РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1058/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 относно максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) се установяват максимално допустимите количества на афлатоксин B1 и на общото съдържание на афлатоксини (афлатоксини B1+G1+B2+G2) в редица храни.
(2)
Необходимо е да се променят стойностите на максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини, за да се вземат предвид новостите в Кодекс Алиментариус, актуалната информация за това до каква степен може да бъде избегнато наличието на афлатоксини чрез прилагането на добри практики и новата научна информация за разликата в риска за здравето при различните хипотетични максимално допустими количества на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в различни хранителни продукти.
(3)
В Кодекс Алиментариус е определенa допустима стойност от 10 μg/kg за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини „готови за консумация“ (3). Максимално допустимото количество е определено въз основа на оценката, извършена от Съвместния експертен комитет на ФАО/СЗО по добавките в храните (наричан по-долу „СЕКДХ“) по време на шейсет и осмото му заседание относно въздействието от експозицията и рисковете за здравето при различни хипотетични максимално допустими количества на афлатоксини в бадеми, бразилски орехи, лешници, шамфъстъци и сушени смокини (4). По отношение на сушените смокини комитетът заключи, че независимо от приложените хипотетични максимално допустими количества, не се наблюдава значително въздействие върху цялостната експозиция на афлатоксини, приемани чрез храната. Беше доказано, че чрез прилагането на добри практики може да се постигне равнище от 10 μg/kg общо съдържание на афлатоксини.
(4)
В Кодекс Алиментариус са определени единствено максимално допустимите количества за общото съдържание на афлатоксини поради наблюдаваните в съотношението между афлатоксин B1 и общото съдържание на афлатоксини големи различия, породени от редица фактори (година на реколтата, сорт, атмосферни условия). Предвид факта обаче, че афлатоксин В1 е най-мощният канцероген, в законодателството на ЕС са определени отделни по-ниски максимално допустими количества на афлатоксин В1 в допълнение към общото съдържание на афлатоксини. Общото съдържание на афлатоксини е сборът на афлатоксините B1, B2, G1 и G2. Във връзка с това е целесъобразно максимално допустимите количества, установени за афлатоксин B1, да съответстват на допустимите количества, определени за общото съдържание на афлатоксини. Съответното количество афлатоксин B1 беше определено въз основа на събрани от 2005 г. насам данни за наличието на афлатоксини в сушени смокини. От това изчисление е видно, че съотношението между съдържанието на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини е средно около 0,6, което се различава от предишното предположение, че концентрацията на афлатоксин В1 е средно около 50 % от общото съдържание на афлатоксини.
(5)
Резултатите от споменатата по-горе оценка, извършена от СЕКХД, на въздействието при експозицията на различни максимално допустими количества в сушени смокини беше потвърдена от актуализираната оценка на експозицията (5), изготвена от отдела за мониторинг на хранителния режим и химически мониторинг на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), според която при различните варианти на експозиция увеличаването на експозицията на афлатоксини, приемани чрез храната, е между 0,15 до 0,26 % при максимални количества за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини от 10 μg/kg в сравнение с 4 μg/kg. Въз основа на предходни оценки на ЕОБХ по този въпрос (6) може да се заключи, че такова увеличаване не би имало неблагоприятни последици за общественото здраве. Поради това е целесъобразно да се заменят стойностите на максимално допустимите количества, прилагани в момента в Съюза, с определеното в Кодекс Алиментариус максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини и съответното максимално допустимо количество за афлатоксин В1, както и да бъде съответно изменен Регламент (ЕО) № 1881/2006.
(6)
Тъй като комисията за Кодекс Алиментариус не е определила максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини, различни от смокини „готови за консумация“, е целесъобразно да се запази съществуващото в Съюза максимално допустимо количество за общо съдържание на афлатоксини в сушени смокини и да се адаптира само максимално допустимото количество за афлатоксин В1 в такива смокини, за да се вземат под внимание по-актуалните данни за съотношението на концентрацията между афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 ноември 2012 година.
VERORDENING (EU) Nr. 1058/2012 VAN DE COMMISSIE
van 12 november 2012
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 1881/2006 wat betreft de maximumgehalten aan aflatoxinen in gedroogde vijgen
(Voor de EER relevante tekst)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EEG) nr. 315/93 van de Raad van 8 februari 1993 tot vaststelling van communautaire procedures inzake verontreinigingen in levensmiddelen (1), en met name artikel 2, lid 3,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Verordening (EG) nr. 1881/2006 van de Commissie van 19 december 2006 tot vaststelling van maximumgehalten aan bepaalde verontreinigingen in levensmiddelen (2) zijn maximumgehalten (ML's) vastgesteld voor aflatoxine B1 en het totaalgehalte aan aflatoxinen (aflatoxine B1, B2, G1 en G2) in een aantal levensmiddelen.
(2)
Het maximumgehalte aan aflatoxinen in gedroogde vijgen moet worden gewijzigd om rekening te houden met ontwikkelingen in de Codex Alimentarius, nieuwe informatie over de mate waarin de aanwezigheid van aflatoxinen kan worden voorkomen door de toepassing van goede praktijken en nieuwe wetenschappelijke informatie over het verschil in gezondheidsrisico tussen verschillende hypothetische maximumgehalten voor aflatoxine B1 en het totaalgehalte aan aflatoxinen in verschillende levensmiddelen.
(3)
De Codex Alimentarius heeft een totaalgehalte aan aflatoxinen van 10 μg/kg in eetklare gedroogde vijgen vastgesteld (3). Het maximumgehalte was gebaseerd op de beoordeling van het Gezamenlijk Comité van deskundigen voor levensmiddelenadditieven van de FAO/WHO (JECFA) tijdens zijn achtenzestigste vergadering over het effect van de blootstelling aan en het gezondheidsrisico van verschillende hypothetische maximumgehalten aan aflatoxinen voor amandelen, paranoten, hazelnoten, pistachenoten en gedroogde vijgen (4). Het comité heeft voor gedroogde vijgen geconcludeerd dat welk hypothetisch scenario voor een maximumgehalte ook werd toegepast, er geen significant effect zou ontstaan op de totale blootstelling aan aflatoxinen door de voeding. Er werd aangetoond dat door toepassing van goede praktijken een totaalgehalte aan aflatoxinen van 10 μg/kg kon worden bereikt.
(4)
De Codex Alimentarius heeft alleen een maximumgehalte voor aflatoxine totaal vastgesteld wegens de grote variatie die is waargenomen in de verhouding tussen het gehalte aan aflatoxine B1 en het totaalgehalte aan aflatoxinen en die door verschillende factoren is veroorzaakt (gewasjaar, soort, weer). Aangezien aflatoxine B1 het meest potente carcinogeen is, is in de EU-wetgeving een afzonderlijk lager maximumgehalte aan aflatoxine B1 naast het totaalgehalte aan aflatoxinen vastgesteld. Aflatoxine totaal is de som van aflatoxine B1, B2, G1 en G2. Daarom moet het voor aflatoxine B1 vastgestelde maximumgehalte overeenkomen met het voor aflatoxine totaal vastgestelde gehalte. Het daarmee overeenkomende gehalte aan aflatoxine B1 is bepaald door gebruik te maken van de sinds 2005 verzamelde gegevens over het voorkomen van aflatoxinen in gedroogde vijgen. Uit deze berekening blijkt dat de verhouding tussen het gehalte aan aflatoxine B1 en het totaalgehalte aan aflatoxinen circa 0,6 bedraagt in plaats van de vroegere aanname dat de concentratie van aflatoxine B1 gemiddeld circa 50 % van aflatoxine totaal bedroeg.
(5)
De uitkomst van de vorenbedoelde beoordeling door JECFA van het effect op de blootstelling tussen verschillende maximumgehalten in gedroogde vijgen is bevestigd door een bijgewerkte blootstellingsbeoordeling (5) door de Dietary and Chemical Monitoring (DCM) Unit van de Europese Autoriteit voor voedselveiligheid (EFSA) die schatte dat voor verschillende blootstellingsscenario's de toename van de blootstelling aan aflatoxine door de voeding tussen 0,15 en 0,26 % bedroeg voor een maximumgehalte aan aflatoxine totaal in gedroogde vijgen van 10 μg/kg in vergelijking met 4 μg/kg. Uit de voorgaande beoordelingen van deze kwestie (6) door de EFSA kan worden geconcludeerd dat een dergelijke toename geen nadelige gevolgen voor de volksgezondheid heeft. Daarom moet het momenteel in de Unie van toepassing zijnde maximumgehalte worden vervangen door het in de Codex vastgestelde maximumgehalte voor aflatoxine totaal in gedroogde vijgen en het overeenkomstige maximumgehalte voor aflatoxine B1 en moet Verordening (EG) nr. 1881/2006 dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(6)
Aangezien de commissie van de Codex Alimentarius geen maximumgehalte voor aflatoxine totaal in andere vijgen dan eetklare vijgen heeft vastgesteld, moet het bestaande maximumgehalte van de Unie voor aflatoxine totaal in deze vijgen worden gehandhaafd en moet alleen het gehalte voor aflatoxine B1 voor deze vijgen worden aangepast om rekening te houden met de meer recente gegevens over de verhouding van de concentratie tussen aflatoxine B1 en aflatoxine totaal in gedroogde vijgen.
(7)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Permanent Comité voor de voedselketen en de diergezondheid en het Europees Parlement noch de Raad hebben zich daartegen verzet,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De bijlage bij Verordening (EG) nr. 1881/2006 wordt gewijzigd overeenkomstig de bijlage bij deze verordening.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 12 november 2012.