РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 21 октомври 2010 година
относно насоки за политиките за заетост на държавите-членки
(2010/707/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 148, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (3),
като взе предвид становището на Комитета по заетостта (4),
като има предвид, че:
(1)
Договорът за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвижда в член 145, че държавите-членки и Съюзът работят за изработването на координирана стратегия за заетостта, и по-специално за развитието на квалифицирана, обучена и адаптивна работна сила, както и на пазари на труда, които да могат да реагират бързо на икономическите промени, с оглед постигането на целите, изброени в член 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). Държавите-членки, като имат предвид националните практики, свързани с отговорностите на социалните партньори, считат насърчаването на заетостта за въпрос от общ интерес и координират своите действия в това отношение в рамките на Съвета, в съответствие с разпоредбите на член 148 от ДФЕС.
(2)
ДЕС предвижда в член 3, параграф 3, че Съюзът има за цел да осигури пълна заетост и се бори срещу социалното изключване и дискриминацията и насърчава социалната справедливост и закрила, и същевременно предвижда инициативи на Съюза за осигуряване на координация на социалните политики на държавите-членки. Член 8 от ДФЕС предвижда, че във всичките си действия Съюзът полага усилия за премахване на неравенствата и за насърчаване на равенството между мъжете и жените. Член 9 от него предвижда, че при определянето и осъществяването на своите политики и дейности Съюзът взема предвид изискванията, свързани с насърчаването на висока степен на заетост, с осигуряването на адекватна социална закрила, с борбата срещу социалното изключване, както и с постигането на високо равнище на образование и обучение.
(3)
Договорът за функционирането на Европейския съюз предвижда, че насоките за заетостта и общите насоки на икономическите политики се приемат от Съвета, за да ръководят политиките на държавите-членки.
(4)
В основата на Лисабонската стратегия, стартирана през 2000 г., бе залегнала признатата необходимост ЕС да увеличи заетостта, производителността и конкурентоспособността си, като същевременно стимулира социалното сближаване в условията на световна конкуренция, технологична промяна, екологични предизвикателства и застаряващо население. Лисабонската стратегия беше стартирана отново през 2005 г. след междинен преглед, в резултат на който бе поставен по-силен акцент върху растежа и върху повече и по-добри работни места.
(5)
Лисабонската стратегия за растеж и работни места спомогна за постигането на консенсус относно основната насока на икономическата политика и политиката за заетостта на ЕС. Съгласно стратегията общите насоки на икономическите политики и насоките за заетостта бяха приети с Решение 2005/600/ЕО на Съвета (5) и преразгледани в Решение 2008/618/ЕО на Съвета (6). Двадесет и четирите насоки положиха основите на националните програми за реформи, очертавайки ключовите приоритети за реформи на макроикономическо, микроикономическо равнище и на равнище пазар на труда за Съюза като цяло. Въпреки това опитът показва, че в насоките не бяха определени достатъчно ясни приоритети и че връзките между тях можеше да бъдат по-здрави. Това ограничи тяхното въздействие върху разработването на националните политики.
(6)
Финансовата и икономическа криза, която започна през 2008 г., се изрази в значителни загуби на работни места и на потенциални резултати и доведе до драматично влошаване на публичните финанси. Европейският план за икономическо възстановяване обаче подпомогна държавите-членки в борбата им с кризата, частично чрез координирано фискално стимулиране, като еврото представляваше гарант за макроикономическата стабилност. В този смисъл кризата показа, че когато координирането на политиките на Съюза е засилено и ефективно приложено, то може да доведе до значителни резултати. Кризата също така открои тясната взаимозависимост на резултатите в областта на икономиката и заетостта на държавите-членки.
(7)
Комисията предложи да се разработи нова стратегия за следващото десетилетие, известна като стратегия „Европа 2020“, за да може Съюзът да излезе от кризата по-силен и да насочи икономиката си към интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, съчетан с висока степен на заетост, производителност и социално сближаване. Пет водещи цели, които са изброени в съответните насоки, представляват общите цели, които насочват действията на държавите-членки, като се отчитат различните им отправни позиции и национални обстоятелства, и които също насочват действията на Съюза.Държавите-членки следва освен това да положат всички усилия да постигнат националните цели и да отстранят препятствията, които ограничават растежа.
(8)
Като част от всеобхватните „стратегии за излизане“ от икономическата криза държавите-членки следва да проведат амбициозни реформи, за да осигурят макроикономическа стабилност, насърчаване на създаването на повече и по-добри работни места и устойчивост на публичните финанси, да подобрят конкурентоспособността и производителността, да намалят макроикономическите дисбаланси и да подобрят показателите на пазара на труда. Прекратяването на фискалното стимулиране следва да се осъществи и координира в рамките на Пакта за стабилност и растеж.
(9)
В рамките на стратегия „Европа 2020“ държавите-членки и Европейският съюз следва да проведат реформи, целящи „интелигентен растеж“, т.е. растеж, движен от познание и иновации. Реформите следва да целят подобряване на качеството на образованието и осигуряване на достъп за всеки, както и засилване на ефективността на научноизследователската дейност и бизнеса, и допълнително усъвършенстване на регулаторната рамка с цел насърчаване на иновациите и трансфера на познание навсякъде в Съюза. Реформите следва да насърчават предприемачеството, развитието на малките и средните предприятия (МСП) и да спомагат за превръщането на творчески идеи в иновативни продукти, услуги и процеси, които могат да създадат растеж, качествени и устойчиви работни места, териториално, икономическо и социално сближаване и да отговорят по-ефикасно на европейските и глобалните предизвикателства пред обществото. Извличането на максимума от информационните и от комуникационните технологии е решаващо в този контекст.
(10)
Политиките на Съюза и на държавите-членки, включително техните програми за реформи, следва да са насочени към „устойчив растеж“. Устойчив растеж означава изграждане на ефикасна по отношение на енергетиката и ресурсите, устойчива и конкурентоспособна икономика, справедливо разпределение на разходите и ползите и извличане на предимства от водещата роля на Европа в надпреварата за разработване на нови процеси и технологии, включително екологични технологии. Държавите-членки и Съюзът следва да осъществят необходимите реформи за намаляване на емисиите на парникови газове и за ефективно използване на ресурсите, което ще помогне и за предотвратяване на влошаването на околната среда и на загубата на биологично разнообразие. Те следва също да подобрят стопанската среда, да стимулират създаването на „зелени“ работни места и да подпомогнат предприятията да модернизират промишлената си база.
(11)
Политиките на Съюза и програмите за реформи на държавите-членки следва също да са насочени към „приобщаващ растеж“. Приобщаващ растеж означава изграждане на сплотено общество, в което хората имат възможността да предвиждат и управляват промяната, като в резултат на това участват активно в обществото и икономиката. Поради това реформите на държавите-членки следва да осигурят достъп и възможности за всички през техния жизнен цикъл, като по този начин намалят бедността и социалното изключване, посредством премахване на преградите за участие на пазара на труда, особено за жени, възрастни работници, млади хора, лица с увреждания и законни мигранти. Те също така следва да гарантират, че ползите от икономическия растеж достигат до всички граждани и всички региони и да насърчават стимулиращ заетостта растеж въз основа на принципа за достоен труд. Поради това осигуряването на ефективното функциониране на пазарите на труда посредством инвестиране в успешно преквалифициране, системи за образование и обучение, развитие на подходящи умения, повишаване на качеството на работните места и борба срещу сегментирането, структурната безработица, младежката безработица и бездействието, като същевременно се осигурява адекватна, устойчива социална закрила и активно приобщаване за предотвратяване и намаляване на бедността, като се отделя особено внимание на борбата с бедността при работещите и на намаляването на бедността сред групите, които са най-застрашени от социално изключване, включително децата и младежите, при спазване на договорената фискална консолидация, следва да заемат централно място в програмите на държавите-членки за реформи.
(12)
Засилването на участието на жените на пазара на труда е предпоставка за стимулирането на растежа и за преодоляването на демографските предизвикателства. Ето защо видимото присъствие на въпросите, свързани с равенството между половете, и включването им във всички приложими области на политиката са от решаващо значение за изпълнението на всички аспекти от насоките в държавите-членки. Следва да се създадат условия за подпомагане на предоставянето на подходящи, достъпни, висококачествени услуги, свързани с грижите за деца в предучилищна възраст. Следва да се прилага принципът за равно заплащане на мъжете и жените за равен труд или за труд с равна стойност.
(13)
Структурните реформи на Съюза и на държавите-членки могат ефективно да допринесат за растежа и работните места, ако увеличат конкурентоспособността на Съюза в световната икономика, открият нови възможности за европейските износители и предоставят конкурентен достъп до жизненоважен внос. Поради това в реформите следва да бъде отчетено тяхното отражение върху външната конкурентоспособност, за да се стимулира европейският растеж и присъствие на открити и справедливи пазари навсякъде по света.
(14)
Стратегия „Европа 2020“ трябва да бъде подкрепена с интегриран набор от европейски и национални политики, които държавите-членки и Съюзът следва да изпълняват изцяло и своевременно, с цел да постигнат положителните вторични ефекти от координираните структурни реформи и по-последователен принос на европейските политики за целите на стратегията. Насоките представляват рамка за държавите-членки по отношение на разработването, прилагането и наблюдението на националните политики в контекста на цялостната стратегия на ЕС. Държавите-членки следва да се ръководят от основните цели на стратегия „Европа 2020“, които са изброени в съответните насоки, при определянето на собствените си национални цели и всички междинни цели, като се отчитат техните относителни изходни позиции и национални особености и в съответствие с техните национални процедури за вземане на решения. В тези случаи държавите-членки може да пожелаят, когато е уместно, да използват показателите, разработени от Комитета по заетостта и Комитета за социална закрила. Водещата цел относно заетостта поставя акцент върху намаляването на безработицата сред уязвимите групи, включително сред младежите.
(15)
Политиката на сближаване и нейните структурни фондове са едни от важните механизми за постигането на приоритетите за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в държавите-членки и регионите. В своите заключения от 17 юни 2010 г. Европейският съвет изтъкна колко е важно насърчаването на икономическото, социалното и териториалното сближаване, за да се допринесе за успеха на новата стратегия „Европа 2020“.
(16)
При разработването и прилагането на своите национални програми за реформа държавите-членки следва да гарантират ефективно управление на политиките за заетост, като вземат предвид тези насоки. Докато тези насоки са насочени към държавите-членки, стратегия „Европа 2020“ следва, когато е уместно, да се изпълнява, наблюдава и оценява в партньорство с всички национални, регионални и местни власти с активното участие на парламентите, както и на социалните партньори и представителите на гражданското общество, които да допринесат за разработването на националните програми за реформи, за тяхното изпълнение и за цялостната информация относно стратегията.
(17)
Стратегия „Европа 2020“ е подкрепена с по-малък набор от насоки, който заменя предишния набор от 24 насоки и последователно разглежда заетостта и общите въпроси на икономическите политики. Насоките за политиките за заетостта на държавите-членки, приложени към настоящото решение, са неразривно свързани с насоките за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза, приложени към Препоръката на Съвета от 13 юли 2010 г. относно общи насоки за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза (7). Заедно те образуват „Интегрирани насоки Европа 2020“.
(18)
Тези нови интегрирани насоки съответстват на заключенията на Европейския съвет. Те дават точни указания на държавите-членки за разработването на техните национални програми за реформи и за изпълнението на реформите, като отразяват взаимозависимостта и са в съответствие с Пакта за стабилност и растеж. Насоките за заетостта следва да съставляват основата за всички препоръки, специфични за отделните държави, които Съветът може да отправи към държавите-членки съгласно член 148, параграф 4 от ДФЕС, успоредно със специфичните за отделните държави препоръки, отправени към държавите-членки съгласно член 121, параграф 4 от този договор, с цел да се състави цялостен пакет препоръки. Насоките за заетостта следва да съставляват основата и за изготвянето на съвместния доклад по заетостта, изпращан ежегодно от Съвета и от Европейската комисията до Европейския съвет.
(19)
Комитетът по заетостта и Комитетът за социална закрила следва да наблюдават напредъка в областта на заетостта и социалните аспекти на насоките за заетостта в съответствие със своите мандати, основани на Договорите. Това наблюдение следва по-специално да се основава на дейностите в рамките на отворения метод на координация в областта на заетостта, социалната закрила и социалното приобщаване. Освен това Комитетът по заетостта следва да поддържа тесни контакти с други съответни подготвителни органи на Съвета, включително в областта на образованието.
(20)
Въпреки че настоящите насоки трябва да се изготвят ежегодно, те следва да не се изменят до 2014 г., за да се постави акцент върху изпълнението им,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Приемат се насоките за политиките за заетостта на държавите-членки, както са определени в приложението.
Член 2
Насоките се вземат предвид в политиките за заетостта на държавите-членки, които са изложени в националните програми за реформи.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 21 октомври 2010 година.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tal-21 ta' Ottubru 2010
dwar il-linji gwida għall-politika tal-Istati Membri dwar l-impjiegi
(2010/707/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 148(2) tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-Opinjoni tal-Parlament Ewropew (1),
Wara li kkunsidra l-Opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew (2),
Wara li kkunsidra l-Opinjoni tal-Kumitat tar-Reġjuni (3),
Wara li kkunsidra l-Opinjoni tal-Kumitat tal-Impjiegi (4),
Billi:
(1)
It-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE) jistipula fl-Artikolu 145 li l-Istati Membri u l-Unjoni għandhom jaħdmu flimkien biex jiżviluppaw strateġija kkoordinata għall-impjiegi u b’mod partikolari għall-promozzjoni ta' forza ta' xogħol b’ħiliet, imħarrġa u li tadatta kif ukoll swieq ta' xogħol li jirreaġixxu għat-tibdil ekonomiku bil-għan li jiksbu l-objettivi definiti fl-Artikolu 3 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea (TUE). L-Istati Membri, wara li jikkunsidraw il-prattiki nazzjonali relatati mar-responsabbiltajiet tal- ġestjoni u l-impjiegi, għandhom iqisu l-promozzjoni tal-impjiegi bħala kwistjoni ta' interess komuni u għandhom jikkoordinaw l-azzjoni tagħhom f’dak ir-rigward fi ħdan il-Kunsill, f’konformità mad-dispożizzjonijiet tal-Artikolu 148 tat-TFUE.
(2)
It-TFUE jistipula fl-Artikolu 3(3) li l-Unjoni għandha timmira lejn impjiegi għal kulħadd u għandha tiġġieled kontra l-esklużjoni soċjali u d-diskriminazzjoni, u għandha tippromwovi l-ġustizzja soċjali u l-protezzjoni u jipprevedi inizjattivi tal-Unjoni biex tiġi żgurata l-koordinazzjoni tal-politika soċjali tal-Istati Membri. L-Artikolu 8 tat-TFUE jistipula li fl-attivitajiet kollha tagħha, l-Unjoni għandu jkollha l-għan li telimina l-inugwaljanzi u tippromwovi l-ugwaljanza bejn l-irġiel u n-nisa. L-Artikolu 9 tiegħu jipprevedi li fid-definizzjoni u l-implimentazzjoni tal-politika u l-attivitajiet tagħha, l-Unjoni għandha tieħu kont tar-rekwiżiti marbuta mal-promozzjoni ta' livell għoli ta' impjiegi, mal-garanzija ta' protezzjoni soċjali adegwata, mal-ġlieda kontra l-esklużjoni soċjali kif ukoll ma' livell għoli ta' edukazzjoni u taħriġ.
(3)
It-TFUE jipprevedi li l-linji gwida dwar l-impjiegi u l-linji gwida ġenerali dwar il-politika ekonomika għandhom jiġu adottati mill-Kunsill sabiex ikunu ta' gwida għal-linji politiċi tal-Istati Membri.
(4)
L-Istrateġija ta' Lisbona, varata fl-2000, kienet ibbażata fuq ir-rikonoxximent tal-ħtieġa tal-UE li żżid l-impjiegi, il-produttività u l-kompetittività tagħha, filwaqt li ssaħħaħ il-koeżjoni soċjali, quddiem il-kompetizzjoni globali, it-tibdil teknoloġiku, l-isfidi ambjentali u t-tixjiħ tal-popolazzjoni. L-Istrateġija ta' Lisbona ġiet imnedija mill-ġdid fl-2005, wara reviżjoni ta' nofs it-terminu li wasslet għal enfasi ikbar fuq it-tkabbir, u fuq iktar impjiegi u impjiegi aħjar.
(5)
L-Istrateġija ta' Lisbona għat-tkabbir u l-impjiegi għenet biex jinħoloq kunsens dwar id-direzzjoni ġenerali tal-politika ekonomika tal-UE u ta' dawk dwar l-impjiegi. Skont l-istrateġija, kemm il-linji gwida ġenerali għall-politika ekonomika kif ukoll il-linji gwida dwar l-impjiegi ġew adottati mid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2005/600/KE (5) u riveduti fid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2008/618/KE (6). L-24 linji gwida kienu l-bażijiet għall-Programmi Nazzjonali ta' Riforma, li jispjegaw il-prijoritajiet prinċipali ta' riforma makroekonomiċi, mikroekonomiċi u tas-suq tax-xogħol għall-Unjoni komplessivament. Madankollu, l-esperjenza turi li l-linji gwida ma stabbilixxewx prijoritajiet ċari biżżejjed u li r-rabtiet bejniethom setgħu kienu iktar b’saħħithom. Dan illimita l-impatt tagħhom fuq it-tfassil ta' politika nazzjonali.
(6)
Il-kriżi finanzjarja u ekonomika li bdiet fl-2008 rriżultat f’telf sinifikanti ta' impjiegi u produzzjoni potenzjali u wasslet għal deterjorament drammatiku fil-finanzi pubbliċi. Il-Pjan Ewropew ta' Rilanċ Ekonomiku madankollu għen lill-Istati Membri biex jindirizzaw il-kriżi, parzjalment permezz ta' stimolu fiskali kkoordinat, filwaqt li l-euro pprovdiet ankraġġ għall-istabbiltà makroekonomika. Għalhekk il-kriżi wriet li anke meta l-koordinazzjoni tal-linji politiċi tal-Unjoni tissaħħaħ u ssir iktar effettiva, hija tista’ tagħti riżultati sinifikanti. Il-kriżi enfasizzat ukoll l-interdipendenza mill-qrib tal-prestazzjoni ekonomika u tal-impjiegi tal-Istati Membri.
(7)
Il-Kummissjoni pproponiet li tistabbilixxi strateġija ġdida għad-deċennju li jmiss, imsejħa l-Istrateġija Ewropa 2020, sabiex tippermetti lill-Unjoni toħroġ iktar b’saħħitha mill-kriżi, u biex iddawwar l-ekonomija tagħha lejn tkabbir intelliġenti, sostenibbli u inklużiv, flimkien ma' livell għoli ta' impjiegi, produttività u koeżjoni soċjali. Ħames miri ewlenin, elenkati taħt il-linji gwida rilevanti, jikkostitwixxu objettivi kondiviżi li jiggwidaw l-azzjoni tal-Istati Membri, filwaqt li jieħdu kont tal-pożizzjonijiet inizjali relattivi tagħhom u ċ-ċirkostanzi nazzjonali, u li jiggwidaw ukoll l-azzjoni tal-Unjoni. L-Istati Membri għandhom, addizzjonalment, jagħmlu kull sforz biex jilħqu l-miri nazzjonali u biex jeliminaw l-ostakli li jillimitaw it-tkabbir.
(8)
Bħala parti mill-“istrateġiji ta' ħruġ” komprensivi għall-kriżi ekonomika, l-Istati Membri għandhom iwettqu riformi ambizzjużi biex jiżguraw l-istabbiltà makroekonomika, il-promozzjoni ta' iktar impjiegi u impjiegi aħjar u s-sostenibbiltà tal-finanzi pubbliċi, itejbu l-kompetittività u l-produttività, inaqqsu l-iżbilanċi makroekonomiċi u jsaħħu l-prestazzjoni tas-suq tax-xogħol. L-irtirar tal-istimolu fiskali għandu jiġi implimentat u kkoordinat fil-qafas tal-Patt ta' Stabbiltà u Tkabbir.
(9)
Fl-Istrateġija Ewropa 2020, l-Istati Membri u l-Unjoni Ewropea għandhom jimplimentaw ir-riformi mmirati lejn “tkabbir intelliġenti”, jiġifieri tkabbir stimolat mill-għarfien u l-innovazzjoni. Ir-riformi għandhom jimmiraw lejn it-titjib fil-kwalità tal-edukazzjoni u li jiżguraw aċċess għal kulħadd, kif ukoll jimmiraw lejn it-tisħiħ tar-riċerka, il-prestazzjoni tan-negozju u aktar titjib tal-qafas regolatorju sabiex jiġu promossi l-innovazzjoni u t-trasferiment tal-għarfien fl-Unjoni kollha. Ir-riformi għandhom iħeġġu l-intraprenditorija, l-iżvilupp ta' intrapriżi żgħar u ta' daqs medju (SMEs) u jgħinu biex jittraduċu ideat kreattivi fi prodotti, servizzi u proċessi innovattivi li jistgħu joħolqu tkabbir, impjiegi sostenibbli u ta' kwalità, koeżjoni territorjali, ekonomika u soċjali, u jindirizzaw b’mod iktar effiċjenti l-isfidi relatati mas-soċjetà Ewropea u globali. Huwa essenzjali f’dan il-kuntest li jiġu sfruttati bi sħiħ it-teknoloġiji tal-informazzjoni u tal-komunikazzjoni.
(10)
Il-linji politiċi tal-Unjoni u tal-Istati Membri, anke permezz tal-programmi ta' riforma tagħhom, għandhom jimmiraw lejn “it-tkabbir sostenibbli”. It-tkabbir sostenibbli jfisser bini ta' ekonomija effiċjenti fir-riżorsi u fl-enerġija, li hi sostenibbli u kompetittiva, tqassim ġust tal-ispejjeż u l-benefiċċji u l-isfruttar tal-pożizzjoni ta' tmexxija tal-Ewropa fit-tellieqa għall-iżvilupp ta' proċessi u teknoloġiji ġodda, li jinkludu t-teknoloġiji ekoloġiċi. L-Istati Membri u l-Unjoni għandhom jimplimentaw ir-riformi meħtieġa biex jitnaqqsu l-emissjonijiet tal-gassijiet b’effett ta' serra u jużaw ir-riżorsi b’mod effiċjenti, li ser jgħinu wkoll fil-prevenzjoni mid-degradazzjoni ambjentali u t-telf tal-bijodiversità. Huma għandhom ukoll itejbu l-ambjent tan-negozju, jistimolaw il-ħolqien ta' impjiegi ekoloġiċi u jgħinu lill-intrapriżi jimmodernizzaw il-bażi industrijali tagħhom.
(11)
Il-linji politiċi tal-Unjoni u l-programmi ta' riforma tal-Istati Membri għandhom ukoll ikunu mmirati lejn “tkabbir inklużiv” It-tkabbir inklużiv ifisser bini ta' soċjeta koeżiva li fiha n-nies jingħataw is-setgħa li jantiċipaw u jamministraw il-bidla, u konsegwentement jipparteċipaw b’mod attiv fis-soċjetà u l-ekonomija. Ir-riformi tal-Istati Membri għandhom għalhekk jiżguraw aċċess u opportunitajiet għal kulħadd fiċ-ċiklu tal-ħajja kollu, biex b’hekk jitnaqqas il-faqar u l-esklużjoni soċjali, permezz tal-eliminazzjoni tal-ostakli għall-parteċipazzjoni fis-suq tax-xogħol speċjalment għan-nisa, il-ħaddiema anżjani, iż-żgħażagħ, il-persuni b’diżabbiltà u l-migranti legali. Huma għandhom ukoll jiżguraw li l-benefiċċji tat-tkabbir ekonomiku jilħqu liċ-ċittadini u lir-reġjuni kollha u jrawmu tkabbir li jtejjeb l-impjiegi, abbażi ta' xogħol diċenti. Għalhekk, l-iżgurar tal-funzjonament effettiv tas-swieq tax-xogħol permezz ta' investiment fi tranżizzjonijiet b’suċċess, fis-sistemi tal-edukazzjoni u t-taħriġ, fl-iżvilupp adattat tal-kapaċitajiet, f’titjib fil-kwalità tal-impjiegi, u fil-ġlieda kontra s-segmentazzjoni, il-qgħad strutturali, il-qgħad taż-żgħażagħ u n-nuqqas ta' attività filwaqt li tiġi żgurata protezzjoni soċjali adegwata u sostenibbli u inklużjoni attiva biex jiġi evitat u jitnaqqas il-faqar, b’attenzjoni partikolari għall-ġlieda kontra l-faqar fost min jaħdem u għat-tnaqqis tal-faqar fost il-gruppi l-iktar f’riskju ta' esklużjoni soċjali, inklużi t-tfal u ż-żgħażagħ, filwaqt li fl-istess ħin tiġi osservata l-konsolidazzjoni fiskali maqbula, għandhom ikunu fil-qalba tal-programmi ta' riforma tal-Istati Membri.
(12)
Il-parteċipazzjoni akbar tan-nisa fil-forza tax-xogħol hija prekondizzjoni għat-tisħiħ tat-tkabbir u għall-indirizzar tal-isfidi demografiċi. Għalhekk, perspettiva viżibbli ta' ugwaljanza bejn is-sessi, integrata fl-oqsma ta' politika rilevanti kollha, hija kruċjali għall-implimentazzjoni tal-aspetti kollha tal-linji gwida tal-Istati Membri. Għandhom jinħolqu l-kondizzjonijiet biex jiġi appoġġat il-forniment ta' servizzi tal-kura tat-tfal adegwati, bi prezz li jista’ jintlaħaq u ta' kwalità għolja għat-tfal li jkunu iżgħar mill-età tal-iskola obbligatorja. Il-prinċipju ta' ħlas ugwali għall-ħaddiema rġiel u nisa għal xogħol ugwali jew xogħol ta' valur ugwali, għandu jiġi applikat.
(13)
Ir-riformi strutturali tal-Unjoni u tal-Istati Membri jistgħu jikkontribwixxu effettivament għat-tkabbir u l-impjiegi jekk isaħħu l-kompetittività tal-UE fl-ekonomija globali, jiftħu opportunitajiet ġodda għall-esportaturi Ewropej u jipprovdu aċċess kompetittiv għall-importazzjonijiet vitali. Għalhekk ir-riformi għandhom iqisu l-implikazzjonijiet fuq il-kompetittività esterna tagħhom biex irawmu tkabbir u parteċipazzjoni Ewropej fi swieq miftuħa u ġusti fid-dinja kollha.
(14)
L-Istrateġija Ewropa 2020 għandha tkun ibbażata fuq sett integrat ta' linji politiċi Ewropej u nazzjonali, li l-Istati Membri u l-Unjoni għandhom jimplimentaw bis-sħiħ u f’waqtu, sabiex jiksbu l-effetti mifruxin pożittivi ta' riformi strutturali kkoordinati u kontribut aktar konsistenti mil-linji politiċi Ewropej għall-objettivi tal-istrateġija. Il-linji gwida huma qafas għall-Istati Membri fit-tfassil, l-implimentazzjoni u l-monitoraġġ ta' linji politiċi nazzjonali fil-kuntest tal-istrateġija ġenerali tal-UE. Il-miri ewlenin ta' Ewropa 2020 elenkati taħt il-linji gwida rilevanti għandhom jiggwidaw lill-Istati Membri biex jiddefinixxu l-miri nazzjonali tagħhom u kwalunkwe mira sekondarja, b’kont meħud tal-pożizzjonijiet inizjali u ċ-ċirkostanzi nazzjonali relattivi tagħhom, u f’konformità mal-proċeduri nazzjonali tagħhom għat-teħid ta' deċiżjonijiet. Fejn jagħmlu dan, l-Istati Membri jistgħu jirrikorru għall-indikaturi żviluppati mill-Kumitat tal-Impjiegi jew mill-Kumitat tal-Protezzjoni Soċjali, skont il-każ. Il-mira ewlenija tal-impjiegi tiġbed l-attenzjoni għat-tnaqqis tal-qgħad ta' gruppi vulnerabbli, inklużi ż-żgħażagħ.
(15)
Il-politika ta' koeżjoni u l-fondi strutturali tagħha huma fost numru ta' mekkaniżmi importanti għall-ksib tal-prijoritajiet ta' tkabbir intelliġenti, sostenibbli u inklużiv fl-Istati Membri u r-reġjuni. Fil-konklużjonijiet tiegħu tas-17 ta' Ġunju 2010, il-Kunsill Ewropew enfasizza l-importanza li tiġi promossal-koeżjoni ekonomika, soċjali u territorjali sabiex tikkontribwixxi għas-suċċess tal-istrateġija Ewropa 2020 il-ġdida.
(16)
Huma u jfasslu u jimplimentaw il-Programmi Nazzjonali ta' Riforma tagħhom b’kont meħud ta' dawn il-linji gwida, l-Istati Membri għandhom jiżguraw governanza effikaċi tal-politika tal-impjiegi. Filwaqt li dawn il-linji gwida huma indirizzati lejn l-Istati Membri, l-Istrateġija Ewropa 2020 għandha tiġi implimentata, immonitorjata u evalwata, kif adatt, fi sħubija mal-awtoritajiet nazzjonali, reġjonali u lokali kollha, bl-assoċjazzjoni mill-qrib tal-parlamenti, kif ukoll tal-imsieħba soċjali u rappreżentanti tas-soċjetà ċivili, li għandhom jikkontribwixxu għall-elaborazzjoni tal-Programmi Nazzjonali ta' Riforma, għall-implimentazzjoni tagħhom u għall-komunikazzjoni ġenerali dwar l-istrateġija.
(17)
L-istrateġija Ewropa 2020 hija bbażata fuq sett iżgħar ta' linji gwida, li jissostitwixxi s-sett preċedenti ta' 24 u tindirizza kwistjonijiet ta' impjiegi u ta' politika ekonomika ġenerali b’mod koerenti. Il-linji gwida għall-politika tal-impjiegi tal-Istati Membri, annessi ma' din id-Deċiżjoni, huma marbutin b’mod intrinsiku mal-linji gwida għall-politika ekonomika tal-Istati Membri u tal-Unjoni, annessi mar-Rakkomandazzjoni tal-Kunsill tat-13 ta' Lulju 2010 dwar linji gwida ġenerali għall-politika ekonomika tal-Istati Membri u tal-Unjoni (7). Flimkien, huma jifformaw il-“Linji Gwida Integrati tal-istrateġija Ewropa 2020”.
(18)
Dawn il-linji gwida integrati ġodda huma f’konformità mal-konklużjonijiet tal-Kunsill Ewropew. Huma jagħtu gwida preċiża lill-Istati Membri fid-definizzjoni tal-Programmi Nazzjonali ta' Riforma tagħhom u fl-implimentazzjoni tar-riformi, waqt li jirriflettu l-interdipendenza u b’mod konformi mal-Patt ta' Stabbiltà u Tkabbir. Il-linji gwida dwar l-impjiegi għandhom jifformaw il-bażi għal kwalunkwe rakkomandazzjoni speċifika għall-pajjiż li l-Kunsill jista’ jindirizza lill-Istati Membri skont l-Artikolu 148(4) tat-TFUE, b’mod parallel mar-rakkomandazzjonijiet speċifiċi għall-pajjiż indirizzati lill-Istati Membri skont l-Artikolu 121(4) tat-Trattat, sabiex jifforma pakkett koerenti ta' rakkomandazzjonijiet. Il-linji gwida dwar l-impjiegi għandhom ukoll jifformaw il-bażi għall-istabbiliment tar-Rapport Konġunt dwar l-Impjiegi li jintbagħat kull sena mill-Kunsill u l-Kummissjoni Ewropea lill-Kunsill Ewropew.
(19)
Il-Kumitat tal-Impjiegi u l-Kumitat tal-Protezzjoni Soċjali għandhom jimmonitorjaw il-progress fir-rigward tal-aspetti tal-impjiegi u dawk soċjali tal-linji gwida dwar l-impjiegi, f’konformità mal-mandati rispettivi tagħhom ibbażati fuq it-Trattat. B’mod partikolari dan għandu jibni fuq l-attivitajiet tal-metodu miftuħ ta' koordinazzjoni fl-oqsma tal-impjiegi u l-protezzjoni soċjali u l-inklużjoni soċjali. Barra minn hekk il-Kumitat tal-Impjiegi għandu jżomm kuntatt mill-qrib mal-istanzi preparatorji rilevanti l-oħra tal-Kunsill, anke fil-qasam tal-edukazzjoni.
(20)
Għalkemm dawn għandhom jitfasslu kull sena, dawn il-linji gwida għandhom jibqgħu stabbli sal-2014 biex ikun żgurat li l-attenzjoni tinżamm iċċentrata fuq l-implimentazzjoni,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Huma b’dan adottati l-linji gwida, kif stabbiliti fl-Anness, għal-linji politiċi tal-Istati Membri dwar l-impjiegi.
Artikolu 2
Il-linji gwida għandhom jitqiesu fil-linji politiċi tal-Istati Membri dwar l-impjiegi, li dwarhom għandhom isiru rapporti fil-Programmi Nazzjonali ta' Riforma.
Artikolu 3
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lill-Istati Membri.
Magħmul fil-Lussemburgu, il-21 ta’ Ottubru 2010.