ДИРЕКТИВА 2010/23/ЕС НА СЪВЕТА
от 16 март 2010 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за самоначисляване във връзка с доставки на някои услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специалната законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета (3) определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. Същевременно, в случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами, например строителство или отпадъци, се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката.
(2)
Предвид мащаба на измамите с ДДС, на държавите-членки следва да бъде позволено временно да прилагат механизъм, при който задължението за плащане на ДДС се прехвърля към лицето, на което са прехвърлени квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 на Директива 2003/87/ЕО (4), и други единици, които могат да се използват за постигане на съответствие с посочената директива.
(3)
Въвеждането на такъв механизъм, насочен към посочените услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(4)
Държавите-членки следва да изготвят доклад за оценка на прилагането на механизма, за да се даде възможност за оценяване на неговата ефикасност.
(5)
С оглед на оценяването по прозрачен начин на ефекта от прилагането на механизма относно дейностите с цел измама, докладите за оценка от държавите-членки следва да се основават на предварително определени критерии, установени от държавите-членки. Всяка такава оценка следва ясно да оценява равнището на измамите преди и след прилагането на механизма и всяка последваща промяна в тенденциите при дейностите с цел измама, включително доставки на други услуги. Докладът следва да съдържа и оценка на разходите за съответствие за данъчнозадължени лица.
(6)
Всяка държава-членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите по настоящата директива, следва да изготви доклад относно това.
(7)
С оглед осигуряване на възможност на всички държави-членки за прилагане на такъв механизъм е необходимо определено изменение на Директива 2006/112/ЕО.
(8)
Доколкото целта настоящата директива, а именно борбата с измамите с ДДС чрез временна мярка, с дерогация от съществуващите правила на ЕС, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа за пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(9)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да се измени по съответния начин,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
В Директива 2006/112/ЕО се вмъква следният член:
„Член 199а
1. Държавите-членки могат да предвидят, до 30 юни 2015 г. и за минимален срок от две години, лицето платец на ДДС да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:
а)
прехвърлянето на квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (5), които могат да се прехвърлят в съответствие с член 12 от посочената директива;
б)
прехвърлянето на други единици, които могат да се използват от операторите за постигане на съответствие със същата директива.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комисията следната информация:
а)
декларация относно обхвата на мярката за прилагане на механизма и подробно описание на придружаващите мерки, включително всички задължения за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и всички мерки за контрол;
б)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
в)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.
3. Въз основа на критериите за оценка, посочени в параграф 2, буква б), държавите-членки, които прилагат предвидения в параграф 1 механизъм, представят доклад на Комисията не по-късно от 30 юни 2014 г. В доклада се посочва ясно информацията, която трябва да се третира като поверителна, и информацията, която може да се публикува.
Докладът представя подробна оценка на цялостната ефективност и ефикасност на мярката, по-специално по отношение на:
а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на услуги, обхванати от мярката;
б)
евентуално прехвърляне на дейности с цел измама към стоки или други услуги;
в)
разходите за съответствие за данъчнозадължени лица в резултат на мярката.
4. Всяка държава-членка, която е установила, считано от влизането в сила на настоящия член, промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите, изброени в параграф 1, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2014 г.
Член 2
Държавите-членки, които изберат да прилагат механизма, предвиден в член 199а, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, съобщават на Комисията разпоредбите на мярката за прилагане на механизма в момента на стартирането на механизма.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Директивата се прилага до 30 юни 2015 г.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Член 6
Настоящата директива се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 март 2010 година.
DIRETTIVA TAL-KUNSILL 2010/23/UE
tas-16 ta’ Marzu 2010
li temenda d-Direttiva 2006/112/KE dwar is-sistema komuni ta’ taxxa fuq il-valur miżjud, fir-rigward ta’ applikazzjoni fakultattiva u temporanja tal-mekkaniżmu tar-reverse charge fil-konfront tal-fornimenti ta’ ċerti servizzi suxxettibbli għal frodi
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikulari l-Artikolu 113 tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Parlament Ewropew (1),
Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew (2),
Filwaqt li jaġixxi skont proċedura leġislattiva speċjali,
Billi:
(1)
Id-Direttiva tal-Kunsill 2006/112/KE (3) tispeċifika li t-taxxa fuq il-valur miżjud (VAT) għandha titħallas minn kwalunkwe persuna taxxabbli li twettaq transazzjonijiet li jinvolvu l-forniment taxxabbli ta’ oġġetti u servizzi. Fil-każ ta’ transazzjonijiet transkonfinali, u għal ċerti setturi domestiċi b’riskju għoli bħal dawk tal-bini jew tal-iskart, hu previst, madankollu, li l-obbligu tal-ħlas tal-VAT għandu jiġi ttrasferit lill-persuna li jsirilha l-forniment.
(2)
Minħabba l-gravità tal-frodi tal-VAT, l-Istati Membri għandhom jitħallew japplikaw, fuq bażi temporanja, mekkaniżmu li permezz tiegħu l-obbligu li titħallas il-VAT jgħaddi għal fuq il-persuna li lilha jiġu ttrasferiti l-allokazzjonijiet tal-kwoti ta’ emissjonijiet ta’ gassijiet serra kif definit fl-Artikolu 3 tad-Direttiva 2003/87/KE (4), u unitajiet oħrajn li jistgħu jintużaw għal konformità mal-istess Direttiva.
(3)
L-introduzzjoni ta’ tali mekkaniżmu li jimmira lejn dawn is-servizzi, li skont l-esperjenza reċenti huma partikolarment soġġetti għal frodi, għall-kuntrarju tal-applikazzjoni ġenerali tiegħu, m’għandux jaffetwa b’mod negattiv il-prinċipji fundamentali tas-sistema tal-VAT, bħall-pagamenti frazzjonati.
(4)
L-Istati Membri għandhom jipproduċu rapport ta’ evalwazzjoni dwar l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu sabiex jippermettu valutazzjoni tal-effiċjenza tiegħu.
(5)
Biex jiġi vvalutat l-effett tal-applikazzjoni tal-mekkaniżmu fuq attivitajiet ta’ frodi b’mod trasparenti, ir-rapporti ta’ evalwazzjoni mill-Istati Membri għandhom ikunu bbażati fuq kriterji definiti minn qabel stabbiliti mill-Istati Membri. Kwalunkwe evalwazzjoni bħal din għandha tivvaluta b’mod ċar il-livell ta’ frodi qabel u wara l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu u kwalunkwe ċaqliq konsegwenti fix-xejriet tal-attivitajiet ta’ frodi, inklużi l-fornimenti ta’ servizzi oħrajn. Ir-rapport għandu jevalwa wkoll l-ispejjeż ta’ konformità għall-persuni taxxabbli.
(6)
Kull Stat Membru li individwa bidla fix-xejriet tal-attivitajiet ta’ frodi fit-territorju tiegħu fir-rigward tas-servizzi taħt din id-Direttiva għandu jipproduċi rapport f’dak ir-rigward.
(7)
Biex l-Istati Membri kollha jiġu pprovduti bl-għażla li japplikaw tali mekkaniżmu, huwa meħtieġ li ssir emenda speċifika għad-Direttiva 2006/112/KE.
(8)
Ladarba l-għan ta’ din id-Direttiva, senjatament li tiġi indirizzata l-frodi tal-VAT permezz ta’ miżura temporanja li tidderoga mir-regoli eżistenti tal-Unjoni, ma jistax jinkiseb b’mod suffiċjenti mill-Istati Membri u għalhekk jista’ jinkiseb aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista’ tadotta miżuri konformement mal-prinċipju tas-sussidjarjetà kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea. Konformement mal-prinċipju ta’ proporzjonalità, kif stabbilit f’dak l-Artikolu, din id-Direttiva ma tmurx lil hinn minn dak li hu meħtieġ biex jinkiseb dak l-għan.
(9)
Id-Direttiva 2006/112/KE għandha għalhekk tiġi emendata kif meħtieġ,
ADOTTA DIN ID-DIRETTIVA:
Artikolu 1
Fid-Direttiva 2006/112/KE għandu jiġi inserit l-Artikolu li ġej:
“Artikolu 199a
1. Sat-30 ta’ Ġunju 2015 u għal perijodu minimu ta’ sentejn, l-Istati Membri jistgħu jistabbilixxu li l-persuna responsabbli għall-ħlas tal-VAT hija l-persuna taxxabbli li lilha jiġi fornut kwalunkwe wieħed minn dawn il-fornimenti:
(a)
it-trasferiment tal-allokazzjonijiet tal-kwoti ta’ emissjonijiet ta’ gassijiet serra kif definit fl-Artikolu 3 tad-Direttiva 2003/87/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-13 ta’ Ottubru 2003 li tistabbilixxi skema għall-iskambju ta’ kwoti ta’ emissjonijiet ta’ gassijiet serra ġewwa l-Komunità (*), li huma trasferibbli f’konformita mal-Artikolu 12 ta’ dik id-Direttiva,
(b)
it-trasferiment ta’ unitajiet oħrajn li jistgħu jintużaw mill-operaturi għall- konformità mal-istess Direttiva.
2. L-Istati Membri għandhom jinfurmaw lill-Kummissjoni dwar l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu previst fil-paragrafu 1 dwar l-introduzzjoni ta’ kwalunkwe mekkaniżmu bħal dan u għandhom jipprovdu l-informazzjoni li ġejja lill-Kummissjoni:
(a)
dikjarazzjoni dwar l-iskop tal-miżura li tapplika l-mekkaniżmu u deskrizzjoni dettaljata tal-miżuri li jakkumpanjawha, inklużi kwalunkwe obbligi ta’ rappurtar fuq il-persuni taxxabbli u kwalunkwe miżuri ta’ kontroll;
(b)
kriterji ta’ evalwazzjoni biex ikun possibbli paragun bejn attivitajiet ta’ frodi rigward is-servizzi elenkati fil-paragrafu 1 qabel u wara l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu, l-attivitajiet ta’ frodi rigward servizzi oħrajn qabel u wara l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu, u kwalunkwe żieda f’tipi oħrajn ta’ attivitajiet ta’ frodi qabel u wara l-applikazzjoni tal-mekkaniżmu;
(c)
id-data tal-bidu u l-perijodu li għandu jkun kopert mill-miżura li tapplika l-mekkaniżmu.
3. L-Istati Membri li japplikaw il-mekkaniżmu previst fil-paragrafu 1 għandhom, abbażi tal-kriterji ta’ evalwazzjoni previsti fil-punt (b) tal-paragrafu 2, jippreżentaw rapport lill-Kummissjoni mhux aktar tard mit-30 ta’ Ġunju 2014. Ir-rapport għandu jindika b’mod ċar l-informazzjoni li għandha tiġi trattata b’mod kunfidenzjali u l-informazzjoni li tista’ tiġi ppubblikata.
Ir-rapport għandu jipprovdi valutazzjoni dettaljata tal-effettività u l-effiċjenza ġenerali tal-miżura, partikolarment rigward:
(a)
l-impatt fuq attivitajiet ta’ frodi fir-rigward tal-fornimenti ta’ servizzi koperti mill-miżura;
(b)
it-trasferiment possibbli ta’ attivitajiet ta’ frodi għal oġġetti jew servizzi oħrajn;
(c)
l-ispejjeż ta’ konformità għall-persuni taxxabbli li jirriżultaw mill-miżura.
4. Kull Stat Membru, li, mid-dħul fis-seħħ ta’ dan l-Artikolu, jkun individwa bidla fix-xejriet tal-attivitajiet ta’ frodi fit-territorju tiegħu fir-rigward tas-servizzi elenkati fil-paragrafu 1, għandu jippreżenta rapport lill-Kummissjoni f’dak ir-rigward mhux aktar tard mit-30 ta’ Ġunju 2014.
Artikolu 2
L-Istati Membri li jagħżlu li japplikaw il-mekkaniżmu previst fil-paragrafu 1 tal-Artikolu 199a tad-Direttiva 2006/112/KE għandhom jikkomunikaw id-dispożizzjonijiet tal-miżura li tapplika l-mekkaniżmu lill-Kummissjoni meta jibda l-mekkaniżmu.
Artikolu 3
Din id-Direttiva għandha tidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum wara dak tal-pubblikazzjoni tagħha f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Artikolu 4
Id-Direttiva għandha tapplika sat-30 ta’ Ġunju 2015.
Artikolu 5
Din id-Direttiva hija indirizzata lill-Istati Membri.
Artikolu 6
Din id-Direttiva għandha tiġi ppubblikata f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Magħmul fi Brussell, is-16 ta’ Marzu 2010.