ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 244/2012 НА КОМИСИЯТА
от 16 януари 2012 година
за допълване на Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно енергийните характеристики на сградите чрез създаване на сравнителна методологична рамка за изчисляване на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г. относно енергийните характеристики на сградите (1), и по-специално член 5, параграф 1 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2010/31/ЕС изисква Комисията да установи посредством делегиран акт сравнителна методологична рамка за изчисляване на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти.
(2)
Държавите-членки отговарят за определянето на минимални изисквания за енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти. Изискванията трябва да бъдат определени с оглед постигане на равнища на оптимални разходи. Държавите-членки са тези, които решават дали националната база за сравнение, използвана като краен резултат от изчисленията за оптимални разходи, е изчислената в макроикономическа перспектива (при разглеждане на разходите и ползите от инвестициите в енергийна ефективност за обществото като цяло) или от чисто финансова гледна точка (при разглеждане само на самата инвестиция). Минималните национални изисквания за енергийните показатели не трябва да бъдат с повече от 15 % по-ниски от резултата от изчисленията за оптимални разходи, взет за национална база за сравнение. Равнището на оптимални разходи трябва да бъде в рамките на такъв интервал на нива на характеристиките, че анализът на разходите и ползите, изчислени за жизнения цикъл, да дава положителен резултат.
(3)
Директива 2010/31/ЕС насърчава намаляването на потреблението на енергия в застроената среда, но също така подчертава, че строителният сектор е водещ източник на емисии на въглероден двуокис.
(4)
В Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението (2) се предвижда определяне на минимални изисквания за енергийните характеристики на такива продукти. При определянето на националните изисквания за техническите сградни инсталации, държавите-членки следва да вземат под внимание мерките за прилагане, установени съгласно тази директива. Характеристиките на строителни продукти, които следва да бъдат използвани за изчисления по настоящия регламент, трябва да бъдат определени в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (3).
(5)
Целта за постигане на разходно-ефективни или оптимални по отношение на разходите равнища на енергийната ефективност при определени обстоятелства може да обоснове въвеждането от държавите-членки на разходно-ефективни или оптимални по отношение на разходите изисквания за сградни компоненти, поставящи на практика бариери пред някои проектни или технически варианти, както и може да стимулира използването на продукти, консумиращи енергия, притежаващи по-висока енергийна ефективност.
(6)
Стъпките, които съдържат в себе си сравнителната методологична рамка, са определени в приложение III към Директива 2010/31/ЕС и включват създаването на еталонни сгради, определянето на мерки за енергийна ефективност, които да се прилагат за тези еталонни сгради, оценяването на търсенето на първична енергия при тези мерки и изчисляването на разходите (т.е. на нетната настояща стойност) на тези мерки.
(7)
Общата рамка за изчисляване на енергийните характеристики, както е определена в приложение I към Директива 2010/31/ЕС, се прилага също така и за оптималната по отношение на разходите методологична рамка, за всички нейни стъпки, и по-специално за стъпката на изчисляване на енергийните характеристики на сградите и сградните компоненти.
(8)
С цел адаптиране на сравнителната методологична рамка към националните условия, държавите-членки следва да определят прогнозирания икономически жизнен цикъл на сградите и/или сградните компоненти, съответните разходи за енергоносители, продуктите, инсталациите, поддръжката, експлоатационните разходи и разходите за труд, коефициентите на преобразуване на първичната енергия, както и измененията на цените на енергията по тази точка, които трябва да бъдат приети за горивата, използвани в техния национален контекст за потреблението на енергия в сградите, като вземат предвид информацията, предоставяна от Комисията. Държавите-членки трябва също така да определят сконтовия процент, който да бъде използван както в макроикономическите, така и във финансовите изчисления, след като са извършили анализ на чувствителността за поне два лихвени процента за всяко от изчисленията.
(9)
За да се гарантира общ подход към прилагането на сравнителната методологична рамка от държавите-членки, е целесъобразно Комисията да определи ключовите рамкови условия, необходими за изчисляване на нетната настояща стойност, като начална година на изчисленията, категории разходи, подлежащи на разглеждане, и изчислителен период, който ще се използва.
(10)
Установяването на общ изчислителен период не противоречи на правото на държавите-членки да определят прогнозираните икономически жизнени цикли на сградите и/или компонентите на сгради, тъй като и двата вида може да бъдат по-дълги или по-кратки от определения изчислителен период. Прогнозираният икономически жизнен цикъл на дадена сграда или компонент на сграда има ограничено влияние върху изчислителния период, тъй като последният се определя по-скоро от цикъла на ремонтиране на сградата, който е периодът от време, след който сградата претърпява основен ремонт.
(11)
Изчисленията на разходите и прогнозите с много предположения и неопределености, в това число например измененията на цените на енергията във времето, обикновено са придружени от анализ на чувствителността, за да бъде оценена надеждността на ключовите входящи параметри. За целите на изчисленията за оптимални разходи, анализът на чувствителността трябва най-малкото да разглежда измененията на цените на енергията и сконтовия процент, като в идеалния случай анализът на чувствителността трябва да включва също и измененията на цените на бъдещите технологии като входни данни за прегледа на изчисленията.
(12)
Сравнителната методологична рамка следва да дава възможност на държавите-членки да сравняват резултатите от изчисленията на оптималните разходи с действащите минимални изисквания за енергийните характеристики и да използват резултата от сравнението, за да гарантират, че са зададени минимални изисквания за енергийните характеристики с оглед постигане на равнища на оптимални разходи. Държавите-членки следва също така да разгледат и определянето на минимални изисквания за енергийните характеристики на равнище „оптимални разходи“ за онези категории сгради, за които до този момент не съществуват минимални изисквания за енергийните характеристики.
(13)
Оптималната по отношение на разходите методология е технологично неутрална и не е в полза на дадено технологично решение за сметка на друго. Тя гарантира достатъчна конкуренция сред мерките/пакетите/вариантите през прогнозирания жизнен цикъл на дадена сграда или компонент на сграда.
(14)
Резултатите от изчисленията, както и входните данни и допускания, трябва да бъдат докладвани на Комисията, както е предвидено в член 5, параграф 2 от Директива 2010/31/ЕС. Тези доклади следва да позволят на Комисията да оцени и да докладва относно постигнатия от държавите-членки напредък към достигане на равнища на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики.
(15)
За да ограничават своята административна тежест, държавите-членки трябва да имат възможност да намаляват броя на изчисленията чрез определяне на еталонни сгради, които са представителни за повече от една сградна категория, без това да се отразява на задължението на държавите-членки съгласно Директива 2010/31/ЕС да определят минимални изисквания за енергийните характеристики за определени категории сгради,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
В съответствие с член 5, приложение I и приложение III към Директива 2010/31/ЕС, настоящият регламент създава сравнителна методологична рамка, която да се използва от държавите-членки за изчисляване на равнища на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на нови и съществуващи сгради и сградни компоненти.
Методологичната рамка определя правила за сравняване на мерките за енергийна ефективност, мерките, включващи възобновяеми енергийни източници, и пакетите и вариантите на такива мерки, въз основа на характеристиките за първичната енергия, и на разходите, предвидени за тяхното прилагане. Тя също така определя как да бъдат прилагани тези правила за избрани еталонни сгради с цел определяне на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики.
Член 2
Определения
В допълнение към определенията от член 2 от Директива 2010/31/ЕС се прилагат следните определения, като се отбелязва, че за изчислението на макроикономическо равнище приложимите такси и данъци следва да бъдат изключени:
1)
Глобални разходи означава сумата от настоящата стойност на разходите за първоначалната инвестиция, сумата от текущите разходи и разходите за заместване (отнесени към началната година), както и разходите за обезвреждане, ако има такива. За изчислението на макроикономическо равнище се въвежда допълнителна категория разходи - разходи заради емисии на парникови газове.
2)
Разходи за първоначална инвестиция означава всички разходи, направени към момента, в който сградата или сградният компонент е доставен на клиента, готов за употреба. Тези разходи включват проектирането, закупуването на сградни компоненти, връзките с доставчиците, монтажа и процесите на пускане в експлоатация.
3)
Разходи за енергия означава годишните разходи и постоянните и максималните такси за енергия, включително националните данъци.
4)
Експлоатационни разходи означава всички разходи, свързани с експлоатацията на сградата, което включва годишните разходи за застраховка, таксите за комунални услуги и други постоянни такси и данъци.
5)
Разходи за поддръжка означава годишни разходи за мерки за опазване и възстановяване на желаното качество на сградата или сградния компонент. Това включва годишни разходи за проверка, почистване, регулиране, поправки, и консумативи.
6)
Текущи разходи означава годишните разходи за поддръжка, експлоатационните разходи и разходите за енергия.
7)
Разходи за обезвреждане означава разходите за демонтиране на края на експлоатационния срок на дадена сграда или сграден компонент и включват демонтиране, отстраняване на сградни компоненти, които все още не са приключили своя жизнен цикъл, транспортиране и рециклиране.
8)
Годишни разходи означава сборът от текущите разходи и периодичните разходи или разходите за заместване, извършени за определена година.
9)
Разходи за заместване означава инвестиция за заместване на сграден компонент според прогнозирания икономически жизнен цикъл по време на изчислителния период.
10)
Разходи от емисии на парникови газове означава паричната стойност на екологичните щети, причинени от емисиите на CO2, свързани с потреблението на енергия в сградите.
11)
Еталонна сграда означава хипотетична или действителна еталонна сграда, която е представителна за типичната геометрия и инсталации на сградите, типичните енергийни характеристики както на външните ограждащи елементи на сградата, така и на инсталациите ѝ, типичните функции и типичната структура на разходите в държавата-членка, и е представителна за климатичните условия и географското местоположение.
12)
Сконтов процент означава определена стойност за сравнение на стойността на платежните средства за различни моменти във времето, като реално изражение.
13)
Сконтов коефициент означава множител, използван за преобразуване на парични потоци (възникнали в даден момент) в съответстващата им стойност в началния момент. Той се получава от сконтовия процент.
14)
Начална година означава годината, на която се основава дадено изчисление, и от която е определен да започва изчислителният период.
15)
Изчислителен период означава периодът, взет за изчислението, обикновено изразен в години.
16)
Остатъчна стойност на сграда означава сумата на остатъчните стойности на сградата и сградните компоненти в края на изчислителния период.
17)
Изменение на цените означава развитието във времето на цените на енергията, продуктите, сградните инсталации, услугите, труда, поддръжката и други разходи, и може да бъде различно от процента на инфлация.
18)
Мярка за енергийна ефективност означава промяна в сграда, която води до намаление на потребността на сградата от първична енергия.
19)
Пакет означава набор от мерки за енергийна ефективност и/или мерки на основата на възобновяеми енергийни източници, приложени по отношение на еталонна сграда.
20)
Вариант означава общият резултат и описанието на пълния набор от мерки/пакети, приложени по отношение на сграда, който може да се състои от комбинация от мерки за външните ограждащи елементи на сградата, пасивни методи, мерки за сградните инсталации и/или мерки на основата на възобновяеми енергийни източници.
21)
Подкатегории на сгради означава категории на типове сгради, които са разграничени в по-голяма степен по размер, възраст, строителни материали, модел на ползване, климатична зона или други критерии, отколкото определените в параграф 5 от приложение I към Директива 2010/31/ЕС. Еталонни сгради по принцип се определят за такива подкатегории.
22)
Доставена енергия означава енергията, изразена по енергийни носители, подадена на техническата сградна инсталация през границата на инсталацията, за задоволяване на взетите предвид употреби (отопление, охлаждане, вентилация, битово горещо водоснабдяване, осветление, уреди и т.н.) или за производство на електроенергия.
23)
Енергия, необходима за отопление и охлаждане, означава топлоенергията, която трябва да бъде въведена или извлечена от климатизирано пространство, за да се поддържат зададени температурни условия през определен период от време.
24)
Изнесена енергия означава енергията, изразена по енергийни носители, осигурявана от техническата сградна инсталация през границата на инсталацията и използвана вън от границата на инсталацията.
25)
Климатизирано пространство означава пространство, в което определени параметри на околната среда, като например температура, влажност и т.н., се регулират чрез технически способ като отопление и охлаждане и др.
26)
Енергия от възобновяеми източници означава енергия от възобновяеми неизкопаеми източници, а именно вятърна, слънчева, аеротермална, геотермална, хидротермална и океанска енергия, водноелектрическа енергия, биомаса, сметищен газ, газ от пречиствателни станции за отпадъчни води и биогаз.
Член 3
Сравнителна методологична рамка
1. При изчисляване на равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики на сгради и сградни компоненти, държавите-членки прилагат сравнителната методологична рамка, определена в приложение I към настоящия регламент. Рамката предписва изчисляване на равнища на оптимални разходи както от макроикономическа, така и от финансова гледна точка, но оставя на държавите-членки да определят кои от тези изчисления да станат национална база за сравнение, спрямо която да бъдат оценявани националните минимални изисквания за енергийните характеристики.
2. За целите на изчисленията държавите-членки:
а)
вземат за начална година за изчисляване годината, през която се извършва изчислението;
б)
използват изчислителния период от приложение I към настоящия регламент;
в)
използват категориите разходи от приложение I към настоящия регламент;
г)
за разходите от въглеродни емисии използват като долна граница прогнозираните цени на въглеродните емисии в СТЕ, както са дадени в приложение II.
3. Държавите-членки допълват сравнителната методологична рамка като за целите на изчисленията определят:
а)
прогнозирания икономически жизнен цикъл на сградата или сградния компонент;
б)
сконтовия процент;
в)
разходите за енергоносители, продукти, инсталации, разходите за поддръжка, експлоатационните разходи и разходите за труд;
г)
показателите за първичната енергия;
д)
измененията на цените на енергията, които се приемат за всички енергоносители, като се взема предвид информацията от приложение II към настоящия регламент.
4. Държавите-членки се стремят да изчисляват и приемат равнища на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийни характеристики по отношение на категориите сгради, за които до момента не съществуват специфични минимални изисквания за енергийните характеристики.
5. Държавите-членки предприемат анализ за определяне чувствителността на резултатите от изчислението по отношение на промени в прилаганите параметри, обхващащ като минимум влиянието на различни изменения на цените на енергията и сконтовите проценти за макроикономическото и финансовото изчисления, а в идеалния случай също и други параметри, които се очаква да окажат значимо влияние върху резултатите от изчисленията като например изменения на цените на продукти, различни от енергията.
Член 4
Сравняване на изчислените равнища на оптимални разходи с текущите минимални изисквания за енергийните характеристики
1. След като са изчислили изискваните равнища на оптимални разходи както за макроикономическа, така и за финансова перспектива, държавите-членки решават кое равнище следва да стане национална база за сравнение и докладват това си решение на Комисията като част от докладването, споменато в член 6.
Държавите-членки сравняват резултатите от изчислението, избрано за национална база за сравнение, посочена в член 3, с текущите изисквания за енергийните характеристики на съответната категория сграда.
Държавите-членки използват резултата от това сравнение, за да гарантират, че минималните изисквания за енергийните характеристики са определени с оглед постигане на равнища на оптимални разходи в съответствие с член 4, параграф 1 от Директива 2010/31/ЕС. На държавите-членки се препоръчва настоятелно да свържат данъчните и финансовите стимули за съответствие с резултата от изчислението за оптимални разходи за една и съща еталонна сграда.
2. Ако държавите-членки са определили еталонни сгради по такъв начин, че резултатът от изчислението на оптималните разходи да е приложим за няколко категории сгради, те могат да използват този резултат, за да гарантират, че минималните изисквания за енергийните характеристики са определени с оглед постигане на равнища на оптимални разходи за всички съответни категории сгради.
Член 5
Преглед на изчисленията за оптимални разходи
1. Държавите-членки преразглеждат своите изчисления за оптимални разходи своевременно за прегледа на техните минимални изисквания за енергийните характеристики, изискван съгласно член 4, параграф 1 от Директива 2010/31/ЕС. За прегледа, във входните данни за разходите трябва да бъдат прегледани и при нужда актуализирани по-специално измененията на цените.
2. Резултатите от този преглед се предават на Комисията в доклада, предвиден в член 6 от настоящия регламент.
Член 6
Докладване
1. Държавите-членки докладват на Комисията всички входящи данни и допускания, използвани за изчисленията, както и резултатите от тях. Този доклад включва използваните коефициенти на преобразуване за първичната енергия, резултатите от изчисленията на макроикономическо и финансово равнище, анализа на чувствителността, посочен в член 3, параграф 5 от настоящия регламент, и приетите изменения на цените на енергията и на цените на въглеродните емисии.
2. Ако резултатът от сравнението, посочено в член 4 от настоящия регламент, показва, че действащите минимални изисквания за енергийните характеристики съответстват на значително по-ниска енергийна ефективност отколкото равнищата на оптимални разходи във връзка с минималните изисквания за енергийните характеристики, докладът следва да включва обосновка за разликата. В степента, в която тази разлика не може да бъде обоснована, докладът трябва да бъде придружен от план, описващ подходящи стъпки за намаляване на разликата до незначителен размер до следващото преразглеждане. В тази връзка, значително по-ниското ниво на енергийна ефективност на действащите минимални изисквания за енергийните характеристики ще се изчислява като разлика между средната стойност на всички действащи минимални изисквания за енергийните характеристики и средната стойност на всички равнища на оптимални разходи от изчислението, прилагано като национална база за сравнение за всички използвани еталонни сгради и типове сгради.
3. Държавите-членки могат да използват формуляра за докладване, предвиден в приложение III към настоящия регламент.
Член 7
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 9 януари 2013 г. за сгради, заети от публични органи, и от 9 юли 2013 г. за другите сгради с изключение на член 6, параграф 1 от настоящия регламент, който влиза в сила на 30 юни 2012 г. в съответствие с член 5, параграф 2, втора алинея от Директива 2010/31/ЕС (Директивата относно енергийните характеристики на сградите).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 януари 2012 година.
REGOLAMENT TA’ DELEGA TAL-KUMMISSJONI (UE) Nru 244/2012
tas-16 ta’ Jannar 2012
li jissupplimenta d-Direttiva 2010/31/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill dwar ir-rendiment tal-bini fl-użu tal-enerġija billi jistabbilixxi qafas ta’ metodoloġija komparattiva għall-kalkolu tal-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku tal-bini u tal-elementi tal-bini
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva 2010/31/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tad-19 ta’ Mejju 2010 dwar ir-rendiment tal-bini fl-użu tal-enerġija [ir-rendiment enerġetiku tal-bini] (1) u b’mod partikolari l-Artikolu 5(1) tagħha,
Billi:
(1)
Id-Direttiva 2010/31/UE tesiġi li l-Kummissjoni tistabbilixxi, permezz ta’ att delegat, qafas ta’ metodoloġija komparattiva għall-kalkolu tal-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku tal-bini u tal-elementi tal-bini.
(2)
Hija r-responsabbiltà tal-Istati Membri li jiffissaw rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku tal-bini u tal-elementi tal-bini. Ir-rekwiżiti jridu jiġu ffissati sabiex jintlaħqu livelli kostottimali. Huma l-Istati Membri li għandhom jiddeċiedu jekk il-parametru referenzjarju nazzjonali użat bħala l-eżitu finali tal-kalkoli kostottimali huwiex dak ikkalkulat għal perspettiva makroekonomika (li tħares lejn il-kostijiet u l-benefiċċji tal-investimenti fl-effiċjenza enerġetika għas-soċjetà kollha) jew għal perspettiva strettament finanzjarja (li tħares biss lejn l-investiment innifsu). Ir-rekwiżiti minimi nazzjonali tar-rendiment enerġetiku ma għandhomx ikunu iktar minn 15 % iktar baxxi mill-eżitu tar-riżultati kostottimali tal-kalkolu kkunsidrat bħala l-parametru referenzjarju nazzjonali. Il-livell kostottimali għandu jkun fil-firxa tal-livelli ta’ rendiment fejn l-analiżi tar-relazzjoni bejn il-kostijiet u l-benefiċċji tul iċ-ċiklu tal-ħajja tkun waħda pożittiva.
(3)
Id-Direttiva 2010/31/UE tippromwovi t-tnaqqis tal-użu tal-enerġija fl-ambjent mibni, imma tenfasizza wkoll li s-settur tal-bini huwa sors prinċipali ta’ emissjonijiet tad-diossidu tal-karbonju.
(4)
Id-Direttiva 2009/125/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tal-21 ta’ Ottubru 2009 li tistabbilixxi qafas għall-iffissar ta’ rekwiżiti għall-ekodisinn għal prodotti relatati mal-enerġija (2) tipprovdi għall-istabbiliment ta’ rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku għal prodotti bħal dawn. Meta jiffissaw ir-rekwiżiti nazzjonali għas-sistemi tekniċi użati fil-bini, l-Istati Membri jridu jqisu l-miżuri ta’ implimentazzjoni stabbiliti skont din id-Direttiva. Ir-rendimenti tal-prodotti għall-bini li għandhom jintużaw għall-kalkoli taħt dan ir-Regolament għandhom jiġu ddeterminati skont id-dispożizzjonijiet tar-Regolament (UE) Nru 305/2011 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tad-9 ta’ Marzu 2011 li jistabbilixxi kondizzjonijiet armonizzati għall-kummerċjalizzazzjoni tal-prodotti għall-bini u li jħassar id-Direttiva tal-Kunsill 89/106/KEE (3).
(5)
L-għan ta’ livelli kosteffettivi jew kostottimali ta’ effiċjenza enerġetika jista’, f’ċerti ċirkustanzi, jiġġustifika l-iffissar mill-Istati Membri ta’ rekwiżiti kosteffettivi jew kostottimali għall-elementi tal-bini li fil-prattika jostakolaw uħud mill-possibbiltajiet tad-disinn jew tekniċi tal-bini kif ukoll jistimolaw l-użu ta’ prodotti relatati mal-enerġija b’rendiment enerġetiku aħjar.
(6)
Il-passi li jiffurmaw il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva ġew stabbiliti fl-Anness III għad-Direttiva 2010/31/UE u jinkludu l-istabbiliment ta’ binjiet ta’ referenza, id-definizzjoni tal-miżuri tal-effiċjenza enerġetika li għandhom jiġu applikati fir-rigward ta’ dawn il-binjiet ta’ referenza, il-valutazzjoni tad-domanda għall-enerġija primarja ta’ dawn il-miżuri u l-kalkolu tal-kostijiet (jiġifieri, il-valur preżenti nett) ta’ dawn il-miżuri.
(7)
Il-qafas komuni għall-kalkolu tar-rendiment enerġetiku kif ġie stabbilit fl-Anness I għad-Direttiva 2010/31/UE japplika wkoll għall-metodoloġija ta’ qafas kostottimali għall-passi kollha tagħha, b’mod partikolari l-pass tal-kalkolu tar-rendiment enerġetiku tal-bini u tal-elementi tal-bini.
(8)
Sabiex il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva ikun adattat għaċ-ċirkustanzi nazzjonali, l-Istati Membri għandhom jiddeterminaw iċ-ċiklu tal-ħajja ekonomiku stmat tal-bini u/jew tal-element tal-bini, il-kost xieraq għat-trasportaturi tal-enerġija, għall-prodotti, għas-sistemi, il-kostijiet tal-manutenzjoni, operattivi u tax-xogħol, il-fatturi ta’ konverżjoni tal-enerġija primarja u l-iżviluppi fil-prezzijiet tal-enerġija f’dan il-punt li għandhom jiġu preżunti għall-karburanti li ntużaw fil-kuntest nazzjonali tagħhom għall-enerġija li ntużat fil-bini, fejn titqies l-informazzjoni pprovduta mill-Kummissjoni. L-Istati Membri għandhom jistabbilixxu wkoll ir-rata ta’ skont li għandha tintuża kemm fil-kalkoli makroekonomiċi kif ukoll f’dawk finanzjarji wara li jkunu wettqu analiżi tas-sensittività għal mill-inqas żewġ rati tal-imgħax għal kull kalkolu.
(9)
Sabiex ikun żgurat approċċ komuni għall-applikazzjoni tal-qafas ta’ metodoloġija komparattiva mill-Istati Membri, huwa xieraq li l-Kummissjoni tistabbilixxi l-kundizzjonijiet ta’ qafas prinċipali meħtieġa għall-kalkoli tal-valur nett preżenti bħas-sena tal-bidu għall-kalkoli, il-kategoriji tal-kostijiet li għandhom jiġu kkunsidrati u l-perjodu tal-kalkolu li għandu jintuża.
(10)
L-istabbiliment ta’ perjodu tal-kalkolu komuni ma jidħolx f’kunflitt mad-dritt tal-Istati Membri li jiffissaw iċ-ċiklu tal-ħajja ekonomiku stmat tal-bini u/jew tal-elementi tal-bini peress li tal-aħħar jista’ jkun kemm itwal kif ukoll iqsar mill-perjodu tal-kalkolu ffissat. Iċ-ċiklu tal-ħajja ekonomiku stmat ta’ bini jew ta’ element tal-bini għandu biss influwenza limitata fuq il-perjodu tal-kalkolu peress li tal-aħħar jiġi pjuttost iddeterminat miċ-ċiklu ta’ rinnovazzjoni ta’ bini, li huwa l-perjodu ta’ żmien li warajh il-bini jkun soġġett għal rinnovazzjoni maġġuri.
(11)
Il-kalkoli u l-istimi tal-kostijiet b’bosta suppożizzjonijiet u inċertezzi, inklużi pereżempju l-iżviluppi fil-prezzijiet tal-enerġija matul iż-żmien, ġeneralment ikunu akkumpanjati minn analiżi tas-sensittività sabiex tkun evalwata r-robustezza tal-parametri tad-dħul prinċipali. Għall-fini tal-kalkoli kostottimali, l-analiżi tas-sensittività għandha mill-inqas tindirizza l-iżviluppi fil-prezzijiet tal-enerġija u r-rata ta’ skont; idealment l-analiżi tas-sensittività għandha tinkludi wkoll l-iżviluppi futuri fil-prezzijiet tat-teknoloġija bħala input għar-reviżjoni tal-kalkoli.
(12)
Il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva għandu jagħti l-possibbiltà lill-Istati Membri sabiex jipparagunaw ir-riżultati tal-kalkoli kostottimali mar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku fis-seħħ u sabiex jużaw ir-riżultat tal-paragun ħalli jiżguraw li jiġu ffissati rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku biex jintlaħqu livelli kostottimali. L-Istati Membri għandhom jikkunsidraw ukoll li jiffissaw rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku f’livell kostottimali għal dawk il-kategoriji ta’ bini fejn sa issa ma jeżisti l-ebda rekwiżit minimu tar-rendiment enerġetiku.
(13)
Il-metodoloġija kostottimali hija teknoloġikament newtrali u ma tiffavorix soluzzjoni teknoloġika fuq oħra. Hija tiżgura kompetizzjoni ta’ miżuri/pakketti/varjanti matul il-ħajja stmata ta’ bini jew ta’ element tal-bini.
(14)
Ir-riżultati tal-kalkoli u d-dejta tad-dħul u s-suppożizzjonijiet użati għandhom jiġu rrappurtati lill-Kummissjoni kif ġie stipulat fl-Artikolu 5(2) tad-Direttiva 2010/31/UE. Dawn ir-rapporti għandhom jagħtu l-possibbiltà lill-Kummissjoni li tivvaluta u tirrapporta dwar il-progress li jkunu għamlu l-Istati Membri sabiex jilħqu l-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku.
(15)
Sabiex ikun limitat il-piż amministrattiv tagħhom, għandu jkun possibbli li l-Istati Membri jnaqqsu l-għadd ta’ kalkoli billi jistabbilixxu binjiet ta’ referenza li jkunu rappreżentattivi ta’ iktar minn kategorija waħda ta’ bini, mingħajr ma dan jaffetwa d-dmir tal-Istati Membri skont id-Direttiva 2010/31/UE li jiffissaw rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku għal ċerti kategoriji ta’ bini.
ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
Suġġett u kamp ta’ applikazzjoni
Skont l-Artikolu 5, l-Anness I u l-Anness III tad-Direttiva 2010/31/UE, dan ir-Regolament jistabblixxi qafas ta’ metodoloġija komparattiva li għandu jintuża mill-Istati Membri għall-kalkolu ta’ livelli kostottimali ta’ rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku ta’ bini u ta’ elementi tal-bini ġodda u eżistenti.
Il-qafas tal-metodoloġija jispeċifika r-regoli biex jiġu pparagunati miżuri tal-effiċjenza enerġetika, miżuri li jinkorporaw sorsi ta’ enerġija rinnovabbli u pakketti u varjanti ta’ miżuri bħal dawn, fuq il-bażi tar-rendiment enerġetiku primarju u l-kost attribwit għall-implimentazzjoni tagħhom. Jistipula wkoll kif dawn ir-regoli għandhom jiġu applikati għal binjiet ta’ referenza magħżula bil-għan li jiġu identifikati l-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku.
Artikolu 2
Definizzjonijiet
Minbarra d-definizzjonijiet fl-Artikolu 2 tad-Direttiva 2010/31/UE, għandhom japplikaw id-definizzjonijiet li ġejjin filwaqt li għandu jiġi nnotat li għall-kalkolu fil-livell makroekonomiku, l-imposti u t-taxxi applikabbli għandhom jiġu esklużi:
(1)
Kost globali tfisser is-somma tal-valur preżenti tal-kostijiet tal-investiment inizjali, is-somma tal-kostijiet amministrattivi, u l-kostijiet ta’ sostituzzjoni (b’referenza għas-sena tal-bidu), kif ukoll il-kostijiet tar-rimi jekk dan ikun applikabbli. Għall-kalkolu fil-livell makroekonomiku, qed tiġi introdotta kategorija addizzjonali ta’ kostijiet, jiġifieri l-kostijiet tal-emissjonijiet tal-gassijiet serra;
(2)
Kostijiet tal-investiment inizjali tfisser il-kostijiet kollha mġarrba sal-punt meta l-bini jew l-element tal-bini jiġi kkonsenjat lill-klijent, lest biex jintuża. Dawn il-kostijiet jinkludu d-disinn, ix-xiri tal-elementi tal-bini, il-konnessjoni mal-fornituri, il-proċessi ta’ installazzjoni u ta’ kummissjonar;
(3)
Kostijiet tal-enerġija tfisser il-kostijiet annwali u l-imposti fissi u għall-ħinijiet l-iktar intensivi għall-enerġija inklużi t-taxxi nazzjonali;
(4)
Kostijiet operattivi tfisser il-kostijiet kollha marbuta mat-tħaddim tal-bini, inklużi l-kostijiet annwali għall-assigurazzjoni, l-imposti tal-utilitajiet u imposti u taxxi fissi oħrajn;
(5)
Kostijiet tal-manutenzjoni tfisser il-kostijiet annwali għal miżuri biex tiġi ppreservata u rrestawrata l-kwalità mixtieqa tal-bini jew tal-element tal-bini. Dawn jinkludu l-kostijiet annwali għall-ispezzjoni, għat-tindif, għall-aġġustamenti, għat-tiswijiet u għall-oġġetti li jistgħu jiġu kkonsmati;
(6)
Kostijiet amministrattivi tfisser il-kostijiet annwali tal-manutenzjoni, il-kostijiet operattivi u l-kostijiet tal-enerġija;
(7)
Kostijiet tar-rimi tfisser il-kostijiet għad-dekostruzzjoni fi tmiem il-ħajja ta’ bini jew ta’ element tal-bini u jinkludu d-dekostruzzjoni, it-tneħħija tal-elementi tal-bini li għadhom ma waslux fi tmiem ħajjithom, it-trasport u r-riċiklaġġ;
(8)
Kost annwali tfisser is-somma tal-kostijiet amministrattivi u tal-kostijiet perjodiċi jew tal-kostijiet ta’ sostituzzjoni li jitħallsu f’sena partikolari;
(9)
Kost ta’ sostituzzjoni tfisser investiment ta’ sostituzzjoni għal element tal-bini, f’konformità maċ-ċiklu tal-ħajja ekonomiku stmat tal-bini waqt il-perjodu tal-kalkolu;
(10)
Kost tal-emissjonijiet tal-gassijiet serra tfisser il-valur monetarju tal-ħsara ambjentali kkważata mill-emissjonijiet tas-CO2 relatati mal-konsum tal-enerġija fil-bini;
(11)
Bini ta’ referenza tfisser bini ta’ referenza ipotetiku jew reali li jirrappreżenta l-ġeometrija u s-sistemi tipiċi tal-bini, ir-rendiment enerġetiku tipiku kemm għall-involkru kif ukoll għas-sistemi tal-bini, il-funzjonalità tipika u l-istruttura tipika tal-kostijiet fl-Istat Membru u huwa rappreżentattiv tal-kundizzjonijiet klimatiċi u tal-lokalità ġeografika;
(12)
Rata ta’ skont tfisser valur definit għall-paragun tal-valur tal-flus fi żminijiet differenti espress f’termini reali;
(13)
Fattur ta’ skont tfisser numru tal-multiplikazzjoni li jintuża sabiex fluss tal-flus li jseħħ fi żmien partikolari jiġi kkonvertit għall-valur ekwivalenti tiegħu fil-punt tal-bidu. Huwa jiġi dderivat mir-rata ta’ skont;
(14)
Sena tal-bidu tfisser is-sena li fuqha huwa bbażat kwalunkwe kalkolu u li minnha jiġi ddeterminat il-perjodu tal-kalkolu;
(15)
Perjodu tal-kalkolu tfisser il-perjodu ta’ żmien ikkunsidrat għall-kalkolu ġeneralment espress fi snin;
(16)
Valur residwu ta’ bini tfisser is-somma tal-valuri residwi tal-bini u tal-elementi tal-bini fi tmiem il-perjodu tal-kalkolu;
(17)
Żvilupp fil-prezzijiet tfisser l-iżvilupp maż-żmien tal-prezzijiet għall-enerġija, għall-prodotti, għas-sistemi tal-bini, għas-servizzi, għax-xogħol, għall-manutenzjoni u għal kostijiet oħra u jista’ jkun differenti mir-rata tal-inflazzjoni;
(18)
Miżura tal-effiċjenza enerġetika tfisser bidla f’bini li tirriżulta fi tnaqqis tal-ħtieġa ta’ enerġija primarja tal-bini;
(19)
Pakkett tfisser sett ta’ miżuri tal-effiċjenza enerġetika u/jew ta’ miżuri bbażati fuq sorsi ta’ enerġija rinnovabbli applikati għal bini ta’ referenza;
(20)
Varjant tfisser ir-riżultat u d-deskrizzjoni globali ta’ sett sħiħ ta’ miżuri/pakketti applikat għal bini li jista’ jkun magħmul minn taħlita ta’ miżuri dwar l-involkru tal-bini, ta’ tekniki passivi, ta’ miżuri dwar is-sistemi tal-bini u/jew ta’ miżuri bbażati fuq sorsi ta’ enerġija rinnovabbli;
(21)
Sottokategoriji ta’ bini tfisser kategoriji ta’ tipi ta’ bini li huma iktar diżaggregati skont id-daqs, l-età, il-materjal tal-kostruzzjoni, il-mudell tal-użu, iż-żona klimatika jew kriterji oħrajn minn dawk stabbiliti fl-Anness I(5) għad-Direttiva 2010/31/UE. Huwa għal sottokategoriji bħal dawn li ġeneralment jiġu stabbiliti binjiet ta’ referenza;
(22)
Enerġija fornuta tfisser enerġija, espressa għal kull trasportatur tal-enerġija, ipprovduta lis-sistema teknika użata fil-bini permezz tal-konfini tas-sistema, sabiex jiġu ssodisfati l-użi meqjusa (it-tisħin, it-tkessiħ, il-ventilazzjoni, l-ilma sħun domestiku, id-dawl, it-tagħmir, eċċ.) jew sabiex jiġi prodott l-elettriku;
(23)
Enerġija meħtieġa għat-tisħin u għat-tkessiħ tfisser sħana li għandha titwassal fi jew tiġi estratta minn spazju kkundizzjonat sabiex jinżammu l-kundizzjonijiet tat-temperatura mixtieqa waqt perjodu partikolari ta’ żmien;
(24)
Enerġija esportata tfisser enerġija espressa għal kull trasportatur tal-enerġija fornuta mis-sistema teknika użata fil-bini permezz tal-konfini tas-sistema u li tintuża barra mill-konfini tas-sistema;
(25)
Spazju kkundizzjonat tfisser spazju fejn ċerti parametri ambjentali bħat-temperatura, l-umdità, eċċ. jiġu rregolati b’mezzi tekniċi bħat-tisħin u t-tkessiħ, eċċ.;
(26)
Enerġija minn sorsi rinnovabbli tfisser enerġija minn sorsi rinnovabbli mhux fossili, jiġifieri enerġija mir-riħ, solari, aerotermika, ġeotermika, idrotermika u oċeanika, idroenerġija, bijomassa, gass mill-miżbla, gass mill-impjanti għat-trattament tad-drenaġġ u bijogassijiet.
Artikolu 3
Il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva
1. Meta jikkalkulaw il-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku tal-bini u tal-elementi tal-bini, l-Istati Membri għandhom japplikaw il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva stabbilit fl-Anness I għal dan ir-Regolament. Il-qafas jippreskrivi l-kalkolu ta’ livelli kostottimali kemm għal perspettiva makroekonomika kif ukoll għal perspettiva finanzjarja, imma jħalli f’idejn l-Istati Membri biex jiddeterminaw liema minn dawn il-kalkoli għandu jsir il-parametru referenzjarju nazzjonali li skontu għandhom jiġu vvalutati r-rekwiżiti minimi nazzjonali tar-rendiment enerġetiku.
2. Għall-fini tal-kalkoli, l-Istati Membri għandhom:
(a)
Jieħdu bħala s-sena tal-bidu għall-kalkolu s-sena li fiha ikun qed isir il-kalkolu;
(b)
Jużaw il-perjodu tal-kalkolu fl-Anness I għal dan ir-Regolament;
(c)
Jużaw il-kategoriji tal-kostijiet fl-Anness I għal dan ir-Regolament;
(d)
Jużaw bħala limitu minimu inferjuri għall-ikkostjar tal-karbonju l-prezzijiet tal-karbonju tal-ETS previsti kif mogħtija fl-Anness II.
3. L-Istati Membri għandhom jikkomplementaw il-qafas ta’ metodoloġija komparattiva billi jiddeterminaw għall-fini tal-kalkoli:
(a)
Iċ-ċiklu tal-ħajja ekonomiku stmat tal-bini u/jew tal-element tal-bini;
(b)
Ir-rata ta’ skont;
(c)
Il-kostijiet għat-trasportaturi tal-enerġija, għall-prodotti, għas-sistemi, il-kost tal-manutenzjoni, il-kostijiet operattivi u l-kostijiet tax-xogħol;
(d)
Il-fatturi tal-enerġija primarja;
(e)
L-iżviluppi fil-prezzijiet tal-enerġija li għandhom jiġu preżunti għat-trasportaturi kollha tal-enerġija fejn titqies l-informazzjoni fl-Anness II għal dan ir-Regolament.
4. L-Istati Membri għandhom jagħmlu ħilithom sabiex jikkalkulaw u jadottaw livelli kostottimali ta’ rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku b’rabta ma’ dawk il-kategoriji ta’ bini fejn sa issa ma jeżisti l-ebda rekwiżit minimu speċifiku tar-rendiment enerġetiku.
5. L-Istati Membri għandhom iwettqu analiżi sabiex jiddeterminaw is-sensittività tal-eżiti tal-kalkoli għall-bidliet fil-parametri applikati, li tkopri mill-inqas l-impatt tal-iżviluppi differenti fil-prezzijiet tal-enerġija u r-rati ta’ skont għall-kalkoli makroekonomiċi u finanzjarji, u idealment anki parametri oħrajn li huma mistennija li jkollhom impatt sinifikanti fuq l-eżitu tal-kalkoli bħall-iżviluppi fil-prezzijiet għal elementi oħrajn għajr l-enerġija.
Artikolu 4
Paragun tal-livelli kostottimali kkalkulati mar-rekwiżiti minimi attwali tar-rendiment enerġetiku
1. L-Istati Membri għandhom jiddeċiedu wara li jkunu kkalkulaw il-livelli tar-rekwiżiti kostottimali kemm għal perspettiva makroekonomika kif ukoll għal perspettiva finanzjarja, liema minnhom għandu jsir il-parametru referenzjarju u għandhom jirrappurtaw din id-deċiżjoni lill-Kummissjoni bħala parti mir-rappurtar imsemmi skont l-Artikolu 6.
L-Istati Membri għandhom jipparagunaw l-eżitu tal-kalkolu magħżul bħala l-parametru referenzjarju nazzjonali msemmi fl-Artikolu 3 mar-rekwiżiti tar-rendiment enerġetiku attwali għall-kategorija tal-bini rilevanti.
L-Istati Membri għandhom jużaw ir-riżultat ta’ dan il-paragun sabiex jiżguraw li ġew iffissati rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku sabiex jintlaħqu livelli kostottimali skont l-Artikolu 4(1) tad-Direttiva 2010/31/UE. Huwa rrakkomandat b’mod qawwi li l-Istati Membri jorbtu l-inċentivi fiskali u finanzjarji mal-konformità mal-eżitu tal-kalkolu kostottimali tal-istess bini ta’ referenza.
2. Jekk l-Istati Membri ddefinixxew il-bini ta’ referenza b’tali mod li r-riżultat tal-kalkolu kostottimali jkun applikabbli għal diversi kategoriji ta’ bini, huma jistgħu jużaw dan ir-riżultat sabiex jiżguraw li jiġu ffissati rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku sabiex jintlaħqu livelli kostottimali għall-kategoriji kollha rilevanti ta’ bini.
Artikolu 5
Analiżi tal-kalkoli kostottimali
1. L-Istati Membri għandhom janalizzaw il-kalkoli kostottimali tagħhom fi żmien xieraq għall-analiżi tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku tagħhom mitluba bl-Artikolu 4(1) tad-Direttiva 2010/31/UE. Għall-analiżi, jeħtieġ b’mod partikolari li l-iżviluppi fil-prezzijiet għad-dejta tad-dħul dwar il-kostijiet jiġu analizzati u, jekk dan ikun meħtieġ, aġġornati.
2. Ir-riżultati ta’ din l-analiżi għandhom jiġu trażmessi lill-Kummissjoni fir-rapport ipprovdut mill-Artikolu 6 ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 6
Rappurtar
1. L-Istati Membri għandhom jirrappurtaw lill-Kummissjoni d-dejta tad-dħul u s-suppożizzjonijiet kollha li ntużaw għall-kalkoli u r-riżultati ta’ dawk il-kalkoli. Dan ir-rapport għandu jinkludi l-fatturi ta’ konverżjoni tal-enerġija primarja applikati, ir-riżultati tal-kalkoli fil-livell makroekonomiku u f’dak finanzjarju, l-analiżi tas-sensittività msemmija fl-Artikolu 3(5) ta’ dan ir-Regolament u l-iżviluppi preżunti fil-prezzijiet tal-enerġija u tal-karbonju.
2. Jekk ir-riżultat tal-paragun imsemmi fl-Artikolu 4 ta’ dan ir-Regolament juri li r-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku fis-seħħ huma ferm inqas effiċjenti mil-lat enerġetiku mil-livelli kostottimali tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku, ir-rapport għandu jinkludi kwalunkwe ġustifikazzjoni għad-differenza. Sa fejn id-differenza ma tistax tiġi ġġustifikata, ir-rapport għandu jkun akkumpanjat minn pjan li jiddeskrivi fil-qosor il-passi xierqa sabiex id-differenza titnaqqas għal daqs mhux sinifikanti sal-analiżi li jmiss. F’dan ir-rigward, il-livell ferm inqas effiċjenti mil-lat enerġetiku tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku fis-seħħ għandu jiġi kkalkulat bħala d-differenza bejn il-medja tar-rekwiżiti minimi tar-rendiment enerġetiku kollha fis-seħħ u l-medja tal-livelli kostottimali kollha tal-kalkolu użat bħala l-parametru referenzjarju nazzjonali tal-binjiet ta’ referenza kollha u tat-tipi ta’ bini kollha użati.
3. L-Istati Membri jistgħu jużaw il-mudell tar-rappurtar ipprovdut fl-Anness III għal dan ir-Regolament.
Artikolu 7
Dħul fis-seħħ u applikazzjoni
1. Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum wara l-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
2. Għandu japplika mid-9 ta’ Jannar 2013 għal bini okkupat minn awtoritajiet pubbliċi u mid-9 ta’ Lulju 2013 għal bini ieħor ħlief għall-Artikolu 6.1 ta’ dan ir-Regolament, li għandu jidħol fis-seħħ fit-30 ta’ Ġunju 2012, skont it-tieni paragrafu tal-Artikolu 5.2 tad-Direttiva 2010/31/UE dwar ir-rendiment tal-bini fl-użu tal-enerġija [ir-rendiment enerġetiku tal-bini].
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, is-16 ta’ Jannar 2012.