майка едно и също финансово холдингово дружество майка в държава-членка, едно и също финансово холдингово дружество майка в държава-членка, едно и също финансово холдингово дружество майка в ЕС или едно и също смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентните органи на кредитната институция, получила лиценз в държавата-членка, в която е установено финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество.
Когато предприятията майки на кредитни институции, получили лиценз в две или в повече държави-членки, включват няколко финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества със седалища в различни държави-членки и във всяка от тези държави-членки има кредитна институция, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентния орган на кредитната институция с най-голямо балансово число.
2. Когато няколко кредитни институции, получили лиценз в Съюза, имат за свое предприятие майка едно и също финансово холдингово дружество или едно и също смесено финансово холдингово дружество и никоя от тези кредитни институции не е получила лиценз в държавата-членка, в която е установено финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентния орган, който е издал лиценз на кредитната институция с най-голямо балансово число, която за целите на настоящата директива се счита за кредитната институция, контролирана от финансово холдингово дружество майка в ЕС или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС.
3. В особени случаи компетентните органи могат по общо съгласие да се откажат от критериите по параграфи 1 и 2, ако тяхното прилагане би било нецелесъобразно предвид на кредитните институции и относителната значимост на тяхната дейност в различни държави, и да определят друг компетентен орган, който да упражнява надзор на консолидирана основа. Преди да постигнат съгласие относно подобно изключение компетентните органи дават възможност, по целесъобразност, на кредитната институция майка в ЕС, на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС или на кредитната институция с най-голямо балансово число, да изрази своето становище.
4. Компетентните органи уведомяват Комисията и ЕБО за всяко изключение съгласно параграф 3.“
17)
Член 127 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки приемат всички необходими мерки по целесъобразност за включване на финансови холдингови дружество или смесени финансови холдингови дружества в надзора на консолидирана основа. Без да се засяга член 135, консолидацията на финансовото състояние на финансовото холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество по никакъв начин не означава, че от компетентните органи се изисква да упражняват надзор върху финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество на самостоятелна основа.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Държавите-членки следва да предвидят възможността компетентните органи, отговарящи за упражняване на надзор на консолидирана основа, да искат от дъщерните предприятия на кредитна институция, финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, които не са включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, информацията по член 137. В такъв случай се прилагат процедурите за предаване и потвърждаване на информацията, предвидени в посочения член.“
18)
Член 129 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея, уводната част се заменя със следния текст:
„1. Освен задълженията, наложени от разпоредбите на настоящата директива, компетентният орган, отговарящ за упражняването на надзор на консолидирана основа върху кредитни институции майки в ЕС и върху кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или от смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС, изпълнява следните задачи:“;
б)
в параграф 2 първата алинея се заменя със следния текст:
„2. В случаите на заявления за разрешенията, посочени съответно в член 84, параграф 1, член 87, параграф 9 и член 105, както и в приложение III, част 6, подадени от страна на кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или съвместно от дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, компетентните органи работят заедно, като се консултират по всички въпроси, за да решат дали да дадат исканото разрешение или не и за да определят евентуалните условия, с които следва да се обвърже такова разрешение.“;
в)
в параграф 3:
i)
първата алинея се заменя със следния текст:
„3. Консолидиращият надзорен орган и компетентните органи, отговарящи за надзора на дъщерните предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансовото холдингово дружество майка в ЕС или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, полагат всички възможни усилия за постигане на съвместно решение по прилагането на членове 123 и 124 за определяне на адекватността на консолидираното ниво на собствения капитал на групата по отношение на финансовото му състояние и рисков профил и на изискваното ниво на собствения капитал за прилагането на член 136, параграф 2 към всяко лице в рамките на банковата група и на консолидирана основа.“;
ii)
петата алинея се заменя със следния текст:
„Решението за прилагане на членове 123 и 124 и на член 136, параграф 2 се взема от съответните компетентни органи, отговарящи за надзора на дъщерни предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, на индивидуална или подконсолидирана основа след надлежно отчитане на мненията и резервите, изразени от консолидиращия надзорен орган. Ако в края на четиримесечния срок някой от заинтересованите компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентните органи отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО взема в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и вземат своето решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният период се счита за период на помиряване по смисъла на въпросния регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.“;
iii)
деветата алинея се заменя със следния текст:
„Съвместното решение, посочено в първата алинея, както и всяко решение, взето при липса на съвместно решение в съответствие с четвъртата и петата алинеи, се актуализира ежегодно или при извънредни обстоятелства, когато компетентен орган, отговарящ за надзора на дъщерни предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, отправи писмено и надлежно обосновано искане към консолидиращия надзорен орган за актуализиране на решението за прилагане на член 136, параграф 2. В последния случай, на двустранна основа консолидиращият надзорен орган може да отнесе актуализирането към компетентния орган, отправил искането.“
19)
В член 131а, параграф 2 шестата алинея се заменя със следния текст:
„В колегиите на надзорните органи могат да участват:
а)
компетентните органи, отговарящи за надзора на дъщерните предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС;
б)
компетентните органи на приемащата държава, в която са установени значими клонове, както е посочено в член 42а;
в)
централните банки, когато е целесъобразно; и
г)
компетентните органи на трети държави, когато е целесъобразно и при спазване на изискванията за поверителност, които според всички компетентни органи са равностойни на членове 44-52.“
20)
Член 132, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
петата алинея се заменя със следния текст:
„По-специално компетентните органи, отговарящи за консолидирания надзор над кредитни институции майки в ЕС и кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или от смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС, предоставят цялата необходима информация на компетентните органи в други държави-членки, които упражняват надзор над дъщерните предприятия на тези предприятия майки. При определяне на обхвата на необходимата информация се взема предвид значението на тези дъщерни предприятия във финансовата система на тези държави-членки.“;
б)
в шестата алинея буква а) се заменя със следното:
„а)
определяне на правната, управленската и организационната структура на групата, включително всички регулирани образувания, нерегулирани дъщерни предприятия и значими клонове, принадлежащи на групата, предприятия майки, в съответствие с член 12, параграф 3, член 22, параграф 1 и член 73, параграф 3, както и определяне на компетентните органи на регулираните образувания в групата;“.
21)
Член 135 се заменя със следното:
„Член 135
Държавите-членки изискват лицата, които ефективно управляват дейността на финансовото холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество, да бъдат с достатъчно добра репутация и да имат достатъчно опит да изпълняват тези задължения.“
22)
В член 139, параграф 3, първата алинея се заменя със следното:
„3. Държавите-членки разрешават на своите компетентни органи да обменят помежду си информацията, посочена в параграф 2, имайки предвид, че събирането или притежаването на информация за финансови холдингови дружества, смесени финансови холдингови дружества, финансови институции или предприятия за спомагателни услуги по никакъв начин не означава, че от компетентните органи се изисква да упражняват надзорна функция спрямо тези институции или предприятия на самостоятелна основа.“
23)
Член 140 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато кредитна институция, финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество или холдингово дружество със смесена дейност контролират едно или повече дъщерни предприятия, които са застрахователни дружества или други предприятия, предоставящи инвестиционни услуги, които подлежат на издаване на лиценз, компетентните органи и органите, на които е възложена публичната задача да упражняват надзор над застрахователните предприятия или над другите предприятия, предоставящи инвестиционни услуги, си взаимодействат тясно. Без да се засягат съответните им задължения, тези органи обменят помежду си всякаква информация, която би могла да облекчи задачата им и да съдейства за надзора над дейността и цялостното финансово състояние на предприятията, върху които упражняват надзор.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентните органи, отговарящи за надзора на консолидирана основа, съставят списъци на финансовите холдингови дружества или смесените финансови холдингови дружества, посочени в член 71, параграф 2. Тези списъци се предоставят на компетентните органи на другите държави-членки, на ЕБО и на Комисията.“
24)
Членове 141 и 142 се заменят със следното:
„Член 141
Когато при прилагането на настоящата директива компетентните органи на дадена държава-членка желаят в конкретни случаи да проверят информацията за дадена кредитна институция, финансово холдингово дружество, финансова институция, предприятие за спомагателни услуги, холдингово дружество със смесена дейност, смесено финансово холдингово дружество, дъщерно предприятие от посочените в член 137 или дъщерно предприятие от посочените в член 127, параграф 3, намиращи се в друга държава-членка, те искат от компетентните органи на тази държава-членка да осигурят извършването на проверката. Органите, получили такова искане, трябва в рамките на своите правомощия да реагират или като сами извършат проверката, или като позволят на органите, отправили искането, да извършат проверката, или като позволят на одитор или на експерт да я извърши. Компетентният орган, отправил искането, може да участва в проверката, когато не я провежда сам.
Член 142
Без да се засягат националните разпоредби в областта на наказателното право, държавите-членки трябва да предвидят санкции или мерки за прекратяване на установени нарушения или на причините за тези нарушения, които да може да бъдат налагани на финансовите холдингови дружества, смесените финансови холдингови дружества и холдинговите дружества със смесена дейност или на действително управляващите ги лица, които нарушават законовите, подзаконовите или административните разпоредби, влезли в сила за транспониране на членове 124-141 и настоящия член. Компетентните органи осъществяват тясно сътрудничество за постигане на необходимия резултат от тези санкции и мерки, особено когато главното управление или главното място на стопанска дейност на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, или холдингово дружество със смесена дейност не е разположено в същата държава-членка като неговото седалище.“
25)
Член 143 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Когато кредитна институция, чието предприятие майка е кредитна институция или финансово холдингово дружество, или смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава, не подлежи на консолидиран надзор съгласно членове 125 и 126, компетентните органи проверяват дали кредитната институция подлежи на консолидиран надзор от компетентния орган на трета държава, който да е равностоен на надзора, ръководен от изложените в настоящата директива принципи.
Проверката се извършва от компетентния орган, който би отговарял за консолидирания надзор, ако се прилага параграф 3, по искане на предприятието майка или на някое от регулираните образувания, лицензирани в Съюза, или по негова собствена инициатива. Компетентният орган се консултира с другите заинтересовани компетентни органи.“;
б)
в параграф 3 третата алинея се заменя със следния текст:
„Компетентните органи могат по-специално да изискват създаването на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и могат да прилагат разпоредбите относно консолидирания надзор по отношение на консолидираната позиция на това финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.“
26)
Създава се следният член:
„Член 146а
Държавите-членки изискват от кредитните институции да оповестяват публично, на ниво банкова група, на годишна база, или изцяло, или под формата на препратки към еквивалентна информация, описание на тяхната правна, управленска и организационна структура.“
27)
Приложение Х се изменя в съответствие с приложение III към настоящата директива.
Член 4
Изменения в Директива 2009/138/ЕО
Директива 2009/138/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 212, параграф 1, букви е) и ж) се заменят със следното:
„е)
„застрахователно холдингово дружество“ означава предприятие майка, което не е смесено финансово холдингово дружество и е с основен предмет на дейност придобиване и притежаване на дялови участия в дъщерни предприятия, когато тези дъщерни предприятия са изключително или главно застрахователни или презастрахователни предприятия, или застрахователни или презастрахователни предприятия от трета държава, като най-малко едно от тези дъщерни предприятия е застрахователно или презастрахователно предприятие;
ж)
„застрахователно холдингово дружество със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, включващо поне едно застрахователно или презастрахователно предприятие сред дъщерните си предприятия;
з)
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО.“
2)
В член 213 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки гарантират, че надзорът на групово ниво се прилага спрямо:
а)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които са предприятия, притежаващи дялово участие в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава или презастрахователно предприятие от трета държава, съгласно членове 218-258;
б)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, съгласно членове 218-258;
в)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава или застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, съгласно членове 260-263;
г)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, съгласно член 265.
3. В посочените в параграф 2, букви а) и б) случаи, когато застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза е или свързано предприятие на регулирано образувание, или самото то е регулирано образувание или смесено финансово холдингово дружество, което е предмет на допълнителен надзор съгласно член 5, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, органът за групов надзор може след допитване до другите заинтересовани надзорни органи да реши да не извършва на нивото на това застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, или на това застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, надзор върху концентрацията на риска съгласно член 244 от настоящата директива, надзор върху вътрешногруповите сделки съгласно член 245 от настоящата директива или и двете.
4. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, органът за групов надзор, след като се консултира с другите заинтересовани надзорни органи, може да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответните разпоредби от Директива 2002/87/ЕО.
5. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2006/48/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, органът за групов надзор, по общо съгласие с консолидиращия надзорен орган от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги, може да приложи само разпоредбите от директивата, които се отнасят до най-значимия сектор, определен в член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
6. Органът за групов надзор уведомява Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (37) (ЕБО), и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (ЕОЗППО) (38), за решенията, взети съгласно параграфи 4 и 5. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 (39) (ЕОЦКП), чрез Съвместния комитет на Европейските надзорни органи (Съвместния комитет), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които представят на Комисията в срок от три години от приемането на тези насоки.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първата алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010.
3)
Член 214, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Упражняването на групов надзор в съответствие с член 213 не включва задължение за надзорните органи да упражняват надзорна функция на индивидуално ниво по отношение на застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователното холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество или застрахователното холдингово дружество със смесена дейност, без да се засяга член 257 по отношение на застрахователните холдингови дружества или смесените финансовите холдингови дружества.“
4)
В член 215 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Когато застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователното холдингово дружество, или смесеното финансово холдингово дружество, посочени в член 213, параграф 2, букви а) и б), са сами по себе си дъщерни предприятия на друго застрахователно или презастрахователно предприятие или друго застрахователно холдингово дружество, или друго смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, членове 218-258 се прилагат само на нивото на крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка, на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза.
2. Когато крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка или застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, посочени в параграф 1, са дъщерно предприятие на предприятие, което подлежи на допълнителен надзор съгласно член 5, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, органът за групов надзор може след консултация с другите заинтересовани надзорни органи да реши да не извършва на нивото на това крайно предприятие майка или дружество надзор върху концентрацията на риска съгласно член 244, надзор върху вътрешногруповите сделки съгласно член 245, или и двете.“
5)
Член 216, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато седалището на посоченото в член 213, параграф 2, букви а) и б) застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза се намира в държава-членка, различна от тази, в която се намира седалището на крайното предприятие майка на равнището на Съюза съгласно член 215, държавите-членки могат да разрешат на надзорните си органи след консултация с органа за групов надзор и това крайно предприятие майка на равнището на Съюза да решат да подложат на групов надзор крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество на национално ниво.“
6)
Член 219 се заменя със следното:
„Член 219
Честота на изчисляване
1. Органът за групов надзор гарантира, че посочените в член 218, параграфи 2 и 3 изчисления се извършват най-малко един път в годината от притежаващото дялово участие застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество или от смесеното финансово холдингово дружество.
Необходимите данни за изчислението и резултатите от него се представят на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или, ако начело на групата не е застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество, или от предприятие от групата, определено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
2. Застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие, застрахователното холдингово дружество и смесеното финансово холдингово дружество наблюдават постоянно груповото капиталово изискване за платежоспособност. Когато рисковият профил на групата се отклонява значително от допусканията, стоящи в основата на последното отчетено групово капиталово изискване за платежоспособност, груповото капиталово изискване за платежоспособност се преизчислява незабавно и се отчита пред органа за групов надзор.
Когато съществуват данни, че рисковият профил на групата се е променил значително от датата на последно отчитане на груповото капиталово изискване за платежоспособност, органът за групов надзор може да изиска преизчисляване на груповото капиталово изискване за платежоспособност.“
7)
Член 226 се заменя със следния текст:
„Член 226
Междинни застрахователни холдингови дружества
1. При изчисляване на груповата платежоспособност на застрахователно или презастрахователно предприятие, което посредством застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество притежава участие в свързано застрахователно предприятие, свързано презастрахователно предприятие, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, се взема предвид състоянието на това застрахователно холдингово или смесено финансово холдингово дружество.
Единствено за целите на това изчисление междинното застрахователно холдингово дружество или междинното смесено финансово холдингово дружество се третира като застрахователно или презастрахователно предприятие, подчинено на изложените в дял I, глава VI, раздел 4, подраздели 1, 2 и 3 правила по отношение на капиталовото изискване за платежоспособност, и на изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 условия по отношение на собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност.
2. В случай че междинното застрахователно холдингово дружество или междинното смесено финансово холдингово дружество притежава подчинен дълг или други допустими собствени средства, обект на ограничения съгласно член 98, те се признават като допустими собствени средства до размера, изчислен при прилагане на ограниченията съгласно член 98 към общия размер на допустимите собствени средства на ниво група спрямо капиталовото изискване за платежоспособност на ниво група.
Допустимите собствени средства на междинно застрахователно холдингово дружество или на междинно смесено финансово холдингово дружество, за които би се изисквало предварително разрешение от страна на надзорния орган съгласно член 90, когато са притежание на застрахователно или презастрахователно предприятие, могат да бъдат включени в изчислението на груповата платежоспособност единствено ако те са били надлежно разрешени от органа за групов надзор.“
8)
Член 231, параграф 1, първата алинея се заменя със следното:
„1. В случай на заявление за получаване на разрешение за изчисляване въз основа на вътрешен модел на консолидираното групово капиталово изискване за платежоспособност, както и на капиталовото изискване за платежоспособност на застрахователни и презастрахователни предприятия от група, което е подадено от застрахователно или презастрахователно предприятие и неговите свързани предприятия, или съвместно от свързаните предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, заинтересованите надзорни органи си сътрудничат при вземането на решение дали да предоставят това разрешение или не, както и при определянето на реда и условията, ако има такива, на които такова разрешение подлежи.“
9)
Член 233, параграф 5 се заменя със следното:
„5. В случай на заявление за получаване на разрешение за изчисляване въз основа на вътрешен модел на капиталовото изискване за платежоспособност на застрахователни и презастрахователни предприятия от група, което е подадено от застрахователно или презастрахователно предприятие и неговите свързани предприятия, или съвместно от свързаните предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, член 231 се прилага mutatis mutandis.“
10)
В дял III, глава II, раздел 1, заглавието на подраздел 5 се заменя със следния текст:
11)
Член 235 се заменя със следното:
„Член 235
Групова платежоспособност на застрахователно холдингово дружество и на смесено финансово холдингово дружество
1. Когато застрахователните и презастрахователните предприятия са дъщерни предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, органът за групов надзор гарантира, че изчислението на платежоспособността на групата се осъществява на ниво застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество съгласно член 220, параграф 2-член 233.
2. За целите на това изчисление предприятието майка се третира като застрахователно или презастрахователно предприятие, подчинено на изложените в дял I, глава VI, раздел 4, подраздели 1, 2 и 3 правила по отношение на капиталовото изискване за платежоспособност, и на изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 условия по отношение на собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност.“
12)
Член 243 се заменя със следното:
„Член 243
Дъщерни предприятия на застрахователно холдингово дружество и на смесено финансово холдингово дружество
Членове 236-242 се прилагат mutatis mutandis към застрахователните и презастрахователните предприятия, които са дъщерно предприятие на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество.“
13)
Член 244, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия или застрахователните холдингови дружества или смесените финансови холдингови дружества да предоставят на органа за групов надзор периодично, но най-малко един път в годината, информация за всяка значителна концентрация на риска на ниво група, освен в случаите, когато се прилага член 215, параграф 2.
Необходимата информация се представя на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, което е начело на групата, или, ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество, от смесеното финансово холдингово дружество или от застрахователното или презастрахователното предприятие от групата, посочено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
Концентрациите на риск, посочени в първата алинея, подлежат на надзорен преглед от органа за групов надзор.“
14)
Член 245, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия, застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества да предоставят на органа за групов надзор периодично, но най-малко един път в годината, информация за всички съществени вътрешногрупови сделки от страна на застрахователните и презастрахователните предприятия в рамките на групата, включително сделките, осъществявани от всяко физическо лице, което е в тесни връзки с предприятие от групата, освен в случаите, когато се прилага член 215, параграф 2.
Освен това държавите-членки изискват информация за изключително съществени вътрешногрупови сделки при първа възможност.
Необходимата информация се представя на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, което е начело на групата, или, ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество, от смесеното финансово холдингово дружество или от застрахователното или презастрахователното предприятие от групата, посочено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
Вътрешногруповите сделки подлежат на надзорен преглед, извършван от органа за групов надзор.“
15)
В член 246, параграф 4, първата, втората и третата алинея се заменят със следното:
„4. Държавите-членки изискват от застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, от застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество да извършва на ниво група оценката съгласно член 45. Оценката на собствения риск и на платежоспособността, извършени на ниво група, подлежат на надзорен преглед от органа за групов надзор в съответствие с глава III.
Когато изчисляването на платежоспособността на ниво група се извършва в съответствие с метод 1, посочен в член 230, застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество излагат пред органа за групов надзор своето правилно разбиране на разликата между размера на капиталовото изискване за платежоспособност на всички свързани застрахователни или презастрахователни предприятия в групата и груповото консолидирано капиталово изискване за платежоспособност.
Застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество могат, при съгласие от страна на органа за групов надзор, да извършат изискваната в член 45 оценка едновременно на ниво група и на ниво дъщерно предприятие в групата и могат да изработят един документ, съдържащ всички оценки.“
16)
В член 247, параграф 2 буква б) се заменя със следното:
„б)
ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие - от следния надзорен орган:
i)
ако предприятието майка на застрахователно или презастрахователно предприятие е застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество - от надзорния орган, издал лиценз на това застрахователно или презастрахователно предприятие,
ii)
ако застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество е предприятие майка на няколко застрахователни или презастрахователни предприятия със седалище в Съюза, и едно от тези предприятия е било лицензирано в държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество - от надзорния орган на застрахователното или презастрахователното предприятие, лицензирано в тази държава-членка,
iii)
ако начело на групата стоят няколко застрахователни холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества със седалища в различни държави-членки и във всяка от тези държави-членки има застрахователно или презастрахователно предприятие - от надзорния орган на застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число,
iv)
ако застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество е предприятие майка на няколко застрахователни или презастрахователни предприятия със седалище в Съюза, и нито едно от тези предприятия не е било лицензирано в държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество - от надзорния орган, който е издал лиценз на застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число, или
v)
ако групата няма предприятие майка или във всички други случаи, които не са посочени в подточки i)-iv) от надзорния орган, лицензирал застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число.“
17)
В член 249, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Органът за групов надзор предоставя на заинтересованите надзорни органи и на ЕОЗППО цялата информация по отношение на групата, в съответствие с член 19, член 51, параграф 1 и член 254, параграф 2, по-специално по отношение на правната структура и управленската и организационната структура на групата.“
18)
В член 256 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия, притежаващи дялово участие, застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества всяка година да оповестяват публично отчет за платежоспособността и финансовото състояние на нивото на групата. Членове 51, 53, 54 и 55 се прилагат mutatis mutandis.
2. Застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество може, при съгласие от страна на органа за групов надзор, да представи общ отчет за своята платежоспособност и финансово състояние, съдържащ следното:
а)
информацията на ниво група, която трябва да бъде оповестена съгласно параграф 1;
б)
информацията за което и да е от дъщерните предприятия в рамките на групата, която трябва да може да бъде индивидуално установена и трябва да бъде оповестена в съответствие с членове 51, 53, 54 и 55.
Преди да предостави съгласие в съответствие с първата алинея, органът за групов надзор се консултира с членовете на колегията на надзорните органи и надлежно отчита всички техни мнения и резерви.“
19)
Член 257 се заменя със следното:
„Член 257
Административен, управителен или надзорен орган на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества
Държавите-членки изискват от всички лица, които в действителност управляват застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, да притежават квалификацията и надеждността за изпълнение на задълженията си.
Разпоредбите на член 42 се прилагат mutatis mutandis.“
20)
В член 258 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Когато застрахователните или презастрахователните предприятия в група не спазват посочените в членове 218-246 изисквания, или когато тези изисквания са спазени, но въпреки това съществува заплаха за платежоспособността, или когато вътрешногруповите сделки или концентрацията на риска застрашават финансовото състояние на застрахователните или презастрахователните предприятия, необходимите мерки за коригиране на ситуацията във възможно най-кратки срокове се приемат от:
а)
органът за групов надзор по отношение на застрахователни холдингови дружества и смесени финансови холдингови дружества;
б)
надзорните органи по отношение на застрахователни и презастрахователни предприятия.
Ако в случая по първа алинея, буква а) органът за групов надзор не е един от надзорните органи на държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество, органът за групов надзор уведомява тези надзорни органи за своите заключения, за да им позволи да предприемат необходимите мерки.
Ако в случая по първа алинея, буква б), органът за групов надзор не е един от надзорните органи на държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното или презастрахователното предприятие, органът за групов надзор уведомява тези надзорни органи за своите заключения, за да им позволи да предприемат необходимите мерки.
Без да се засягат разпоредбите на параграф 2, държавите-членки определят какви мерки могат да вземат техните надзорни органи по отношение на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества.
Заинтересованите надзорни органи, включително органът за групов надзор, координират, по целесъобразност, своите мерки.
2. Без да се засягат наказателноправните разпоредби, държавите-членки налагат санкции или приемат мерки по отношение на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества, които нарушават законови, подзаконови или административни разпоредби, влезли в сила за транспониране на разпоредбите на настоящия дял, или по отношение на лицата, управляващи в действителност тези дружества. Надзорните органи си сътрудничат тясно за осигуряване на ефективността на такива санкции или мерки, по-специално когато главното управление или главното място на стопанска дейност на застрахователното холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество не се намират в същата държава-членка, където е седалището му.“
21)
Член 262 се заменя със следното:
„Член 262
Предприятия майки, регистрирани в трета държава: липса на еквивалентност
1. Когато проверката, извършена в съответствие с член 260 показва, че липсва еквивалентен надзор, държавите-членки прилагат към застрахователните и презастрахователните предприятия mutatis mutandis или разпоредбите на членове 218-258, с изключение на членове 236-243, или един от предвидените в параграф 2 от настоящия член методи.
Общите принципи и методи, предвидени в членове 218-258, се прилагат на ниво застрахователно холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
Единствено за целите на изчисляване на груповата платежоспособност предприятието майка се разглежда като застрахователно или презастрахователно предприятие, подлежащо на същите изисквания, като изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 относно собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност, и на едно от следните изисквания:
а)
капиталово изискване за платежоспособност, определено в съответствие с принципите на член 226 - в случаите на застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество;
б)
капиталово изискване за платежоспособност, определено в съответствие с принципите на член 227 - в случаите на застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
2. Държавите-членки позволяват на своите надзорни органи да прилагат други методи, гарантиращи подходящ надзор над застрахователни и презастрахователни предприятия в група. Тези методи се одобряват от органа за групов надзор след консултации с другите заинтересовани надзорни органи.
Надзорните органи могат по-специално да изискват създаването на застрахователно холдингово дружество със седалище в Съюза или на смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и да прилагат настоящия дял по отношение на застрахователни и презастрахователни предприятия в група, оглавявана от това застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.
Избраните методи позволяват постигане на целите на груповия надзор, определени в настоящия дял, и се съобщават на другите заинтересовани надзорни органи и на Комисията.“
22)
В член 263 първата и втората алинея се заменят със следния текст:
„Когато посоченото в член 260 предприятие майка е от своя страна дъщерно предприятие на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава, или дъщерно предприятие на застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, държавите-членки извършват проверката, предвидена в член 260, само на ниво крайно предприятие майка, което е застрахователно холдингово дружество от трета държава, смесено финансово холдингово дружество от трета държава, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
Надзорните органи обаче могат, при липсата на еквивалентен надзор, посочен в член 260, да извършат нова проверка на по-ниско ниво, ако съществува предприятие майка на застрахователно или презастрахователно предприятие, на ниво застрахователно холдингово дружество от трета държава, смесено финансово холдингово дружество от трета държава, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.“
Член 5
Преразглеждане
Комисията извършва пълен преглед на Директива 2002/87/ЕО, включително на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно нея. След извършването на този преглед Комисията изпраща доклад на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2012 г., като разглежда, по-специално, приложното поле на посочената директива, включително въпроса дали приложното поле следва да бъде разширено чрез извършване на преглед на разпоредбите на член 3, и прилагането на посочената директива спрямо нерегулирани образувания, в частност дружествата със специално предназначение. Докладът също така включва критериите за идентифициране на финансови конгломерати, притежавани от по-големи нефинансови групи, съвкупността от чиито дейности в банковия сектор, застрахователния сектор и сектора на инвестиционните услуги е от съществено значение на вътрешния пазар за финансови услуги.
Комисията разглежда също въпроса дали ЕНО, посредством Съвместния комитет, да издават насоки за оценка на въпросното съществено значение.
В същия контекст докладът включва системно значимите финансови конгломерати, чийто размер, взаимна свързаност или сложен характер ги правят особено уязвими и които са определени по аналогия с променящите се стандарти на Съвета за финансова стабилност и Базелския комитет за банков надзор. Освен това докладът извършва преглед на възможността за въвеждане на задължително стрес тестване. Ако е необходимо, докладът се придружава от подходящи законодателни предложения.
Член 6
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с членове 1, 2 и 3 от настоящата директива преди 10 юни 2013 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
2. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с член 4 от настоящата директива, считано от 10 юни 2013 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
3. Чрез дерогация от параграф 1, държавите-членки въвеждат в сила преди 22 юли 2013 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с член 2, параграф 23 от настоящата директива, както и член 2, параграф 1 и член 2, параграф 2, буква а) от настоящата директива, доколкото тези разпоредби изменят член 1, член 2, параграфи 4, 5а и 16 и член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, по отношение на администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
4. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в настоящия член, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 7
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 16 ноември 2011 година.
DIREKTIVA 2011/89/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. novembra 2011
o spremembah direktiv 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES in 2009/138/ES glede dopolnilnega nadzora finančnih subjektov v finančnem konglomeratu
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 53(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu (3) pristojnim organom v finančnem sektorju zagotavlja dopolnilna pooblastila in orodja za nadzor skupin, sestavljenih iz veliko reguliranih subjektov, ki so aktivni v različnih sektorjih finančnih trgov. Te skupine (finančni konglomerati), so tako izpostavljene tveganjem (tveganja skupine), ki zajemajo: tveganje medsebojnih negativnih vplivov, ki vključuje širjenje tveganj z enega dela skupine na drugega; koncentracijo tveganj, kjer se istočasno uresničuje ista vrsta tveganja v različnih delih skupine; zapletenost upravljanja več različnih pravnih subjektov in morebitna navzkrižja interesov ter izziv dodeljevanja regulatornega kapitala vsem reguliranim subjektom, ki so del finančnega konglomerata, ob preprečevanju večkratne uporabe kapitala. Dopolnilni nadzor se mora v finančnih konglomeratih uporabljati poleg nadzora na posamični osnovi, konsolidirani ali skupinski osnovi, brez podvajanja ali vplivanja na skupino, ne glede na pravno strukturo skupine.
(2)
Primerno je zagotoviti skladnost med cilji Direktive 2002/87/ES na eni strani in direktiv Sveta 73/239/EGS (4) in 92/49/EGS (5) ter direktiv 98/78/ES (6), 2002/83/ES (7), 2004/39/ES (8), 2005/68/ES (9), 2006/48ES (10), 2006/49/ES (11), 2009/65/ES (12), 2009/138/ES (13) in 2011/61/EU (14) Evropskega parlamenta in Sveta na drugi strani, da se omogoči ustrezen dopolnilen nadzor zavarovalnih in bančnih skupin, tudi kadar so del strukture mešanega finančnega holdinga.
(3)
Finančni konglomerati morajo biti prepoznani po celotni Uniji glede na obseg izpostavljenosti tveganjem skupine, na podlagi skupnih smernic, ki jih bodo izdali Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (15), (EBA), Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (16), (EIOPA) in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (17), (ESMA) v skladu s členom 56 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 in Uredbe (EU) št. 1095/2010 in v sodelovanju s Skupnim odborom evropskih nadzornih organov (Skupni odbor). Pomembno je tudi, da so zahteve v zvezi z opustitvijo uporabe dopolnilnega nadzora uporabljene na podlagi tveganja v skladu s temi smernicami. To je še posebej pomembno v primeru večjih mednarodnih finančnih konglomeratov.
(4)
Celovito in ustrezno spremljanje tveganja skupine v velikih, zapletenih, mednarodnih finančnih konglomeratih ter nadzor njihovih politik glede kapitala na ravni skupine sta možna samo, če pristojni organi zberejo nadzorne informacije in načrtujejo nadzorne ukrepe, ki presegajo nacionalno področje uporabe njihovega mandata. Zato je pomembno, da pristojni organi usklajujejo dopolnilni nadzor mednarodnih finančnih konglomeratov med pristojnimi organi, ki se štejejo za najustreznejše za dopolnilni nadzor konglomerata. Kolegij ustreznih pristojnih organov finančnega konglomerata bi moral delovati v skladu z dopolnilno naravo Direktive 2002/87/ES in kot tak ne bi smel podvajati ali nadomeščati, temveč dodati vrednost obstoječim kolegijem za bančno in zavarovalno podskupino v finančnem konglomeratu. Kolegij finančnega konglomerata bi se moral ustanoviti le, kadar kolegij ne obstaja ne v bančnem ne v zavarovalnem sektorju.
(5)
Da bi zagotovili ustrezen regulativni nadzor, morajo pravno strukturo ter upravljanje in organizacijsko strukturo, vključno z vsemi reguliranimi osebami, nereguliranimi hčerinskimi podjetji in pomembnimi podružnicami bank, zavarovalnic in finančnih konglomeratov s čezmejnimi dejavnostmi, po potrebi nadzorovati organi EBA, EIOPA, ESMA (v nadaljnjem besedilu skupaj: „ESA“) ter Skupni odbor, informacije pa morajo biti na voljo ustreznim pristojnim organom.
(6)
Da se zagotovi učinkovit dodaten nadzor nad reguliranimi subjekti v finančnem konglomeratu, zlasti kadar je sedež ene od podrejenih družb v tretji državi, bi med podjetja, za katera se uporablja ta direktiva, morala soditi vsa podjetja, predvsem kreditne institucije, ki imajo registriran sedež v tretji državi in za katera bi bilo potrebno dovoljenje, če bi imela registriran sedež v Uniji.
(7)
Da dopolnilni nadzor velikih, zapletenih, mednarodnih finančnih konglomeratov prispeva k stabilnosti notranjega trga za finančne storitve, je potrebno usklajevanje po vsej Uniji. V ta namen se morajo pristojni organi dogovoriti glede nadzornih pristopov, ki se uporabljajo pri teh finančnih konglomeratih. Evropski nadzorni organi bi morali v skladu s členom 56 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 in Uredbe (EU) št. 1095/2010 v sodelovanju s Skupnim odborom izdati skupne smernice za skupne pristope in tako zagotoviti celovit preudarni okvir nadzornih orodij in pooblastil, ki so na voljo v skladu z direktivami na področju bančništva, zavarovalništva, vrednostnih papirjev in finančnih konglomeratov. Smernice, ki se bodo izdale, kakor je določeno v Direktivi 2002/87/ES, bi morale odražati dopolnilno naravo navedene direktive in dopolnjevati sektorski nadzor, kakor je navedeno v direktivah 73/239/EGS, 92/49/EGS, 98/78/ES, 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES, 2009/138/ES in 2011/61/EU.
(8)
Obstaja pristna potreba po spremljanju in nadzoru morebitnih tveganj skupine, ki jim je izpostavljen finančni konglomerat in so posledica sodelovanja z drugimi podjetji. Za primere, kadar se posebna nadzorna pooblastila iz Direktive 2002/87/ES zdijo nezadostna, bi morala nadzorna skupnost razviti alternativne metode reševanja in ustreznega upoštevanja teh tveganj, po možnosti z delom, ki ga izvajajo ESA v Skupnem odboru. Če je udeležba edini element identifikacije finančnega konglomerata, bi morali imeti nadzorniki možnost oceniti, ali je skupina izpostavljena tveganjem skupine in opustiti dopolnilni nadzor skupine, če je ustrezno.
(9)
Pri nekaterih strukturah skupin nadzorniki v trenutni krizi niso imeli nobenih pooblastil, saj so zaradi ureditev v ustreznih direktivah morali izbirati med sektorskim ali dopolnilnim nadzorom. Čeprav bi bilo treba celoten pregled Direktive 2002/87/ES opraviti v povezavi z delom G20 na področju finančnih konglomeratov, pa je treba čim prej zagotoviti potrebna nadzorna pooblastila.
(10)
Primerno je, da se zagotovi skladnost med cilji direktiv 2002/87/ES in 98/78/ES. Zato bi bilo treba Direktivo 98/78/ES spremeniti tako, da bo opredeljevala in vključevala mešane finančne holdinge. Za zagotovitev pravočasnega doslednega nadzora bi bilo treba Direktivo 98/78/ES spremeniti, ne glede na to, da se bo kmalu začela uporabljati Direktiva 2009/138/ES, ki bi jo bilo treba spremeniti iz istih razlogov.
(11)
Čeprav bi bilo treba teste izjemnih situacij v bančnih in zavarovalniških podskupinah finančnega konglomerata izvajati redno, je naloga koordinatorja, imenovanega v skladu z Direktivo 2002/87/ES, odločiti ustreznost, parametre in trenutek izvedbe testa izjemnih situacij za posamezni finančni konglomerat kot celoto. Pri testih izjemnih situacij, ki potekajo po vsej Uniji in jih izvajajo ESA v posameznem sektorju, bi morala biti naloga Skupnega odbora zagotoviti, da se testi dosledno izvajajo po vseh sektorjih. Zaradi tega bi morali imeti ESA prek Skupnega odbora možnost, da za teste izjemnih situacij, ki potekajo po vsej Uniji, razvijejo dodatne parametre, s katerimi zajamejo posebna tveganja skupine, ki se običajno pojavijo v finančnih konglomeratih, ter možnost, da objavijo rezultate navedenih testov, kadar to dopušča sektorska zakonodaja. Upoštevati bi se morale izkušnje, pridobljene pri prejšnjih testih izjemnih situacij po vsej Uniji. Testi izjemnih situacij bi morali denimo upoštevati tveganje likvidnosti in solventnosti finančnih konglomeratov.
(12)
Komisija bi morala nadalje razviti skladen in dokončni sistem nadzorovanja finančnih konglomeratov. Prihodnji celotni pregled Direktive 2002/87/ES bi moral zajemati neregulirane osebe, zlasti namenske družbe, in razviti na tveganju temelječo uporabo opustitev, ki so na voljo nadzornikom pri opredelitvi finančnih konglomeratov, hkrati pa zmanjšati njihovo uporabo. Glede na sektorske direktive bi moralo poročilo upoštevati tudi sistemsko pomembne finančne konglomerate, ki so zaradi svojega obsega, medsebojne povezanosti ali zapletenosti posebej občutljivi. Takšni finančni konglomerati bi se morali opredeliti po analogiji z novimi standardi Odbora za finančno stabilnost in Baselskega odbora za bančni nadzor. Komisija bi morala razmisliti tudi o predlogu regulativnih ukrepov na tem področju.
(13)
Primerno je, da se zagotovi skladnost med cilji Direktive 2002/87/ES in Direktive 2006/48/ES. Zaradi tega bi bilo treba Direktivo 2006/48/ES spremeniti, da bo opredeljevala in vključevala mešane finančne holdinge.
(14)
Vnovična razpoložljivost pooblastil na ravni mešanih finančnih holdingov pomeni, da se na tej ravni hkrati uporabljajo nekatere določbe direktiv 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES ali 2009/138/ES. Te določbe so lahko enakovredne, zlasti kar zadeva kakovostne elemente postopkov nadzornih pregledov. Identične zahteve po spodobnosti in primernosti uprave holdingov so na primer navedene v direktivah 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES in 2009/138/ES. Da bi se izognili prekrivanju takšnih določb in zagotovili učinkovit nadzor na najvišji ravni, bi morali nadzorniki imeti možnost, da posamezno določbo uporabijo le enkrat, obenem pa upoštevajo enakovredne določbe vseh drugih veljavnih direktiv. Kadar besedilo določb ni identično, bi jih bilo treba šteti kot enakovredne, kadar so si podobne po vsebini, zlasti pri nadzoru na osnovi tveganja. Nadzorniki bi morali pri presoji o enakovrednosti določb v okviru kolegija preveriti, ali je upoštevano področje uporabe in ali so izpolnjeni cilji vsake od veljavnih direktiv, ne da bi pri tem znižali nadzorne standarde. Pri presojah o enakovrednosti bi morala obstajati možnost, da se razvijajo med spreminjanjem nadzornih okvirov in praks. Zato morajo biti del odprtega razvojnega procesa. Ta proces bi moral omogočati uporabo vsakega primera posebej in pri tem upoštevati vse pomembne značilnosti posamezne skupine. Ustrezno sodelovanje pri nadzoru je ključno za to, da bi po eni strani zagotovili usklajen nadzorni okvir v posamezni skupini, po drugi strani pa enake konkurenčne pogoje vsem finančnim konglomeratom v Uniji. ESA bi morali v ta namen prek Skupnega odbora pripraviti smernice, namenjene konvergenci ocen o enakovrednosti, in si prizadevati za izdajo zavezujočih tehničnih standardov.
(15)
Da bi izboljšali dopolnilni nadzor finančnih subjektov v finančnem konglomeratu, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi s tehnično prilagoditvijo Direktive 2002/87/ES glede opredelitev pojmov, uskladitve terminologije in metod računanja, določenih v navedeni direktivi. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(16)
Ker cilja te direktive, in sicer izboljšanja dopolnilnega nadzora finančnih subjektov v finančnem konglomeratu, države članice ne morejo zadovoljivo uresničiti in ker se ta cilj zaradi obsega in učinkov te direktive lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(17)
Zato bi bilo treba Direktive 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES in 2009/138/ES ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Spremembe Direktive 98/78/ES
Direktiva 98/78/ES se spremeni, kot sledi:
1.
člen 1 se spremeni, kot sledi:
(a)
točka (j) se nadomesti z naslednjim:
„(j)
‚mešani zavarovalni holding‘ pomeni matično podjetje, ki ni zavarovalnica, zavarovalnica države nečlanice, pozavarovalnica, pozavarovalnica države nečlanice, zavarovalni holding ali mešani finančni holding, ki ima med hčerinskimi podjetji vsaj eno zavarovalnico ali pozavarovalnico;“;
(b)
doda se naslednja točka:
„(m)
‚mešani finančni holding‘ pomeni mešani finančni holding, kakor je opredeljen v členu 2(15) Direktive 2002/87/ES;“;
2.
odstavek 2 člena 2 se nadomesti z naslednjim:
„2. Za vsako zavarovalnico ali pozavarovalnico, katere matično podjetje je zavarovalni holding, mešani finančni holding, zavarovalnica ali pozavarovalnica države nečlanice, se uporablja dopolnilni nadzor, kakor je določeno v členu 5(2) ter členih 6, 8 in 10.“;
3.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 2a
Stopnja uporabe v zvezi z mešanimi finančnimi holdingi
1. Če za mešani finančni holding veljajo enakovredne določbe po tej direktivi in po Direktivi 2002/87/ES, zlasti kar zadeva zahteve po nadzoru, ki temelji na tveganju, lahko pristojni organ odgovoren za izvajanje dopolnilnega nadzora po posvetovanju z drugimi ustreznimi pristojnimi organi uporabi samo ustrezno določbo iz Direktive 2002/87/ES za ta mešani finančni holding.
2. Če za mešani finančni holding veljajo enakovredne določbe po tej direktivi in po Direktivi 2006/48/ES, zlasti kar zadeva zahteve po nadzoru, ki temelji na tveganju, lahko organi, pristojni za izvajanje dopolnilnega nadzora v sporazumu s konsolidacijskim nadzornikom v sektorju bančnih in naložbenih storitev, uporabijo samo določbo direktive, povezane z najpomembnejšim sektorjem, kakor je določeno v skladu s členom 3(2) Direktive 2002/87/ES.
3. Pristojni organ, odgovoren za izvajanje dopolnilnega nadzora, obvesti Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (18), (EBA), in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (19), (EIOPA) o sklepih, sprejetih v skladu z odstavkoma 1 in 2. EBA, EIOPA in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (20), prek Skupnega odbora evropskih nadzornih organov (Skupnega odbora) oblikujejo smernice, namenjene združitvi nadzornih postopkov, in razvijejo osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki jih posredujejo Komisiji v treh letih od sprejetja teh smernic.
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 oziroma Uredbe (EU) št. 1095/2010.
4.
odstavek 1 člena 3 se nadomesti z naslednjim:
„1. Izvajanje dopolnilnega nadzora v skladu s členom 2 nikakor ne pomeni, da morajo pristojni organi izvajati nadzor v zvezi s posameznimi zavarovalnicami držav nečlanic, pozavarovalnicami držav nečlanic, zavarovalnimi holdingi, mešanimi finančnimi holdingi ali mešanimi zavarovalnimi holdingi.“;
5.
odstavek 2 člena 4 se nadomesti z naslednjim:
„2. Kadar ima zavarovalnica ali pozavarovalnica z dovoljenjem za opravljanje dejavnosti v dveh ali več državah članicah, za svoje matično podjetje isti zavarovalni holding, zavarovalnico države nečlanice, pozavarovalnico države nečlanice, mešani finančni holding ali mešani zavarovalni holding, se lahko pristojni organi zadevnih držav članic dogovorijo, kateri od njih bo odgovoren za izvajanje dopolnilnega nadzora.“;
6.
člen 10 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 10
Zavarovalni holdingi, mešani finančni holdingi, zavarovalnice države nečlanice in pozavarovalnice države nečlanice
1. V primeru iz člena 2(2) države članice zahtevajo, da se metoda dopolnilnega nadzora uporablja v skladu s Prilogo II. Izračun vključuje vsa povezana podjetja zavarovalnega holdinga, mešanega finančnega holdinga, zavarovalnice države nečlanice ali pozavarovalnice države nečlanice.
2. Če na podlagi izračuna iz odstavka 1 pristojni organi zaključijo, da je ali bi lahko bila ogrožena plačilna sposobnost hčerinske zavarovalnice ali pozavarovalnice zavarovalnega holdinga, mešanega finančnega holdinga, zavarovalnice države nečlanice ali pozavarovalnice države nečlanice, sprejmejo ustrezne ukrepe na ravni te zavarovalnice ali pozavarovalnice.“;
7.
Prilogi I in II se spremenita v skladu z določbami Priloge I k tej direktivi.
Člen 2
Spremembe Direktive 2002/87/ES
Direktiva 2002/87/ES se spremeni:
1.
člena 1 in 2 se nadomestita z naslednjim:
„Člen 1
Vsebina
Ta direktiva določa pravila za dopolnilni nadzor reguliranih oseb, ki so pridobile dovoljenje v skladu s členom 6 Direktive 73/239/EGS, členom 4 Direktive 2002/83/ES (21), členom 5 Direktive 2004/39/ES (22), členom 3 Direktive 2005/68/ES (23), členom 6 Direktive 2006/48/ES (24), členom 5 Direktive 2009/65/ES (25), členom 14 Direktive 2009/138/ES (26) ali členi 6 do 11 Direktive 2011/61/EU (27) ter so del finančnega konglomerata.
Ta direktiva spreminja tudi zadevne sektorske predpise, ki veljajo za subjekte, urejene z navedenimi direktivami.
Člen 2
Opredelitve
Za namene te direktive:
1.
‚kreditna institucija‘ pomeni kreditno institucijo v smislu člena 4(1) Direktive 2006/48/ES;
2.
‚zavarovalnica‘ pomeni zavarovalnico v smislu člena 13(1), (2) ali (3) Direktive 2009/138/ES;
3.
‚investicijsko podjetje‘ pomeni investicijsko podjetje v smislu točke 1 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES, vključno s podjetji iz člena 3(1)(d) Direktive 2006/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o kapitalski ustreznosti investicijskih podjetij in kreditnih institucij (28), ali podjetje, ki ima registriran sedež v tretji državi in bi v okviru Direktive 2004/39/ES potrebovalo dovoljenje, če bi imelo registriran sedež v Uniji;
4.
‚regulirana oseba‘ pomeni kreditno institucijo, zavarovalnico, pozavarovalnico, investicijsko podjetje, družbo za upravljanje ali upravitelja alternativnih investicijskih skladov;
5.
‚družba za upravljanje‘ pomeni družbo za upravljanje v smislu člena 2(1)(b) Direktive 2009/65/ES ali podjetje, ki ima registrirani sedež v tretji državi in bi v okviru navedene direktive potrebovalo dovoljenje, če bi imelo registrirani sedež v Uniji;
5a.
‚upravitelj alternativnih investicijskih skladov‘ pomeni upravitelja alternativnih investicijskih skladov v smislu člena 4(1)(b), (l) in (ab) Direktive 2011/61/EU ali podjetje, ki ima registrirani sedež v tretji državi in bi v okviru navedene direktive potrebovalo dovoljenje, če bi imelo registrirani sedež v Uniji;
6.
‚pozavarovalnica‘ pomeni pozavarovalnico v smislu člena 13(4), (5) ali (6) Direktive 2009/138/ES ali namensko družbo v smislu člena 13(26) Direktive 2009/138/ES;
7.
‚sektorski predpisi‘ pomenijo zakonodajo Unije v zvezi z bonitetnim nadzorom reguliranih oseb, zlasti direktive 2004/39/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES in 2009/138/ES;
8.
‚finančni sektor‘ pomeni sektor, ki ga sestavlja ena ali več naslednjih oseb:
(a)
kreditna institucija, finančna institucija ali družba za pomožne storitve v smislu člena 4(1), (5) ali (21) Direktive 2006/48/ES (v nadaljnjem besedilu skupaj: bančni sektor);
(b)
zavarovalnica, pozavarovalnica ali zavarovalni holding v smislu člena 13(1), (2), (4) ali (5) ali člena 212(1)(f) Direktive 2009/138/ES (v nadaljnjem besedilu skupaj: zavarovalniški sektor);
(c)
investicijsko podjetje v smislu člena 3(1)(b) Direktive 2006/49/ES (v nadaljnjem besedilu skupaj: sektor naložbenih storitev);
9.
‚matično podjetje‘ pomeni nadrejeno podjetje v smislu člena 1 Sedme direktive Sveta 83/349/EGS z dne 13. junija 1983 o konsolidiranih računovodskih izkazih (29) ali vsako podjetje, ki po mnenju pristojnih organov učinkovito izvršuje prevladujoč vpliv nad drugim podjetjem;
10.
‚hčerinsko podjetje‘ pomeni podrejeno podjetje, kakor je opredeljeno v členu 1 Direktive 83/349/EGS ali vsako podjetje, nad katerim matično podjetje po mnenju pristojnih organov izvršuje prevladujoč vpliv, ali vsa hčerinska podjetja takih hčerinskih podjetij;
11.
‚udeležba‘ pomeni udeležbo v smislu prvega stavka člena 17 Četrte direktive Sveta 78/660/EGS z dne 25. julija 1978 o letnih računovodskih izkazih posameznih vrst družb (30) ali neposredno ali posredno lastništvo 20 % ali več glasovalnih pravic ali kapitala podjetja;
12.
‚skupina‘ pomeni skupino podjetij, ki jo sestavlja matično podjetje, njegova hčerinska podjetja in subjekti, v katerih je udeleženo matično podjetje ali njegova hčerinska podjetja, ali podjetja, ki so med seboj povezana v smislu člena 12(1) Direktive 83/349/EGS, vključno z morebitnimi podskupinami;
12a.
‚nadzor‘ pomeni razmerje med matičnim in hčerinskim podjetjem, kakor je določeno v členu 1 Direktive 83/349/EGS, ali podobno razmerje med katero koli fizično ali pravno osebo in podjetjem;
13.
‚tesne povezave‘ pomenijo razmere, v katerih sta dve ali več fizičnih ali pravnih oseb povezani zaradi nadzora ali udeležbe, ali razmere, v katerih sta dve ali več fizični ali pravni osebi trajno povezani z eno in isto osebo prek nadzornega razmerja;
14.
‚finančni konglomerat‘ pomeni skupino ali podskupino, kjer je regulirana oseba na čelu skupine ali podskupine, ali kadar je vsaj eno od hčerinskih podjetij v skupini ali podskupini regulirana oseba, ki izpolnjuje naslednje pogoje:
(a)
kadar je regulirana oseba na čelu skupine ali podskupine:
(i)
je ta oseba matično podjetje osebe v finančnem sektorju, oseba, ki ima udeležbo v osebi iz finančnega sektorja, ali pa oseba, povezana z osebo iz finančnega sektorja v smislu člena 12(1) Direktive 83/349/EGS;
(ii)
najmanj ena oseba v skupini ali podskupini je v zavarovalniškem sektorju in najmanj ena je v bančnem sektorju ali v sektorju naložbenih storitev; in
(iii)
skupinske ali združene dejavnosti oseb v skupini ali podskupini iz zavarovalniškega sektorja in oseb iz bančnega sektorja ter sektorja naložbenih storitev so pomembne v smislu člena 3(2) ali (3) te direktive, ali
(b)
kadar na čelu skupine ali podskupine ni regulirana oseba:
(i)
se dejavnosti skupine ali podskupine opravljajo pretežno v finančnem sektorju v smislu člena 3(1) te direktive;
(ii)
najmanj ena oseba v skupini ali podskupini je v zavarovalniškem sektorju in najmanj ena je v bančnem sektorju ali v sektorju naložbenih storitev; in
(iii)
skupinske ali združene dejavnosti oseb v skupini ali podskupini iz zavarovalniškega sektorja in oseb iz bančnega sektorja ter sektorja naložbenih storitev so pomembne v smislu člena 3(2) ali (3) te direktive;
15.
‚mešani finančni holding‘ pomeni matično podjetje, ki ni regulirana oseba in ki skupaj s svojimi hčerinskimi podjetji, od katerih je vsaj eno regulirana oseba z registriranim sedežem v Uniji, in drugimi osebami sestavlja finančni konglomerat;
16.
‚pristojni organi‘ pomenijo nacionalne organe držav članic, ki so po zakonu ali uredbi pristojni za nadzorovanje kreditnih institucij, zavarovalnic, pozavarovalnic, investicijskih podjetij, družb za upravljanje ali upraviteljev alternativnih investicijskih skladov bodisi na ravni posameznega podjetja ali na ravni skupine;
17.
‚ustrezni pristojni organi‘ pomenijo:
(a)
pristojne organe držav članic, ki so odgovorni za sektorski skupinski nadzor katere koli regulirane osebe v finančnem konglomeratu, zlasti končnega matičnega podjetja sektorja;
(b)
koordinatorja, ki je imenovan v skladu s členom 10, če to ni nobeden od organov iz točke (a);
(c)
druge zadevne pristojne organe, kjer je to po mnenju organov iz točk (a) in (b) ustrezno;
18.
‚posli v skupini‘ pomenijo vse posle, pri katerih so regulirane osebe v finančnem konglomeratu posredno ali neposredno odvisne od drugih podjetij v isti skupini ali od katere koli fizične ali pravne osebe, ki je tesno povezana s podjetji v tej skupini in se nanje zanašajo glede izpolnjevanja pogodbenih in drugih obveznosti, proti plačilu in brez plačila;
19.
‚koncentracija tveganja‘ pomeni vsako izpostavljenost tveganju z možnostjo izgube, ki je dovolj velika, da lahko na splošno ogrozi solventnost ali finančni položaj reguliranih oseb v finančnem konglomeratu; tako izpostavljenost lahko povzroči tveganje nasprotne stranke/kreditno tveganje, naložbeno tveganje, zavarovalniško tveganje, tržno tveganje, druge vrste tveganja ali kombinacija in medsebojno vplivanje tveganj.
Do začetka veljavnosti regulativnih tehničnih standardov, sprejetih v skladu s členom 21a(1)(b), se v mnenju iz točke 17(c) zlasti upošteva tržni delež reguliranih oseb finančnega konglomerata v drugih državah članicah, še posebej če presega 5 %, in pomembnost, ki ga ima v finančnem konglomeratu katera koli regulirana oseba, ustanovljena v drugi državi članici.
2.
člen 3 se spremeni, kot sledi:
(a)
odstavki 1, 2 in 3 se nadomestijo z naslednjim:
„1. Da bi določili, ali se dejavnosti skupine pretežno opravljajo v finančnem sektorju v smislu člena 2(14)(b)(i), bi moral količnik med bilančno vsoto reguliranih in nereguliranih oseb v finančnem sektorju v skupini in bilančno vsoto skupine kot celote presegati 40 %.
2. Da bi določili, ali so dejavnosti v različnih finančnih sektorjih pomembne v smislu člena 2(14)(a)(iii) ali (14)(b)(iii), bi moral za vsak finančni sektor povprečni količnik skupne bilančne vsote tega finančnega sektorja v primerjavi z bilančno vsoto vseh oseb vsega finančnega sektorja v skupini in količnik zahtevanega minimalnega kapitala istega finančnega sektorja in skupnega zahtevanega minimalnega kapitala vseh oseb vsega finančnega sektorja v skupini presegati 10 %.
Za namene te direktive je najmanjši finančni sektor v finančnem konglomeratu sektor z najnižjim povprečjem, najpomembnejši finančni sektor v finančnem konglomeratu pa je sektor z najvišjim povprečjem. Za izračunavanje povprečja in merjenja najmanjšega in najpomembnejšega finančnega sektorja se bančni sektor in sektor naložbenih storitev obravnavata skupaj.
Družbe za upravljanje se dodajo sektorju, ki mu pripadajo v skupini. Če ne pripadajo nobenemu sektorju v skupini izključno, se dodajo najmanjšemu finančnemu sektorju.
Upravitelji alternativnih investicijskih skladov se dodajo sektorju, ki mu pripadajo v skupini. Če ne pripadajo nobenemu sektorju v skupini izključno, se dodajo najmanjšemu finančnemu sektorju.
3. Medsektorske dejavnosti se tudi štejejo za pomembne v smislu člena 2(14)(a)(iii) ali (14)(b)(iii), če bilančna vsota najmanjšega finančnega sektorja v skupini presega 6 milijard EUR.
Če skupina ne doseže praga iz odstavka 2 tega člena, se ustrezni pristojni organi lahko z medsebojnim dogovorom odločijo, da skupine ne bodo šteli za finančni konglomerat. Odločijo se lahko tudi, da ne bodo uporabili določb členov 7, 8 ali 9, če menijo, da vključitev skupine v obseg te direktive ali uporaba teh določb ni potrebna ali bi bila glede na cilje dopolnilnega nadzora neustrezna ali zavajajoča.
Ustrezni pristojni organi obvestijo druge pristojne organe o odločitvah, sprejetih v skladu s tem odstavkom, in jih, razen v izrednih razmerah, tudi objavijo.
3a. Če skupina doseže prag iz odstavka 2 tega člena, najmanjši sektor pa ne presega 6 milijard EUR, se ustrezni pristojni organi lahko z medsebojnim dogovorom odločijo, da skupine ne bodo šteli za finančni konglomerat. Odločijo se lahko tudi, da ne bodo uporabili določb členov 7, 8 ali 9, če menijo, da vključitev skupine v obseg te direktive ali uporaba teh določb ni potrebna ali bi bila glede na cilje dopolnilnega nadzora neustrezna ali zavajajoča.
Ustrezni pristojni organi obvestijo druge pristojne organe o odločitvah, sprejetih v skladu s tem odstavkom, in jih, razen v izrednih razmerah, tudi objavijo.“;
(b)
odstavek 4 se spremeni:
(i)
točka (a) se nadomesti z naslednjim:
„(a)
izločijo osebo pri izračunavanju količnikov v primerih, ki so navedeni v členu 6(5), razen če oseba ni bila preseljena iz države članice v tretjo državo in dokazi pričajo, da je oseba zamenjala sedež, da bi se izognila pravni ureditvi.“;
(ii)
doda se naslednja točka:
„(c)
izključijo eno ali več udeležb v manjšem sektorju, če so takšne udeležbe odločilne za identifikacijo finančnega konglomerata, in so skupno zanemarljive glede na cilje dopolnilnega nadzora.“;
(c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Za uporabo odstavkov 1 in 2 lahko ustrezni pristojni organi v izjemnih primerih in na podlagi medsebojnega dogovora nadomestijo kriterij bilančne vsote z enim ali več sledečimi parametri ali dodajo enega ali več parametrov, če menijo, da so parametri zelo pomembni za dopolnilni nadzor iz te direktive: sestava prihodkov, zunaj bilančne dejavnosti, skupna upravljana sredstva.“;
(d)
dodata se naslednja odstavka:
„8. Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (31), (EBA), Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (32), (EIOPA), in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (33), (ESMA) (ESA) prek Skupnega odbora organov ESA (Skupni odbor) izdajo skupne smernice, namenjene konvergenci nadzornih postopkov pri uporabi odstavkov 2, 3, 3a, 4 in 5 tega člena.
9. Pristojni organi vsako leto ponovno ocenijo opustitev uporabe dopolnilnega nadzora in pregledajo količinske kazalnike, določene v tem členu, ter ocene na podlagi tveganja, ki se uporabljajo za finančne skupine.
3.
člen 4 se spremeni, kot sledi:
(a)
drugi pododstavek odstavka 1 se nadomesti z naslednjim:
„V ta namen:
-
pristojni organi, ki so izdali dovoljenja za opravljanje poslov reguliranim osebam v skupini, tesno sodelujejo,
-
če pristojni organ sodi, da je regulirana oseba, ki mu je ta pristojni organ izdal dovoljenje za opravljanje poslov, članica skupine, ki bi lahko bila finančni konglomerat, ki ga kot takega še niso prepoznali v skladu s to direktivo, pristojni organ o svojem mnenju obvesti druge zadevne pristojne organe in Skupni odbor.“;
(b)
drugi pododstavek odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:
„Koordinator obvesti tudi pristojne organe, ki so izdali dovoljenje za opravljanje poslov reguliranim osebam v skupini, pristojne organe države članice, v kateri je sedež mešanega finančnega holdinga, ter Skupni odbor.“;
(c)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Skupni odbor na svojem spletnem mestu objavi in redno posodablja seznam finančnih konglomeratov, opredeljenih v skladu s členom 2(14). Te informacije so dostopne prek spletne povezave na vseh spletnih mestih organov ESA.
Ime vsake regulirane osebe iz člena 1, ki je del finančnega konglomerata, se doda na sezam, ki ga skupni odbor objavi na svojem spletnem mestu in ga redno posodablja.“;
4.
člen 5 se spremeni, kot sledi:
(a)
točka (b) odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:
„(b)
vsaka regulirana oseba, katere matično podjetje je mešani finančni holding s sedežem v Uniji;“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Vsaka regulirana oseba, ki ni predmet dopolnilnega nadzora v skladu z odstavkom 2 in katerega matično podjetje je regulirana oseba ali mešani finančni holding s sedežem v tretji državi, je predmet dopolnilnega nadzora na ravni finančnega konglomerata v obsegu in na način, ki ga predpisuje člen 18.“;
(c)
drugi pododstavek odstavka 4 se nadomesti z naslednjim:
„Za uporabo takega dopolnilnega nadzora mora biti vsaj en subjekt regulirana oseba iz člena 1 in pogoji iz člena 2(14)(a)(ii) ali (14)(b)(ii) in člena 2(14)(a)(iii) ali (14)(b)(iii) morajo biti izpolnjeni. Ustrezni pristojni organi pri odločanju upoštevajo cilje dopolnilnega nadzora, kakor jih predvideva ta direktiva.“;
5.
odstavka 3 in 4 člena 6 se nadomestita z naslednjim:
„3. Za izračunavanje zahtevane kapitalske ustreznosti iz prvega pododstavka odstavka 2 so v obseg dopolnilnega nadzora v skladu s Prilogo I vključene naslednje osebe:
(a)
kreditna institucija, finančna institucija ali družba za pomožne storitve;
(b)
zavarovalnica, pozavarovalnica ali zavarovalni holding;
(c)
investicijsko podjetje;
(d)
mešani finančni holding.
4. Pri izračunavanju dopolnilnih zahtev kapitalske ustreznosti za finančni konglomerat z uporabo metode 1 (Računovodska konsolidacija) iz Priloge I k tej direktivi se kapital in zahtevani minimalni kapital oseb v skupini izračunajo z uporabo ustreznih sektorskih predpisov o načinu in obsegu konsolidacije, kakor je določeno zlasti v členih 133 in 134 Direktive 2006/48/ES in členu 221 Direktive 2009/138/ES.
Pri uporabi metode 2 (Odbitki in združevanja) iz Priloge I se pri izračunavanju upošteva delež vpisanega kapitala, ki je neposredno ali posredno v lasti matičnega podjetja ali podjetja, ki je udeleženo v drugi osebi v skupini.“;
6.
člen 7 se spremeni, kot sledi:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Do nadaljnje uskladitve zakonodaje Unije lahko države članice določijo količinske omejitve ali za to pooblastijo svoje pristojne organe, ali sprejmejo druge nadzorne ukrepe, ki bodo dosegali cilje dopolnilnega nadzora glede na kakršno koli koncentracijo tveganja na ravni finančnega konglomerata.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„5. Organi ESA prek Skupnega organa izdajo skupne smernice, namenjene konvergenci nadzornih postopkov pri dopolnilnem nadzoru koncentracije tveganja, kakor je določeno v odstavkih od 1 do 4 tega člena. Da bi se izognili podvajanju, smernice zagotavljajo usklajenost uporabe nadzornih orodij iz tega člena z uporabo členov 106 do 118 Direktive 2006/48/ES in člena 244 Direktive 2009/138/ES. Organi izdajo posebne skupne smernice o uporabi odstavkov 1 do 4 tega člena za udeležbe finančnega konglomerata v primerih, kadar določbe nacionalnega prava družb ovirajo uporabo člena 14(2) te direktive.“;
7.
člen 8 se spremeni, kot sledi:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Do nadaljnje uskladitve zakonodaje Unije lahko države članice določijo količinske in kakovostne omejitve ali za to pooblastijo svoje pristojne organe, ali sprejmejo druge nadzorne ukrepe, ki bodo dosegali cilje dopolnilnega nadzora glede na posle v skupini med reguliranimi osebami v finančnem konglomeratu.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„5. Organi ESA prek Skupnega organa izdajo skupne smernice, namenjene konvergenci nadzornih postopkov pri dopolnilnem nadzoru poslov v skupini, kakor je določeno v odstavkih od 1 do 4 tega člena. Da bi se izognili podvajanju, smernice zagotavljajo usklajenost uporabe nadzornih orodij iz tega člena z uporabo člena 245 Direktive 2009/138/ES. Organi izdajo posebne skupne smernice o uporabi odstavkov 1 do 4 tega člena za udeležbe finančnega konglomerata v primerih, kadar določbe nacionalnega prava družb ovirajo uporabo člena 14(2) te direktive.“;
8.
člen 9 se spremeni:
(a)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim:
„4. Države članice zagotovijo, da so v vseh podjetjih, ki so po členu 5 zajeta v obseg dopolnilnega nadzora, ustrezni mehanizmi notranjih kontrol za pripravo vseh podatkov, ki so pomembni za dodatni nadzor.
Države članice zahtevajo, naj regulirane osebe na ravni finančnega konglomerata svojim pristojnim organom redno posredujejo podrobnosti o svoji pravni strukturi, upravljanju in organizacijski strukturi, prav tako za vse regulirane osebe, neregulirana hčerinska podjetja in pomembne podružnice.
Države članice zahtevajo, naj regulirane osebe na ravni finančnega konglomerata v celoti ali s sklicevanjem na enakovredne informacije letno objavljajo opis svoje pravne strukture, upravljanja in organizacijske strukture.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„6. Pristojni organi uskladijo uporabo dopolnilnega nadzora mehanizmov notranjega nadzora in postopkov upravljanja tveganja iz tega člena s postopkom nadzornega pregleda iz člena 124 Direktive 2006/48/ES in člena 248 Direktive 2009/138/ES. V ta namen organi ESA prek Skupnega odbora izdajo skupne smernice, namenjene konvergenci nadzornih postopkov pri dopolnilnem nadzoru mehanizmov notranjega nadzora in postopkov obvladovanja tveganja iz tega člena ter skladnosti s postopkom nadzornega pregleda iz člena 124 Direktive 2006/48/ES in člena 248 Direktive 2009/138/ES. Organi izdajo posebne skupne smernice za uporabo tega člena za udeležbe finančnega konglomerata v primerih, ko določbe nacionalnega prava družb ovirajo uporabo člena 14(2) te direktive.“;
9.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 9b
Testiranje izjemnih situacij
1. Države članice lahko od koordinatorja zahtevajo, naj zagotovi ustrezna in redna testiranja izjemnih situacij na ravni posameznega finančnega konglomerata. Zahtevajo, naj ustrezni pristojni organi v celoti sodelujejo s koordinatorjem.
2. Za testiranje izjemnih situacij po vsej Uniji lahko organi ESA prek Skupnega odbora in v sodelovanju z Evropskim odborom za sistemska tveganja, ustanovljenim z Uredbo (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o makrobonitetnem nadzoru nad finančnim sistemom Evropske unije in ustanovitvi Evropskega odbora za sistemska tveganja (34), razvije dodatne parametre, ki bodo zajemali posebna tveganja, povezana s finančnimi konglomerati v skladu z Uredbo (EU) št. 1093/2010, Uredbo (EU) št. 1094/2010 in Uredbo (EU) št. 1095/2010. Koordinator sporoči rezultate testiranja izjemnih situacij Skupnemu odboru.
10.
člen 10(2)(b) se spremeni, kot sledi:
(a)
prvi odstavek točke (ii) se nadomesti z naslednjim:
„(ii)
kadar je isti mešani finančni holding matično podjetje za vsaj dve regulirani osebi z registriranim sedežem v Uniji in ima ena od teh oseb dovoljenje za opravljanje poslov v državi članici, v kateri je sedež mešanega finančnega holdinga, nalogo koordinatorja opravlja pristojni organ tiste regulirane osebe, ki ima dovoljenje za opravljanje poslov v tej državi članici.“;
(b)
točka (iii) se nadomesti z naslednjim:
„(iii)
kadar je isti mešani finančni holding matično podjetje za vsaj dve regulirani osebi z registriranim sedežem v Uniji in nobena od teh oseb nima dovoljenja za opravljanje poslov v državi članici, v kateri je sedež mešanega finančnega holdinga, nalogo koordinatorja opravlja pristojni organ, ki je izdal dovoljenje regulirani osebi z največjo bilančno vsoto v najpomembnejšem finančnem sektorju;“;
11.
člen 11 se spremeni:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Ne glede na možnost prenosa določenih nadzornih pristojnosti in odgovornosti, ki jo predpisujejo zakonodajni akti Unije, prisotnost koordinatorja, ki so mu dodeljene različne naloge glede dopolnilnega nadzora reguliranih oseb v finančnem konglomeratu, ne vpliva na naloge in odgovornosti pristojnih organov, ki jih predpisujejo sektorski predpisi.“;
(b)
doda se naslednji odstavek:
„4. Zaradi zahtevanega sodelovanja iz tega oddelka in opravljanja nalog, navedenih v odstavkih 1, 2 in 3 tega člena ter členu 12, ter v skladu z zahtevami po zaupnosti in skladnosti z zakonodajo Unije se po potrebi zagotovi ustrezno usklajevanje in sodelovanje z ustreznimi nadzornimi organi tretjih držav, in sicer prek kolegijev, ustanovljenih v skladu s členom 131a Direktive 2006/48/ES ali členom 248(2) Direktive 2009/138/ES.
Ureditev usklajevanja iz drugega pododstavka odstavka 1 je posebej upoštevana v pisni ureditvi usklajevanja na podlagi člena 131 Direktive 2006/48/ES ali člena 248 Direktive 2009/138/ES. Koordinator kot predsedujoči kolegiju, ustanovljenemu v skladu s členom 131a Direktive 2006/48/ES ali členom 248(2) Direktive 2009/138/ES, odloči, kateri drugi pristojni organi lahko sodelujejo na sestanku ali pri kakršni koli dejavnosti kolegija.“;
12.
točka (a) drugega pododstavka člena 12(1) se nadomesti z naslednjim:
„(a)
identifikaciji pravne sestave, upravljanja in organizacijske strukture skupine tudi za vse regulirane osebe, neregulirana hčerinska podjetja in pomembne podružnice finančnega konglomerata, lastnike kvalificiranih deležev na končni matični ravni, kot tudi pristojnih organov reguliranih oseb v skupini;“;
13.
v členu 12a se doda naslednji odstavek:
„3. Koordinatorji Skupnemu odboru posredujejo informacije iz člena 9(4) in točke (a) drugega pododstavka člena 12(1). Skupni odbor da pristojnim organom na voljo informacije o pravni, upravljalni in organizacijski strukturi finančnih konglomeratov.“;
14.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 12b
Skupne smernice
1. Organi ESA prek Skupnega odbora razvijejo skupne smernice o tem, kako naj pristojni organ izvaja ocene finančnih konglomeratov na podlagi tveganja. Te skupne smernice zlasti zagotovijo, da ocene na podlagi tveganja vključujejo ustrezna orodja, da bi ocenili skupinska tveganja, ki nastajajo zaradi finančnih konglomeratov.
2. Organi ESA prek Skupnega odbora izdajo skupne smernice, katerih namen je razviti nadzorne postopke, ki bodo omogočali, da bo dopolnilni nadzor mešanih finančnih holdingov ustrezno dopolnil skupinski nadzor v skladu z direktivama 98/78/ES in 2009/138/ES ali po potrebi konsolidirani nadzor v skladu z Direktivo 2006/48/ES. Te smernice omogočajo, da se v nadzor vključijo vsa pomembna tveganja, obenem pa onemogoči morebitno podvajanje nadzora in bonitetnih ocen.“;
15.
člen 18 se spremeni, kot sledi:
(a)
naslov se nadomesti z naslednjim:
„Matična podjetja v tretjih državah“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Pristojni organi lahko uporabijo druge metode, ki zagotavljajo ustrezen dopolnilni nadzor nad reguliranimi osebami v finančnem konglomeratu. Te metode mora odobriti koordinator po posvetu z drugimi ustreznimi pristojnimi organi. Pristojni organi lahko predvsem zahtevajo ustanovitev mešanega finančnega holdinga s sedežem v Uniji in uporabijo to direktivo za regulirane osebe v finančnem konglomeratu, na čelu katerega je ta holding. Pristojni organi zagotovijo, da se s temi metodami doseže cilj dodatnega nadzora iz te direktive in o tem obvestijo druge udeležene pristojne organe in Komisijo.“;
16.
člen 19 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 19
Sodelovanje s pristojnimi organi tretjih držav
Člen 39(1) in (2) Direktive 2006/48/ES, člen 10a Direktive 98/78/ES in člen 264 Direktive 2009/138/ES se smiselno uporabijo za pogajanja o sporazumih z eno ali več tretjimi državami glede načina izvajanja dopolnilnega nadzora reguliranih oseb v finančnem konglomeratu.“;
17.
naslov poglavja III se nadomesti z naslednjim:
18.
člen 20 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 20
Pooblastila, prenesena na Komisijo
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 21c v zvezi s tehničnimi prilagoditvami te direktive na naslednjih področjih:
(a)
natančnejša formulacija opredelitev, navedenih v členu 2, da bi se tako pri uporabi te direktive upošteval razvoj dogodkov na finančnih trgih;
(b)
uskladitev izrazoslovja in oblikovanje opredelitev v tej direktivi v skladu z naknadnimi pravnimi akti Unije o reguliranih osebah in z njimi povezanih zadevah;
(c)
natančnejša opredelitev izračunskih metod, navedenih v Prilogi I, ki bo upoštevala napredek na finančnih trgih in razvoj tehnik presojanja.
Navedeni ukrepi ne vključujejo vsebine prenesenih pooblastil, podeljenih Komisiji v zvezi s postavkami iz člena 21a.“;
19.
odstavki 2, 3 in 5 člena 21 se črtajo;
20.
člen 21a se spremeni:
(a)
v prvem pododstavku odstavka 1 se doda naslednja točka:
„(d)
členom 6(2), da se zagotovi enoten format (z navodili) ter določi pogostost in po potrebi rok poročanja.“;
(b)
vstavi se naslednji odstavek:
„1a. Da bi zagotovili dosledno uporabo členov 2, 7 in 8 ter Priloge II, organi ESA prek Skupnega odbora razvijejo osnutek regulativnih tehničnih standardov za določitev natančnejše oblikovane opredelitve iz člena 2 in uskladitev določb, sprejetih v skladu s členoma 7 in 8 ter Prilogo II.
Skupni odbor do 1. januarja 2015 Komisiji predloži te osnutke regulativnih tehničnih standardov.
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 oziroma Uredbe (EU) št. 1095/2010.“;
(c)
doda se naslednji odstavek:
„3. Dve leti po sprejetju izvedbenih tehničnih standardov v skladu z odstavkom 2(a) države članice zahtevajo enotni format ter določijo pogostost in roke za poročanje o izračunih iz tega člena.“;
21.
v poglavju III se dodajo naslednji členi:
„Člen 21b
Skupne smernice
Organi ESA prek Skupnega odbora izdajo skupne smernice iz člena 3(8), člena 7(5), člena 8(5), člena 9(6), tretjega pododstavka člena 11(1), člena 12b in člena 21(4) v skladu s postopkom, določenim v členu 56 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 oziroma Uredbe (EU) št. 1095/2010.
Člen 21c
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo iz člena 20 se prenese na Komisijo za obdobje štirih let od 9. decembra 2011. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu vsaj šest mesecev pred koncem štiriletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet temu podaljšanju nasprotuje vsaj tri mesece pred koncem vsakega obdobja.
3. Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče prenos pooblastila iz člena 20. Z odločitvijo o preklicu prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi, preneha veljati. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 20, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku treh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu, ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za tri mesece.“;
22.
prvi pododstavek člena 30 se nadomesti z naslednjim:
„Do nadaljnje uskladitve sektorskih predpisov države članice predpisujejo vključitev družb za upravljanje v naslednjih primerih:
(a)
med konsolidiranim nadzorom kreditnih institucij in investicijskih družb ali med dopolnilnim nadzorom zavarovalnic v zavarovalni skupini;
(b)
če je skupina finančni konglomerat, med dopolnilnim nadzorom v smislu te direktive, in
(c)
pri postopku identifikacije v skladu s členom 3(2).“;
23.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 30a
Upravitelji alternativnih investicijskih skladov
1. Do nadaljnje uskladitve sektorskih predpisov države članice predpisujejo vključitev upraviteljev alternativnih investicijskih skladov v naslednjih primerih:
(a)
med konsolidiranim nadzorom kreditnih institucij in investicijskih družb ali med dopolnilnim nadzorom zavarovalnic v zavarovalni skupini;
(b)
če je skupina finančni konglomerat, med dopolnilnim nadzorom v smislu te direktive, in
(c)
pri postopku identifikacije v skladu s členom 3(2).
2. Za uporabo odstavka 1 države članice določijo ali pooblastijo svoje pristojne organe, da odločijo, po katerih sektorskih predpisih (bančništvo, zavarovalništvo ali sektor naložbenih storitev) se upravitelji alternativnih investicijskih skladov vključijo v konsolidirani ali dopolnilni nadzor iz točke (a) odstavka 1. Za namene tega odstavka se zadevna sektorska pravila o obliki in obsegu vključitve finančnih institucij smiselno uporabljajo tudi za upravitelje alternativnih investicijskih skladov. Za namene dopolnilnega nadzora iz točke (b) odstavka 1 štejejo upravitelji alternativnih investicijskih skladov za del tistega sektorja, v katerega so vključeni zaradi določb iz točke (a) odstavka 1.
Če je upravitelj alternativnih investicijskih skladov del finančnega konglomerata, se za namene te direktive vsak sklic na regulirane osebe in vsak sklic na pristojne organe in ustrezne pristojne organe razume, kot da vključuje upravitelje alternativnih investicijskih skladov in pristojne organe, pooblaščene za njihovo nadzorovanje. To se smiselno uporablja za skupine iz točke (a) odstavka 1.“;
24.
Priloga I se spremeni v skladu z določbami Priloge II te direktive.
Člen 3
Spremembe Direktive 2006/48/ES
Direktiva 2006/48/ES se spremeni, kot sledi:
1.
odstavek 2 člena 1 se nadomesti z naslednjim:
„2. Člen 39 in členi 124 do 143 se uporabljajo za finančne holdinge, mešane finančne holdinge in mešane holdinge s sedežem v Uniji.“;
2.
člen 4 se spremeni, kot sledi:
(a)
točke 14 do 17 se nadomestijo in doda se točka 17a, kot sledi:
„14.
‚nadrejena kreditna institucija v državi članici‘ pomeni kreditno institucijo, ki ima podrejeno družbo, ki je kreditna institucija ali finančna institucija, ali ki je udeležena v taki instituciji in ki sama ni podrejena družba druge kreditne institucije z dovoljenjem v isti državi članici, ali finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v isti državi članici;
15.
‚nadrejeni finančni holding v državi članici‘ pomeni finančni holding, ki sam ni podrejena družba kreditne institucije z dovoljenjem v isti državi članici ali finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v isti državi članici;
15a.
‚nadrejeni mešani finančni holding v državi članici‘ pomeni mešani finančni holding, ki sam ni podrejena družba kreditne institucije z dovoljenjem v isti državi članici ali finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v isti državi članici;
16.
‚nadrejena kreditna institucija EU‘ pomeni nadrejeno kreditno institucijo v državi članici, ki ni podrejena družba druge kreditne institucije z dovoljenjem v kateri koli državi članici oziroma finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v kateri koli državi članici;
17.
‚nadrejeni finančni holding EU‘ pomeni nadrejeni finančni holding v državi članici, ki ni podrejena družba kreditne institucije z dovoljenjem v kateri koli državi članici ali katerega koli drugega finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v kateri koli državi članici;
17a.
‚nadrejeni mešani finančni holding EU‘ pomeni nadrejeni mešani finančni holding v državi članici, ki ni podrejena družba kreditne institucije z dovoljenjem v kateri koli državi članici ali katerega koli drugega finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v kateri koli drugi državi članici;“;
(b)
vstavi se naslednja točka:
„19a.
‚mešani finančni holding‘ pomeni mešani finančni holding, kakor je opredeljen v členu 2(15) Direktive 2002/87/ES;“;
(c)
točka 48 se nadomesti z naslednjim:
„48.
‚konsolidacijski nadzornik‘ pomeni pristojni organ, odgovoren za izvajanje nadzora na konsolidirani osnovi nadrejenih kreditnih institucij EU in kreditnih institucij, ki jih obvladujejo nadrejeni finančni holdingi EU ali nadrejeni mešani finančni holdingi EU;“;
3.
člen 14 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 14
Vsako dovoljenje se priglasi EBA. Naziv vsake kreditne institucije, kateri je bilo izdano dovoljenje, se vpiše na seznam; EBA ta seznam objavi na svoji spletni strani in ga redno posodablja. Pristojni organ, odgovoren za nadzor na konsolidirani osnovi zagotovi zadevnim pristojnim organom in EBA vse informacije v zvezi z bančno skupino v skladu s členom 12(3), členom 22(1) in členom 73(3), zlasti v zvezi s pravno strukturo skupine ter upravljanjem in organizacijsko strukturo skupine.“;
4.
člen 39 se spremeni, kot sledi:
(a)
točka (b) odstavka 1 se nadomesti z naslednjim:
„(b)
kreditnimi institucijami, ustanovljenimi v tretjih državah, katerih nadrejene družbe, bodisi da gre za kreditne institucije ali finančne holdinge ali mešane finančne holdinge, imajo sedež v Uniji.“;
(b)
točka (a) odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:
„(a)
da lahko pristojni organi držav članic pridobijo informacije, potrebne za nadzor na osnovi konsolidiranega finančnega stanja kreditnih institucij ali finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov, ki so v Uniji in imajo podrejene družbe, te pa so kreditne institucije ali finančne institucije s sedežem v tretjih državah, ali, če imajo kapitalske udeležbe v takih institucijah;“;
5.
odstavek 2 člena 69 se nadomesti z naslednjim:
„2. Države članice lahko izvajajo možnost, predvideno v odstavku 1, če je nadrejena družba finančni holding ali mešani finančni holding s sedežem v isti državi članici kakor kreditna institucija, pod pogojem, da se nad njim izvaja enak nadzor kot nad kreditnimi institucijami in zlasti, da zanj veljajo standardi, določeni v členu 71(1).“;
6.
odstavek 2 člena 71 se nadomesti z naslednjim:
„2. Brez vpliva na člene 68, 69 in 70, kreditne institucije, ki jih obvladuje nadrejeni finančni holding v državi članici ali nadrejeni mešani finančni holding v državi članici, izpolnjujejo obveznosti iz členov 75, 120, 123 in oddelka 5 na podlagi konsolidiranega finančnega stanja navedenega finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, v obsegu in na način, ki sta določena v členu 133.
Če nadrejeni finančni holding v državi članici ali nadrejeni mešani finančni holding v državi članici obvladuje več kakor eno kreditno institucijo, se prvi pododstavek uporablja samo za kreditno institucijo, za katero se uporablja nadzor na konsolidirani osnovi v skladu s členoma 125 in 126.“;
7.
odstavek 2 člena 72 se nadomesti z naslednjim:
„2. Kreditne institucije, ki jih obvladuje nadrejeni finančni holding EU ali nadrejeni mešani finančni holding EU, izpolnjujejo obveznosti iz poglavja 5 na podlagi konsolidiranega finančnega stanja navedenega finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga.
Pomembne podrejene družbe nadrejenih finančnih holdingov EU ali nadrejenih mešanih finančnih holdingov EU razkrijejo informacije, določene v točki 5 dela 1 Priloge XII, na individualni ali subkonsolidirani osnovi.“;
8.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 72a
1. Če za mešani finančni holding veljajo enake določbe po tej direktivi in po Direktivi 2002/87/ES, zlasti kar zadeva nadzor, ki temelji na tveganju, lahko konsolidacijski nadzornik, po posvetovanju z drugimi pristojnimi organi, odgovornimi za nadzor podrejenih družb, za ta mešani finančni holding uporabi samo ustrezno določbo iz Direktive 2002/87/ES.
2. Če za mešani finančni holding veljajo enake določbe po tej direktivi in po Direktivi 2009/138/ES, zlasti kar zadeva nadzor, ki temelji na tveganju, lahko konsolidacijski nadzornik v dogovoru z nadzornikom skupine v zavarovalniškem sektorju za ta mešani finančni holding uporabi samo določbo direktive, povezane z najpomembnejšim finančnim sektorjem, kakor je določeno v členu 3(2) Direktive 2002/87/ES.
3. Konsolidacijski nadzornik obvesti EBA in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (35), (EIOPA), o sklepih, sprejetih na podlagi odstavkov 1 in 2 tega člena. EBA, EIOPA in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (36), (ESMA), prek Skupnega odbora Evropskih nadzornih organov (‚Skupni odbor‘) oblikujejo smernice, namenjene združitvi nadzornih postopkov, in razvijejo osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki jih posredujejo Komisiji v treh letih od sprejetja teh smernic.
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 oziroma Uredbe (EU) št. 1095/2010.
9.
odstavek 2 člena 73 se nadomesti z naslednjim:
„2. Pristojni organi zahtevajo, da podrejene kreditne institucije izpolnjujejo zahteve iz členov 75, 120 in 123 ter oddelka 5 te direktive na subkonsolidirani osnovi, če imajo navedene kreditne institucije ali njihove nadrejene družbe v primerih, kadar je ta nadrejena družba finančni holding ali mešani finančni holding s sedežem v tretji državi, podrejeno družbo, ki je kreditna institucija ali finančna institucija ali družba za upravljanje s premoženjem, kakor je opredeljeno v členu 2(5) Direktive 2002/87/ES, ali če so udeležene v takem podjetju.“;
10.
točka (a) člena 80(7) se nadomesti z naslednjim:
„(a)
nasprotna stranka je institucija ali finančni holding ali mešani finančni holding, finančna institucija, družba za upravljanje s premoženjem ali podjetje za pomožne storitve, za katero se uporabljajo ustrezne zahteve skrbnega in varnega poslovanja;“;
11.
člen 84 se spremeni, kot sledi:
(a)
drugi pododstavek odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:
„Če nadrejena kreditna institucija EU in njene podrejene družbe ali nadrejeni finančni holding EU ali nadrejeni mešani finančni holding EU in njegove podrejene družbe enotno uporabljajo pristop IRB, lahko pristojni organi dovolijo, da nadrejena družba in njene podrejene družbe skupaj izpolnjujejo minimalne zahteve iz dela 4 Priloge VII.“;
(b)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim:
„6. Če nameravajo nadrejena kreditna institucija EU in njene podrejene družbe ali nadrejeni finančni holding EU in njegove podrejene družbe ali nadrejeni mešani finančni holding EU in njegove podrejene družbe uporabljati pristop IRB, pristojni organi različnih pravnih oseb tesno sodelujejo, kakor je predvideno v členih od 129 do 132.“;
12.
točka (e) člena 89(1) se nadomesti z naslednjim:
„(e)
izpostavljenosti kreditne institucije do nasprotne stranke, ki je njena nadrejena družba, podrejena družba ali podrejena družba njene nadrejene družbe, če je nasprotna stranka institucija ali finančni holding, mešani finančni holding, finančna institucija, družba za upravljanje s premoženjem ali podjetje za pomožne storitve, za katerega veljajo ustrezne bonitetne zahteve ali povezano podjetje v smislu člena 12(1) Direktive 83/349/EGS in izpostavljenosti med kreditnimi institucijami, ki izpolnjujejo zahteve iz člena 80(8);“;
13.
odstavka 3 in 4 člena 105 se nadomestita z naslednjim:
„3. Če nameravajo nadrejena kreditna institucija EU in njene podrejene družbe ali podrejene družbe nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU uporabljati napredni pristop za merjenje operativnega tveganja, pristojni organi različnih pravnih oseb tesno sodelujejo, kakor je predvideno v členih od 129 do 132. Vloga vsebuje elemente, navedene v delu 3 Priloge X.
4. Če nadrejena kreditna institucija EU in njene podrejene družbe ali podrejene družbe nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU uporabljajo enotni napredni pristop za merjenje operativnega tveganja, lahko pristojni organi dovolijo, da nadrejena družba in njene podrejene družbe skupaj izpolnjujejo kvalifikacijske kriterije iz dela 3 Priloge X.“;
14.
odstavek 2 člena 122a se nadomesti z naslednjim:
„2. Če nadrejena kreditna institucija EU ali nadrejeni finančni holding EU ali nadrejeni mešani finančni holding EU ali ena izmed njihovih podrejenih družb kot originator ali sponzor listini izpostavljenost več kreditnih institucij, investicijskih podjetij ali drugih finančnih institucij, vključenih v nadzor na konsolidirani osnovi, se lahko zahteva iz odstavka 1 izpolni na osnovi konsolidiranega stanja povezane nadrejene kreditne institucije EU, nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU. Ta odstavek se uporablja le, če so se kreditne institucije, investicijska podjetja ali finančne institucije, ki so ustvarile listinjene izpostavljenosti, obvezale, da bodo izpolnile zahteve iz odstavka 6 ter originatorju ali sponzorju in nadrejeni kreditni instituciji EU ali nadrejenemu finančnemu holdingu EU ali nadrejenemu mešanemu finančnemu holdingu EU pravočasno predložile informacije, potrebne za izpolnitev zahtev iz odstavka 7.“;
15.
odstavek 2 člena 125 se nadomesti z naslednjim:
„2. Če je nadrejena družba kreditne institucije nadrejeni finančni holding v državi članici, nadrejeni mešani finančni holding v državi članici, nadrejeni finančni holding v EU ali nadrejeni mešani finančni holding v EU, izvajajo nadzor na konsolidirani osnovi pristojni organi, ki so kreditni instituciji izdali dovoljenje v skladu s členom 6.“;
16.
člen 126 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 126
1. Če je nadrejena družba kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v dveh ali več državah članicah, isti nadrejeni finančni holding v državi članici, isti nadrejeni mešani finančni holding v državi članici, isti nadrejeni finančni holding EU ali isti nadrejeni mešani finančni holding EU, nadzor na konsolidirani osnovi izvajajo pristojni organi kreditne institucije, ki je pridobila dovoljenje v državi članici, v kateri ima sedež finančni holding ali nadrejeni mešani finančni holding EU.
Če nadrejene družbe kreditnih institucij, ki so pridobile dovoljenje v dveh ali več državah članicah, zajemajo več kot en finančni holding ali mešani finančni holding s sedeži v različnih državah članicah, in je v vsaki od teh držav članic ena kreditna institucija, nadzor na konsolidirani osnovi izvaja pristojni organ kreditne institucije z največjo bilančno vsoto.
2. Če je nadrejena družba več kakor ene kreditne institucije, ki je pridobila dovoljenje v Uniji, isti finančni holding ali isti mešani finančni holding, nobena od teh kreditnih institucij pa ni pridobila dovoljenja v državi članici, v kateri je bil ustanovljen ta finančni holding ali mešani finančni holding, nadzor na konsolidirani osnovi izvaja pristojni organ, ki je izdal dovoljenje kreditni instituciji z največjo bilančno vsoto, ki se za namene te direktive šteje kot kreditna institucija, ki jo obvladuje nadrejeni finančni holding EU ali nadrejeni mešani finančni holding EU.
3. V posebnih primerih lahko pristojni organi sporazumno opustijo merila iz odstavkov 1 in 2, če bi bila njihova uporaba neprimerna, ob upoštevanju kreditnih institucij in pomena njihovih dejavnosti v različnih državah, ter imenujejo drugi pristojni organ, ki bo izvajal nadzor na konsolidirani osnovi. Pristojni organ pred sprejetjem odločitve ponudi nadrejeni kreditni instituciji EU, nadrejenemu finančnemu holdingu EU, nadrejenemu mešanemu finančnemu holdingu EU ali kreditni instituciji z največjo bilančno vsoto možnost, da izrazi svoje mnenje o navedeni odločitvi.
4. Pristojni organi obvestijo Komisijo in EBA o opustitvi na podlagi odstavka 3.“;
17.
člen 127 se spremeni, kot sledi:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Kjer je primerno, države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za vključitev finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov v konsolidirani nadzor. Brez vpliva na člen 135 konsolidacija finančnega stanja finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga nikakor ne pomeni, da morajo pristojni organi izvajati nadzor v finančnem holdingu ali mešanem finančnem holdingu na neodvisni osnovi.“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Države članice zagotovijo, da lahko njihovi pristojni organi, odgovorni za izvajanje nadzora na konsolidirani osnovi, zahtevajo od podrejenih družb kreditne institucije, finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, ki niso vključene v nadzor na konsolidirani osnovi, informacije iz člena 137. V takem primeru se uporabijo postopki za prenos in preverjanje informacij, določeni v navedenem členu.“;
18.
člen 129 se spremeni, kot sledi:
(a)
uvodni stavek prvega pododstavka odstavka 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Razen nalog, ki jih ima na podlagi te direktive, pristojni organ, ki je odgovoren za izvajanje nadzora na konsolidirani osnovi nadrejenih kreditnih institucij EU in kreditnih institucij, ki jih obvladujejo nadrejeni finančni holdingi EU ali nadrejeni mešani finančni holdingi EU, opravlja naslednje naloge:“;
(b)
prvi pododstavek odstavka 2 se nadomesti z naslednjim:
„2. V primeru vlog za dovoljenja iz člena 84(1), člena 87(9) in člena 105 ter dela 6 Priloge III, ki jih predložijo nadrejena kreditna institucija EU in njene podrejene družbe ali podrejene družbe nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU, pristojni organi sodelujejo in se posvetujejo o odločitvi, ali bodo izdali zahtevano dovoljenje, ter določitvi morebitnih pogojev, ki se bodo uporabljali za tako dovoljenje.“;
(c)
odstavek 3 se spremeni, kot sledi:
(i)
prvi pododstavek se nadomesti z naslednjim:
„3. Konsolidacijski nadzornik in pristojni organi, odgovorni za nadzor podrejenih družb nadrejene kreditne institucije EU ali nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU v državi članici, storijo vse, kar je v njihovi moči, da dosežejo skupno odločitev o uporabi členov 123 in 124 za določanje ustreznosti konsolidirane ravni lastnih sredstev, ki jih ima skupina glede na svoj finančni položaj in profil tveganja in zahtevano raven lastnih sredstev za uporabo člena 136(2) za vse subjekte v bančni skupini in na konsolidirani osnovi.“;
(ii)
peti pododstavek se nadomesti z naslednjim:
„Odločitev o uporabi členov 123 in 124 ter člena 136(2) sprejmejo pristojni organi, ki so odgovorni za nadzor podrejenih družb nadrejene kreditne institucije EU, nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU na individualni ali subkonsolidirani osnovi, po ustrezni obravnavi stališč in pridržkov konsolidacijskega nadzornika. Če je kateri koli od zadevnih pristojnih organov v skladu s členom 19 Uredbe (EU) št. 1093/2010 ob koncu štirimesečnega obdobja zadevo predložil EBA, konsolidacijski nadzornik odloži svojo odločitev in počaka na odločitev, ki jo lahko v skladu s členom 19(3) navedene uredbe sprejme EBA, nato pa sprejme odločitev skladno z odločitvijo EBA. Štirimesečno obdobje se šteje za obdobje usklajevanja v skladu z Uredbo. EBA sprejme odločitev v enem mesecu. Zadeva se po koncu štirimesečnega obdobja ali po sprejetju skupne odločitve ne predloži EBA.“;
(iii)
deveti pododstavek se nadomesti z naslednjim:
„Skupna odločitev iz prvega pododstavka in kakršna koli odločitev, sprejeta, kadar ni skupne odločitve, v skladu s četrtim in petim pododstavkom, se posodabljajo vsako leto ali v izjemnih okoliščinah, če organ, pristojen za nadzor podrejenih družb nadrejene kreditne institucije EU, nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU, vloži pisno in v celoti utemeljeno zahtevo pri konsolidacijskem nadzorniku, naj posodobi odločitev o uporabi člena 136(2). V slednjem primeru lahko posodobitev na dvostranski osnovi izvedeta konsolidacijski nadzornik in pristojni organ, ki je vložil zahtevo.“;
19.
šesti pododstavek člena 131a(2) se nadomesti z naslednjim:
„V kolegijih nadzornikov lahko sodelujejo:
(a)
pristojni organi, odgovorni za nadzor podrejenih družb nadrejene kreditne institucije EU ali nadrejenega finančnega holdinga EU ali nadrejenega mešanega finančnega holdinga EU;
(b)
pristojni organi države gostiteljice, v kateri imajo sedež pomembne podružnice iz člena 42a;
(c)
centralne banke, kadar je to primerno, in
(d)
pristojni organi tretjih držav, kadar je primerno, ob upoštevanju zahtev o zaupnosti, ki so po mnenju vseh pristojnih organov enakovredne zahtevam iz členov 44 do 52.“;
20.
odstavek 1 člena 132 se spremeni, kot sledi:
(a)
peti pododstavek se nadomesti z naslednjim:
„Pristojni organi, odgovorni za nadzor na konsolidirani osnovi nadrejenih kreditnih institucij EU in kreditnih institucij, ki jih obvladujejo nadrejeni finančni holdingi EU ali nadrejeni mešani finančni holdingi EU, sporočijo vse ustrezne podatke pristojnim organom drugih držav članic, ki nadzorujejo podrejene družbe teh nadrejenih družb. Pri ugotavljanju obsega ustreznih podatkov se upošteva pomen teh podrejenih družb v finančnem sistemu navedenih držav članic.“;
(b)
točka (a) šestega pododstavka se nadomesti z naslednjim:
„(a)
identifikaciji pravne sestave, upravljanja in organizacijske strukture skupine, vključno z vsemi reguliranimi subjekti, nereguliranimi hčerinskimi podjetji in pomembnimi podružnicami skupine, matičnimi podjetji v skladu s členom 12(3), členom 22(1) in členom 73(3), kot tudi identifikaciji pristojnih organov reguliranih subjektov v skupini;“;
21.
člen 135 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 135
Države članice zahtevajo, da so osebe, ki dejansko upravljajo poslovanje finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, na dovolj dobrem glasu in imajo zadosti izkušenj za opravljanje teh nalog.“;
22.
prvi pododstavek člena 139(3) se nadomesti z naslednjim:
„3. Države članice dovolijo, da njihovi pristojni organi med seboj izmenjavajo informacije iz odstavka 2, ob predpostavki, da pri finančnih holdingih, mešanih finančnih holdingih, finančnih institucijah ali podjetjih za pomožne storitve zbiranje ali posedovanje informacij nikakor ne pomeni, da morajo pristojni organi izvajati nadzor v zvezi s temi institucijami ali podjetji, ki poslujejo samostojno.“;
23.
člen 140 se spremeni, kot sledi:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Če kreditna institucija, finančni holding, mešani finančni holding ali mešani holding obvladuje eno ali več podrejenih družb, ki so zavarovalnice, ali druga podjetja za investicijske storitve, ki so pridobila dovoljenje, pristojni organi in organi, odgovorni za javni nadzor zavarovalnic, ali druga podjetja za investicijske storitve vzpostavijo tesno sodelovanje. Brez vpliva na njihove konkretne odgovornosti si ti pristojni organi medsebojno izmenjujejo vse informacije, ki utegnejo poenostaviti njihovo delo in omogočiti nadzor nad dejavnostjo in splošnim finančnim stanjem podjetij, ki jih nadzirajo.“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Pristojni organi, odgovorni za nadzor na konsolidirani osnovi, sestavijo sezname finančnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov iz člena 71(2). Te sezname posredujejo pristojnim organom v drugih državah članicah, EBA in Komisiji.“;
24.
člena 141 in 142 se nadomestita z naslednjim:
„Člen 141
Če pri izvajanju te direktive pristojni organi ene države članice v posebnih primerih želijo preveriti informacije o kreditni instituciji, finančnem holdingu, finančni instituciji, družbi za pomožne storitve, mešanem holdingu, mešanem finančnem holdingu, vrsti podrejenih družb iz člena 137 ali vrsti podrejenih družb iz člena 127(3), ki so v drugi državi članici, zahtevajo od pristojnih organov v drugi državi članici, naj opravijo to preverjanje. Organi, ki prejmejo tak zahtevek, ga v okviru svoje pristojnosti izpolnijo, in sicer tako, da sami opravijo preverjanje ali da preverjanje dovolijo organom, ki so vložili zahtevek, oziroma revizorju ali ustreznemu strokovnjaku. Pristojni organ, ki je podal zahtevek, lahko sodeluje pri preverjanju, če ga ne izvaja sam.
Člen 142
Brez vpliva na določbe svojega kazenskega prava države članice zagotovijo, da se kazni ali ukrepi za preprečevanje opaženih kršitev ali vzrokov takih kršitev lahko naložijo finančnim holdingom, mešanim finančnim holdingom in mešanim holdingom ali njihovim operativnim vodjem, ki kršijo zakone ali druge predpise, ki so bili sprejeti zaradi prenosa členov od 124 do 141 in tega člena. Pristojni organi med seboj tesno sodelujejo, s čimer zagotovijo, da navedene kazni ali ukrepi prinesejo želene rezultate, zlasti kadar osrednja uprava ali glavne enote finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga ali mešanega holdinga niso v isti državi članici kot registriran sedež holdinga.“;
25.
člen 143 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Če kreditna institucija, katere nadrejena družba je kreditna institucija ali finančni holding ali mešani finančni holding s sedežem v tretji državi, ni predmet konsolidiranega nadzora v skladu s členoma 125 in 126, pristojni organi preverijo, ali je kreditna institucija predmet konsolidiranega nadzora s strani pristojnih organov tretje države, ki je enak nadzoru, ki ga predpisujejo določbe te direktive.
Preverjanje opravi pristojni organ, ki bi bil odgovoren za konsolidirani nadzor, če bi se uporabil odstavek 3, na zahtevo nadrejene družbe ali katere koli regulirane osebe z dovoljenjem za poslovanje v Uniji ali na lastno pobudo. Pristojni organ se posvetuje z drugimi vključenimi pristojnimi organi.“;
(b)
tretji pododstavek odstavka 3 se nadomesti z naslednjim:
„Pristojni organi lahko predvsem zahtevajo ustanovitev finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v Uniji in uporabijo določbe o konsolidiranem nadzoru za konsolidiran položaj tega finančnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga.“;
26.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 146a
Države članice zahtevajo, da kreditne institucije na ravni bančne skupine v celoti ali s sklicevanjem na enakovredne informacije letno objavljajo opis svoje pravne strukture, svojega upravljanja in organizacijske strukture.“;
27.
Priloga X se spremeni v skladu s Prilogo III k tej direktivi.
Člen 4
Spremembe Direktive 2009/138/ES
Direktiva 2009/138/ES se spremeni, kot sledi:
1.
v členu 212(1) se točki (f) in (g) nadomestita in doda se točka (h), kot sledi:
„(f)
‚zavarovalni holding‘ pomeni matično podjetje, ki ni mešani finančni holding in katerega glavni posel sta pridobivanje in udeležba v hčerinskih podjetjih, kadar so ta hčerinska podjetja izključno ali predvsem zavarovalnice ali pozavarovalnice ali zavarovalnice ali pozavarovalnice tretjih držav in je vsaj eno od teh hčerinskih podjetij zavarovalnica ali pozavarovalnica;
(g)
‚mešani zavarovalni holding‘ pomeni matično podjetje, ki ni zavarovalnica, zavarovalnica tretje države, pozavarovalnica, pozavarovalnica tretje države, zavarovalni holding ali mešani finančni holding, ki ima med hčerinskimi podjetji vsaj eno zavarovalnico ali pozavarovalnico;
(h)
‚mešani finančni holding‘ pomeni mešani finančni holding, kakor je opredeljen v členu 2(15) Direktive 2002/87/ES.“;
2.
v členu 213 se odstavka 2 in 3 nadomestita ter dodajo se odstavki 4, 5 in 6 kot sledi:
„2. Države članice zagotovijo, da se nadzor na ravni skupine izvaja nad:
(a)
zavarovalnicami ali pozavarovalnicami, ki so udeležena podjetja pri vsaj eni zavarovalnici, pozavarovalnici, zavarovalnici tretje države ali pozavarovalnici tretje države, v skladu s členi 218 do 258;
(b)
zavarovalnicami ali pozavarovalnicami, katerih matično podjetje je zavarovalni holding ali mešani finančni holding s sedežem v Uniji v skladu s členi 218 do 258;
(c)
zavarovalnicami ali pozavarovalnicami, katerih matično podjetje je zavarovalni holding ali mešani finančni holding s sedežem v tretji državi ali zavarovalnica ali pozavarovalnica tretje države v skladu s členi 260 do 263;
(d)
zavarovalnicami ali pozavarovalnicami, katerih matično podjetje je mešani zavarovalni holding, v skladu s členom 265.
3. V primerih iz točk (a) in (b) odstavka 2, kadar je udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica ali zavarovalni holding ali mešani finančni holding s sedežem v Uniji, sam regulirani subjekt ali mešani finančni holding, nad katerim se izvaja dopolnilni nadzor v skladu s členom 5(2) Direktive 2002/87/ES, ali povezano podjetje takšnega reguliranega subjekta ali mešanega finančnega holdinga, lahko nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi odloči, da se na ravni te udeležene zavarovalnice ali pozavarovalnice ali tega zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga ne izvaja nadzor v zvezi s koncentracijo tveganja iz člena 244 te direktive ali nadzor nad transakcijami znotraj skupine iz člena 245 te direktive ali obojim.
4. Če za mešani finančni holding veljajo enakovredne določbe po tej direktivi in po Direktivi 2002/87/ES, zlasti kar zadeva nadzor, ki temelji na tveganju, lahko nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi za ta mešani finančni holding uporabi samo ustrezno določbo iz Direktive 2002/87/ES.
5. Če za mešani finančni holding veljajo enakovredne določbe po tej direktivi in po Direktivi 2006/48/ES, zlasti kar zadeva nadzor, ki temelji na tveganju, lahko nadzornik skupine v sporazumu s konsolidacijskim nadzornikom v sektorju bančnih in naložbenih storitev uporabi samo določbo direktive, povezano z najpomembnejšim sektorjem, kakor je določeno v skladu s členom 3(2) Direktive 2002/87/ES.
6. Nadzornik skupine Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (37), (EBA) in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (38), (EIOPA) obvesti o sklepih, sprejetih na podlagi odstavkov 4 in 5. EBA, EIOPA in Evropski nadzorni organ (Evropski organ za vrednostne papirje in trge), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1095/2010 (39), (ESMA) prek Skupnega odbora Evropskih nadzornih organov (Skupni odbor) oblikujejo smernice, namenjene združitvi nadzornih postopkov, in razvijejo osnutke regulativnih tehničnih standardov, ki jih posredujejo Komisiji v treh letih od sprejetja teh smernic.
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje regulativnih tehničnih standardov iz prvega pododstavka v skladu s členi 10 do 14 Uredbe (EU) št. 1093/2010, Uredbe (EU) št. 1094/2010 oziroma Uredbe (EU) št. 1095/2010.
3.
odstavek 1 člena 214 se nadomesti z naslednjim:
„1. Izvajanje nadzora skupin v skladu s členom 213 ne pomeni, da morajo nadzorni organi izvajati nadzor nad posameznimi zavarovalnicami tretjih držav, pozavarovalnicami tretjih držav, zavarovalnimi holdingi, mešanimi finančnimi holdingi ali mešanimi zavarovalnimi holdingi, brez vpliva na člen 257, kar zadeva zavarovalne holdinge ali mešane finančne holdinge.“;
4.
odstavka 1 in 2 člena 215 se nadomestita z naslednjim:
„1. Če je udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica ali zavarovalni holding ali mešani finančni holding iz točk (a) in (b) člena 213(2) sam hčerinsko podjetje druge zavarovalnice ali pozavarovalnice ali drugega zavarovalnega holdinga ali drugega mešanega finančnega holdinga s sedežem v Uniji, se členi 218 do 258 uporabljajo samo na ravni končne matične zavarovalnice ali pozavarovalnice, zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga s sedežem v Uniji.
2. Če je končna matična zavarovalnica ali pozavarovalnica ali zavarovalni holding ali mešani finančni holding s sedežem v Uniji, kakor je določeno v odstavku 1, hčerinsko podjetje podjetja, nad katerim se izvaja dopolnilni nadzor v skladu s členom 5(2) Direktive 2002/87/ES, lahko nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi odloči, da se na ravni tega končnega matičnega podjetja ne izvaja nadzor koncentracije tveganja iz člena 244, nadzor nad transakcijami znotraj skupine iz člena 245 ali obojim.“;
5.
odstavek 1 člena 216 se nadomesti z naslednjim:
„1. Če udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica ali zavarovalni holding ali mešani finančni holding, ki ima sedež v Uniji, kakor je določeno v točkah (a) in (b) člena 213(2), nima sedeža v isti državi članici kot končno matično podjetje na ravni Unije iz člena 215, lahko države članice svojim nadzornim organom dovolijo, da po posvetovanju z nadzornikom skupine in tem končnim matičnim podjetjem na ravni Unije, odločijo, da se izvaja nadzor skupine nad končno matično zavarovalnico ali pozavarovalnico ali zavarovalnim holdingom ali mešanim finančnim holdingom na nacionalni ravni.“;
6.
člen 219 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 219
Pogostost izračuna
1. Nadzornik skupine zagotovi, da se izračuna iz člena 218(2) in (3) izvedeta vsaj enkrat letno in sicer s strani udeležene zavarovalnice ali pozavarovalnice ali zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga.
Podatke za izračun in njegov rezultat predloži nadzorniku skupine udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica, če na čelu skupine ni zavarovalnica ali pozavarovalnica, pa zavarovalni holding ali mešani finančni holding ali podjetje v skupini, ki ga določi nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi in samo skupino.
2. Zavarovalnice, pozavarovalnice, zavarovalni holding in mešani finančni holding redno spremljajo zahtevani solventnostni kapital skupine. Če se profil tveganj skupine močno razlikuje od predpostavk, ki so bile osnova za zadnji sporočeni zahtevani solventnostni kapital skupine, se zahtevani solventnostni kapital skupine nemudoma ponovno izračuna in sporoči nadzorniku skupine.
Če obstajajo dokazi, ki nakazujejo na to, da se je profil tveganj skupine občutno spremenil od datuma, ko je bil zahtevani solventnostni kapital zadnjič sporočen, lahko nadzornik skupine zahteva njegov ponovni izračun.“;
7.
člen 226 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 226
Posredniški zavarovalni holdingi
1. Pri izračunavanju solventnosti skupine zavarovalnice ali pozavarovalnice, ki je prek zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga udeležena v povezani zavarovalnici, povezani pozavarovalnici, zavarovalnici tretje države ali pozavarovalnici tretje države, se upošteva položaj takega zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga.
Samo za namen tega izračuna se posredniški zavarovalni holding ali posredniški mešani finančni holding obravnava kot zavarovalnica ali pozavarovalnica, za katero veljajo pravila iz pododdelkov 1, 2 in 3 oddelka 4 poglavja VI naslova I v zvezi z zahtevanim solventnostnim kapitalom, in kot da zanj veljajo enaki pogoji, kot so določeni v pododdelkih 1, 2 in 3 oddelka 3 poglavja VI naslova I v zvezi z lastnimi sredstvi, ki izpolnjujejo pogoje za zahtevani solventnostni kapital.
2. V primerih, ko ima posredniški zavarovalni holding ali posredniški mešani finančni holding podrejeni dolg ali druga primerna lastna sredstva, za katera velja omejitev v skladu s členom 98, veljajo ta sredstva za primerna lastna sredstva do višine zneskov, izračunanih z uporabo omejitev iz člena 98 za skupna primerna lastna sredstva, ki na ravni skupine presegajo zahtevani solventnostni kapital na ravni skupine.
Primerna lastna sredstva posredniškega zavarovalnega holdinga ali posredniškega mešanega finančnega holdinga, za katera se zahteva predhodna odobritev nadzornega organa v skladu s členom 90, če so v lasti zavarovalnice ali pozavarovalnice, se lahko vključijo v izračun solventnosti skupine le, če jih je ustrezno odobril nadzornik skupine.“;
8.
prvi pododstavek odstavka 1 člena 231 se nadomesti z naslednjim:
„1. V primeru vloge za dovoljenje za izračun konsolidiranega zahtevanega solventnostnega kapitala skupine in zahtevanega solventnostnega kapitala zavarovalnice in pozavarovalnice v skupini na podlagi notranjega modela, ki ga predložijo zavarovalnica ali pozavarovalnica in njena povezana podjetja, ali ga skupaj vložijo povezana podjetja zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, zadevni nadzorni organi sodelujejo, da odločijo, ali izdajo to dovoljenje, ter določijo morebitne pogoje, od katerih je to dovoljenje odvisno.“;
9.
odstavek 5 člena 233 se nadomesti z naslednjim:
„5. V primeru zahtevka za dovoljenje za izračun zahtevanega solventnostnega kapitala zavarovalnice in pozavarovalnice v skupini na podlagi notranjega modela, ki ga predložijo zavarovalnica ali pozavarovalnica in njene povezane zavarovalnice, ali ga skupaj vložijo povezana podjetja zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, se smiselno uporablja člen 231.“;
10.
v oddelku 1 poglavja II naslova III se naslov pododdelka 5 nadomesti z naslednjim:
11.
člen 235 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 235
Solventnost skupine zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga
1. Če so zavarovalnice in pozavarovalnice hčerinska podjetja zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, nadzornik skupine zagotovi, da se solventnost skupine izračuna na ravni zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga z uporabo členov od 220(2) do 233.
2. Za namene tega izračuna se matično podjetje obravnava kot zavarovalnica ali pozavarovalnica, za katero veljajo pravila iz pododdelkov 1, 2 in 3 oddelka 4 poglavja VI naslova I v zvezi z zahtevanim solventnostnim kapitalom ter enaki pogoji, kot jih določajo pododdelki 1, 2 in 3 oddelka 3 poglavja VI naslova I kar zadeva lastna sredstva, ki izpolnjujejo pogoje za zahtevani solventnostni kapital.“;
12.
člen 243 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 243
Hčerinska podjetja zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga
Za zavarovalnice in pozavarovalnice, ki so hčerinska podjetja zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, se smiselno uporabljajo členi od 236 do 242.“;
13.
odstavek 2 člena 244 se nadomesti z naslednjim:
„2. Države članice od zavarovalnic in pozavarovalnic ali zavarovalnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov zahtevajo, da redno in vsaj enkrat letno poročajo nadzorniku skupine o morebitni občutni koncentraciji tveganja na ravni skupine, razen če se uporablja člen 215(2).
Potrebne podatke nadzorniku skupine posreduje zavarovalnica ali pozavarovalnica, ki je na čelu skupine, ali, če na čelu skupine ni zavarovalnica ali pozavarovalnica, zavarovalni holding, mešani finančni holding ali zavarovalnica ali pozavarovalnica v skupini, ki jo določi nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi in s skupino.
Koncentracije tveganja iz prvega pododstavka so predmet nadzornega pregleda s strani nadzornika skupine.“;
14.
odstavek 2 člena 245 se nadomesti z naslednjim:
„2. Države članice od zavarovalnic in pozavarovalnic, zavarovalnih holdingov in mešanih finančnih holdingov zahtevajo, da redno in vsaj enkrat letno poročajo nadzorniku skupine o vseh večjih transakcijah znotraj skupine, ki jih opravijo zavarovalnice in pozavarovalnice v skupini, vključno s tistimi, ki se opravijo s fizično osebo, ki ima s podjetji znotraj skupine tesne povezave, razen če se uporablja člen 215(2).
Poleg tega države članice zahtevajo, da se takoj, ko je mogoče, poroča o zelo pomembnih transakcijah znotraj skupine.
Potrebne podatke nadzorniku skupine posreduje zavarovalnica ali pozavarovalnica, ki je na čelu skupine, ali, če na čelu skupine ni zavarovalnica ali pozavarovalnica, zavarovalni holding ali mešani finančni holding ali zavarovalnica ali pozavarovalnica v skupini, ki jo določi nadzornik skupine po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi in s skupino.
Transakcije znotraj skupine so predmet nadzornega pregleda s strani nadzornika skupine.“;
15.
prvi, drugi in tretji pododstavek odstavka 4 člena 246 se nadomestijo z naslednjim:
„4. Države članice od udeležene zavarovalnice ali pozavarovalnice, zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga zahtevajo, da na ravni skupine izvedejo oceno, ki jo zahteva člen 45. Lastna ocena tveganj in solventnosti, izvedena na ravni skupine, je predmet nadzornega pregleda s strani nadzornika skupine v skladu s poglavjem III.
Kjer se izračun solventnosti na ravni skupine izvaja v skladu z metodo 1 iz člena 230, udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica, zavarovalni holding ali mešani finančni holding nadzorniku skupine predloži ustrezno pojasnilo razlike med vsoto zahtevanega solventnostnega kapitala vseh zadevnih zavarovalnic ali pozavarovalnic skupine in konsolidiranim zahtevanim solventnostnim kapitalom skupine.
Udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica, zavarovalni holding ali mešani finančni holding lahko, če se nadzornik skupine strinja, istočasno na ravni skupine in na ravni katerega koli hčerinskega podjetja v skupini izvede katero koli oceno, ki se zahteva na podlagi člena 45, in pripravi skupen dokument, ki obravnava vse ocene.“;
16.
točka (b) člena 247(2) se nadomesti z naslednjim:
„(b)
če na čelu skupine ni zavarovalnica ali pozavarovalnica, nadzorni organ, ki se določi v skladu z naslednjim:
(i)
če je matično podjetje zavarovalnice ali pozavarovalnice zavarovalni holding ali mešani finančni holding, nadzorni organ, ki je izdal dovoljenje tej zavarovalnici ali pozavarovalnici;
(ii)
če ima več zavarovalnic ali pozavarovalnic s sedežem v Uniji za matično podjetje isti zavarovalni holding ali mešani finančni holding in je eno izmed teh podjetij pridobilo dovoljenje v državi članici, kjer je sedež zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, nadzorni organ zavarovalnice ali pozavarovalnice, ki je pridobila dovoljenje v tej državi članici;
(iii)
če je na čelu skupine več zavarovalnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov s sedeži v različnih državah članicah in če je v vsaki od teh držav članic zavarovalnica ali pozavarovalnica, nadzorni organ zavarovalnice ali pozavarovalnice z največjo bilančno vsoto;
(iv)
če ima več zavarovalnic ali pozavarovalnic s sedežem v Uniji za matično podjetje isti zavarovalni holding ali mešani finančni holding in nobeno izmed teh podjetij ni pridobilo dovoljenja v državi članici, kjer je sedež zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, nadzorni organ zavarovalnice ali pozavarovalnice, ki je pridobila dovoljenje v tej državi članici z največjo bilančno vsoto, ali
(v)
če skupina nima matičnega podjetja ali v drugih okoliščinah, ki niso navedene v točkah (i) do (iv), nadzorni organ, ki je izdal dovoljenje zavarovalnici ali pozavarovalnici z največjo bilančno vsoto.“;
17.
v odstavku 1 člena 249 se doda naslednji pododstavek:
„Nadzornik skupine zadevnim nadzornim organom in EIOPA zagotovi informacije v zvezi s skupino v skladu s členom 19 ter členom 51(1) in členom 254(2), zlasti o pravni strukturi, upravljanju in organizacijski strukturi skupine.“;
18.
odstavka 1 in 2 člena 256 se nadomestita z naslednjim:
„1. Države članice od udeleženih zavarovalnic in pozavarovalnic, zavarovalnih holdingov in mešanih finančnih holdingov zahtevajo, da letno objavijo poročilo o solventnosti in finančnem položaju na ravni skupine. Smiselno se uporabljajo členi 51, 53, 54 in 55.
2. Udeležena zavarovalnica ali pozavarovalnica, zavarovalni holding ali mešani finančni holding lahko, če se nadzornik skupine strinja, pripravi skupno poročilo o solventnosti in finančnem položaju, ki vsebuje:
(a)
podatke na ravni skupine, ki jih je treba razkriti v skladu z odstavkom 1;
(b)
podatke za katero koli od hčerinskih podjetij v skupini, ki so posamično prepoznavni in jih je treba razkriti v skladu s členi 51, 53, 54 in 55.
Pred izdajo soglasja v skladu s prvim pododstavkom se nadzornik skupine posvetuje in ustrezno upošteva morebitna stališča in pomisleke članov kolegija nadzornikov.“;
19.
člen 257 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 257
Upravni, upravljalni ali nadzorni organi zavarovalnih holdingov in mešanih finančnih holdingov
Države članice zahtevajo, da so vse osebe, ki dejansko vodijo zavarovalni holding ali mešani finančni holding, sposobne in primerne za opravljanje svojih dolžnosti.
Smiselno se uporablja člen 42.“;
20.
odstavka 1 in 2 člena 258 se nadomestita z naslednjim:
„1. Če zavarovalnica ali pozavarovalnica v skupini ne izpolnjuje zahtev določenih v členih 218 do 246 ali če so zahteve izpolnjene, vendar je solventnost kljub temu ogrožena, ali če transakcije znotraj skupine ali koncentracije tveganja ogrožajo finančni položaj zavarovalnic ali pozavarovalnic, morajo potrebne ukrepe, da se stanje čim prej popravi, sprejeti naslednji subjekti:
(a)
v primeru zavarovalnih holdingov ali mešanih finančnih holdingov nadzornik skupine;
(b)
v primeru zavarovalnic in pozavarovalnic nadzorni organi.
Če v primerih iz točke (a) prvega pododstavka nadzornik skupine ni eden izmed nadzornih organov države članice, v kateri je sedež zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, nadzornik skupine tem nadzornim organom sporoči svoje ugotovitve, da jim omogoči, da sprejmejo ustrezne ukrepe.
Če v primerih iz točke (b) prvega pododstavka nadzornik skupine ni eden izmed nadzornih organov države članice, v kateri je sedež zavarovalnice ali pozavarovalnice, nadzornik skupine tem nadzornim organom sporoči svoje ugotovitve, da jim omogoči, da sprejmejo ustrezne ukrepe.
Države članice brez vpliva na odstavek 2 določijo ukrepe, ki jih nadzorni organi lahko sprejmejo v zvezi z zavarovalnimi holdingi in mešanimi finančnimi holdingi.
Zadevni nadzorni organi, vključno z nadzornikom skupine, po potrebi uskladijo svoje ukrepe.
2. Države članice brez vpliva na določbe nacionalnega kazenskega prava zavarovalnim holdingom in mešanim finančnim holdingom, ki kršijo zakone in druge predpise, sprejete za prenos tega naslova, ali osebam, ki dejansko upravljajo ta podjetja, naložijo sankcije ali sprejmejo ukrepe. Nadzorni organi tesno sodelujejo, da zagotovijo učinkovitost teh sankcij ali ukrepov, zlasti če osrednja uprava ali matično podjetje zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga ni v isti državi članici kot njihov registrirani sedež.“;
21.
člen 262 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 262
Matična podjetja, registrirana v tretji državi: odsotnost enakovrednosti
1. Če ni enakovrednega nadzora iz člena 260, države članice za zavarovalnice ali pozavarovalnice smiselno uporabljajo člene od 218 do 258, z izjemo členov od 236 do 243, ali eno od metod iz odstavka 2 tega člena.
Splošna načela in metode iz členov 218 do 258 se uporabljajo na ravni zavarovalnega holdinga, mešanega finančnega holdinga, zavarovalnice tretje države ali pozavarovalnice tretje države.
Samo za namen izračuna solventnosti skupine se matično podjetje obravnava kot zavarovalnica ali pozavarovalnica, za katero veljajo isti pogoji, kot so določeni v pododdelkih 1, 2 in 3 oddelka 3 poglavja VI naslova I, kar zadeva lastna sredstva, ki izpolnjujejo pogoje za zahtevani solventnostni kapital, in katero koli izmed naslednjih zahtev:
(a)
zahtevani solventnostni kapital, določen v skladu z načeli člena 226, če gre za zavarovalni holding ali mešani finančni holding;
(b)
zahtevani solventnostni kapital, določen v skladu z načeli iz člena 227, če gre za zavarovalnico tretje države ali pozavarovalnico tretje države.
2. Države članice svojim nadzornim organom dovolijo, da uporabijo druge metode, ki zagotavljajo ustrezen nadzor zavarovalnic in pozavarovalnic v skupini. S temi metodami se mora po posvetovanju z drugimi zadevnimi nadzornimi organi strinjati nadzornik skupine.
Nadzorni organi lahko zahtevajo zlasti, da se ustanovi zavarovalni holding, ki ima sedež v Uniji, ali mešani finančni holding, ki ima sedež v Uniji, in da se ta naslov uporablja za zavarovalnice in pozavarovalnice v skupini, na čelu katere je ta zavarovalni holding ali mešani finančni holding.
Izbrane metode omogočijo, da se dosežejo cilji nadzora skupine, kakor je opredeljen v tem naslovu, ter da se posredujejo drugim zadevnim nadzornim organom in Komisiji.“;
22.
prvi in drugi odstavek člena 263 se nadomestita z naslednjim:
„Če je matično podjetje iz člena 260 samo hčerinsko podjetje zavarovalnega holdinga ali mešanega finančnega holdinga, ki ima sedež v tretji državi, ali zavarovalnice ali pozavarovalnice tretje države, države članice izvedejo preverjanje iz člena 260 samo na ravni končnega matičnega podjetja, ki je zavarovalni holding tretje države, mešani finančni holding tretje države, zavarovalnica tretje države ali pozavarovalnica tretje države.
Vendar lahko nadzorni organi ob odsotnosti enakovrednega nadzora iz člena 260 izvedejo novo preverjanje na nižji ravni, če obstaja matično podjetje zavarovalnic ali pozavarovalnic na ravni zavarovalnega holdinga tretje države, mešanega finančnega holdinga tretje države, zavarovalnice tretje države ali pozavarovalnice tretje države.“.
Člen 5
Pregled
Komisija v celoti pregleda Direktivo 2002/87/ES, vključno z delegiranimi in izvedbenimi akti, ki so v skladu z njo sprejeti. Komisija po tem pregledu do 31. decembra 2012 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo, v katerem predvsem obravnava področje uporabe navedene direktive, vključno z vprašanjem, ali naj se področje uporabe razširi s pregledom člena 3, in uporabo navedene direktive pri nereguliranih subjektih, zlasti pri namenskih družbah. Poročilo vsebuje tudi merila za opredelitev finančnih konglomeratov v lasti širših nefinančnih skupin, čigar skupne dejavnosti v bančnem sektorju, zavarovalniškem sektorju in sektorju naložbenih storitev so bistvenega pomena na notranjem trgu za finančne storitve.
Komisija prav tako obravnava, ali naj ESA prek Skupnega odbora izda smernice za oceno tega bistvenega pomena.
Glede tega poročilo pokriva tudi sistemsko pomembne finančne konglomerate, ki so zaradi svojega obsega, medsebojne povezanosti ali zapletenosti posebej občutljivi, in ki se opredelijo po analogiji z novimi standardi Odbora za finančno stabilnost in Baselskega odbora za bančni nadzor. Poleg tega je v poročilu pregledana možnost uvedbe obveznega stresnega testiranja. Poročilu se po potrebi priložijo ustrezni zakonodajni predlogi.
Člen 6
Prenos
1. Države članice do 10. junija 2013 sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s členi 1, 2 in 3 te direktive. Komisiji nemudoma sporočijo besedila teh predpisov ter korelacijsko tabelo med določbami teh predpisov in to direktivo.
2. Države članice do 10. junija 2013 sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s členom 4 te direktive. Komisiji nemudoma sporočijo besedila teh predpisov in korelacijsko tabelo med določbami teh predpisov in to direktivo.
3. Ne glede na odstavek 1, države članice do 22. julija 2013 sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev z določbami točk 1, 2(a) in 23 člena 2 te direktive, kolikor te določbe glede upraviteljev alternativnih investicijskih skladov spreminjajo člen 1, člen 2(4), (5a) in (16) ter člen 3(2) Direktive 2002/87/ES. Komisiji nemudoma sporočijo besedila teh predpisov in korelacijsko tabelo med določbami teh predpisov in to direktivo.
4. Države članice se v predpisih, sprejetih na podlagi tega člena, sklicujejo na to direktivo ali sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
5. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih določb predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 7
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 8
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 16. novembra 2011