РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 декември 2011 година
относно присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г., с изключение на членове 10 и 11 от него
(2012/22/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) и член 218, параграф 8, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинският протокол“) представлява значително подобряване на режима по отношение на отговорността на превозвачите и обезщетението на пътници, превозвани по море. По-специално той предвижда обективна отговорност за превозвача, включително задължителна застраховка с право на пряк иск спрямо застрахователите в определени граници, както и правила относно компетентността на съдилищата и относно признаването и изпълнението на съдебни решения. Следователно Атинският протокол съответства на целта на Съюза за подобряване на правния режим по отношение на отговорността на превозвачите.
(2)
Атинският протокол изменя Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинската конвенция“) и предвижда в член 15, че двата инструмента се разглеждат и тълкуват заедно като един правен инструмент между страните по Атинския протокол.
(3)
По-голямата част от правилата на Атинския протокол са включени в правото на Съюза посредством Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия (1). По този начин Съюзът упражни компетентност по отношение на въпросите, уредени от този регламент. Държавите-членки обаче запазват компетентността си по отношение на редица разпоредби на Атинския протокол като клаузата за отказ от участие, с която им се разрешава да определят по-високи граници на отговорност от предвидените съгласно Атинския протокол. Между въпросите от Атинския протокол, попадащи в компетентност на държавите-членки, и въпросите, които попадат в областите на изключителна компетентност на ЕС, съществува взаимозависимост. Поради това по въпросите от Атинския протокол, попадащи в тяхна компетентност, държавите-членки следва да действат координирано, като отчитат своите задължения за лоялно сътрудничество.
(4)
Атинският протокол е открит за ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване от държави и от регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, прехвърлили компетентност на тези организации по определени въпроси, уредени от Атинския протокол.
(5)
Съгласно член 17, параграф 2, буква б) и член 19 от Атинския протокол регионални организации за икономическа интеграция могат да сключат Атинския протокол.
(6)
През октомври 2006 г. Правният комитет на Международната морска организация (ИМО) прие резерва и насоки за прилагане на Атинската конвенция („насоки на ИМО“) с цел разглеждане на определени въпроси в рамките на Атинската конвенция, като по-специално обезщетенията за вреди, свързани с тероризъм.
(7)
Регламент (ЕО) № 392/2009 възпроизвежда в своите приложения съответните разпоредби на консолидирания текст на Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и насоките на ИМО.
(8)
Съгласно разпоредбите на член 19 от Атинския протокол регионалните организации за икономическа интеграция трябва да декларират при подписване, ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване обхвата на своята компетентност по отношение на въпросите, уредени от Атинския протокол.
(9)
Поради това Съюзът следва да се присъедини към Атинския протокол и да направи резервата, която се съдържа в насоките на ИМО. Направената резерва не следва да се тълкува като промяна в настоящото разделение на областите на компетентност между Съюза и държавите-членки по отношение на удостоверенията и проверките от държавните органи.
(10)
Някои разпоредби от Атинския протокол се отнасят до съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси и следователно попадат в обхвата на част трета, дял V от Договора за функционирането на ЕС. Отделно решение, отнасящо се до тези разпоредбипредстои да бъде прието успоредно с настоящото решение.
(11)
Държавите-членки, които ще ратифицират или ще се присъединят към Атинския протокол, следва ако е възможно да го направят едновременно. Поради това държавите-членки следва да обменят информация относно състоянието на своите процедури за ратификация или присъединяване, за да подготвят, доколкото е възможно, едновременното депозиране на документите си за ратификация или присъединяване. При ратификация или присъединяване към Атинския протокол държавите-членки следва да направят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинския протокол“) се одобрява от името на Европейския съюз по отношение на въпросите, които са от изключителната компетентност на Съюза с изключение на членове 10 и 11 от него.
Текстът на Атинския протокол, с изключение на членове 10 и 11, се съдържа в приложението.
Член 2
1. Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(ат) документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол в съответствие с член 17, параграф 2, буква в), член 17, параграф 3 и член 19 от посочения протокол.
2. При депозиране на документа за присъединяване Съюзът прави следната декларация за компетентност:
„1.
Член 19 от Атинския протокол от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. предвижда, че регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, които са прехвърлили на тези организации компетентност по някои въпроси, уредени от посочения протокол, могат да го подпишат, при условие че направят декларацията, посочена в същия член. Съюзът реши да се присъедини към Атинския протокол и съответно прави такава декларация.
2.
Настоящите членове на Европейския съюз са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
3.
Настоящата декларация не се прилага към териториите на държавите-членки на Европейския съюз, в които не се прилага Договорът за функционирането на Европейския съюз, и не засяга мерки или позиции, които биха могли да бъдат приети по силата на протокола от заинтересованите държави-членки от името и в интерес на тези територии.
4.
Държавите-членки на Европейския съюз са предоставили изключителна компетентност на Съюза по отношение на мерките, приети въз основа на член 100 от Договора за функционирането на ЕС. Такива мерки са приети по отношение на членове 1 и 1а, член 2, параграф 2, членове 3-16 и членове 18, 20 и 21 от Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и разпоредбите на насоките на ИМО, посредством приемането на Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия.
5.
Упражняването на компетентността, която държавите-членки са прехвърлили на Европейския съюз съгласно Договора за функционирането на ЕС, подлежи по своята същност на непрекъснато развитие. В рамките на Договора за функционирането на ЕС компетентните институции могат да вземат решения, които да определят обхвата на компетентност на Европейския съюз. Поради тази причина Европейският съюз си запазва правото да изменя по съответен начин настоящата декларация, без това да представлява предпоставка за упражняването на компетентността му по въпросите, уредени от Атинския протокол. Европейският съюз ще уведоми генералния секретар на Международната морска организация за изменената декларация.“
3. Лицето или лицата, определени съгласно параграф 1 от настоящия член, правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол.
Член 3
Съюзът депозира документа за присъединяването си към Атинския протокол до 31 декември 2011 г.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да депозират документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол в разумен срок и при възможност до 31 декември 2011 г.
2. Държавите-членки правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2011 година.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tat-12 ta’ Diċembru 2011
dwar l-adeżjoni tal-Unjoni Ewropea għall-Protokoll tal-2002 tal-Konvenzjoni ta’ Ateni dwar il-Ġarr bil-Baħar ta’ Passiġġieri u l-Bagalji tagħhom, 1974, bl-eċċezzjoni tal-Artikoli 10 u 11 tiegħu
(2012/22/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 100(2), flimkien mal-punt (a) tal-Artikolu 218(6) u l-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 218(8) tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew,
Billi:
(1)
Il-Protokoll tal-2002 tal-Konvenzjoni ta’ Ateni dwar il-Ġarr bil-Baħar ta’ Passiġġieri u l-Bagalji tagħhom, 1974 (il-“Protokoll ta’ Ateni”) jirrappreżenta titjib kbir fis-sistema marbuta mar-responsabbiltà tat-trasportaturi u l-kumpens tal-passiġġieri li jinġarru bil-baħar. B’mod partikolari, dan jipprevedi responsabbiltà stretta tat-trasportatur inkluż assigurazzjoni obbligatorja, bid-dritt ta’ azzjoni diretta kontra l-assiguraturi sa limiti speċifikati u regoli dwar il-ġurisdizzjoni u r-rikonoxximent u l-infurzar ta’ sentenzi. Għaldaqstant, il-Protokoll ta’ Ateni huwa konformi mal-għan tal-Unjoni li jittejjeb ir-reġim legali marbut mar-responsabbiltà tat-trasportaturi.
(2)
Il-Protokoll ta’ Ateni jimmodifika l-Konvenzjoni ta’ Ateni dwar il-Ġarr bil-Baħar ta’ Passiġġieri u l-Bagalji tagħhom, 1974 (“il-Konvenzjoni ta’ Ateni”) u fl-Artikolu 15 jistabbilixxi li ż-żewġ strumenti għandhom jinqraw u jiġu interpretati flimkien bħala strument wieħed u uniku bejn il-Partijiet tal-Protokoll ta’ Ateni.
(3)
Il-maġġoranza tar-regoli tal-Protokoll ta’ Ateni ġew inkorporati fil-liġi tal-Unjoni permezz tar-Regolament (KE) Nru 392/2009 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-23 ta’ April 2009 dwar ir-responsabbiltà ta’ trasportaturi ta’ passiġġieri bil-baħar fil-każ ta’ aċċidenti (1). Għalhekk l-Unjoni eżerċitat kompetenza fir-rigward tal-materji rregolati minn dak ir-Regolament. L-Istati Membri, madanakollu, jżommu l-kompetenza tagħhom fir-rigward ta’ numru ta’ dispożizzjonijiet tal-Protokoll ta’ Ateni, bħall-klawsola ta’ non-parteċipazzjoni li biha huma jistgħu jistabbilixxu limiti ta’ responsabbiltà li huma ogħla minn dawk stipulati fl-ambitu tal-Protokoll ta’ Ateni. Il-materji tal-kompetenza tal-Istati Membri taħt il-Protokoll ta’ Ateni u dawk li jaqgħu taħt il-kompetenza esklużiva tal-Unjoni huma interdipendenti. Għalhekk f’materji ta’ kompetenza tagħhom taħt il-Protokoll ta’ Ateni, l-Istati Membri għandhom jaġixxu b’mod koordinat, filwaqt li jikkunsidraw l-obbligu ta’ kooperazzjoni leali tagħhom.
(4)
Il-Protokoll ta’ Ateni huwa miftuħ għar-ratifika, l-aċċettazzjoni, l-approvazzjoni jew l-adeżjoni mill-Istati u l-Organizzazzjonijiet Reġjonali għall-Integrazzjoni Ekonomika li huma kostitwiti minn Stati sovrani li ttrasferew il-kompetenza f’ċerti materji rregolati mill-Protokoll lil dawk l-Organizzazzjonijiet.
(5)
Skont l-Artikolu 17(2)(b) u l-Artikolu 19 tal-Protokoll ta’ Ateni, l-Organizzazzjonijiet Reġjonali għall-Integrazzjoni Ekonomika jistgħu jikkonkludu l-Protokoll ta’ Ateni.
(6)
F’Ottubru 2006, il-Kumitat Legali tal-Organizzazzjoni Marittima Internazzjonali adotta r-Riserva u l-Linji Gwida tal-IMO għall-Implimentazzjoni tal-Konvenzjoni ta’ Ateni (“il-Linji Gwida tal-IMO”) sabiex jiġu indirizzati ċerti materji fil-Konvenzjoni ta’ Ateni, bħal, b’mod partikolari l-kumpens għal ħsarat marbutin mat-terroriżmu.
(7)
Ir-Regolament (KE) Nru 392/2009 jirriproduċi fl-annessi tiegħu id-dispożizzjonijiet rilevanti tal-verżjoni kkonsolidata tal-Konvenzjoni ta’ Ateni kif emendata mill-Protokoll ta’ Ateni u l-Linji Gwida tal-IMO.
(8)
Skont it-termini tal-Artikolu 19 tal-Protokoll ta’ Ateni, l-Organizzazzjoni Reġjonali għall-Integrazzjoni Ekonomika għandha tiddikjara, fil-mument tal-iffirmar, ir-ratifika, l-aċċettazzjoni, l-approvazzjoni jew l-adeżjoni tagħha, il-punt safejn hija kompetenti fir-rigward tal-materji rregolati mill-Protokoll.
(9)
Konsegwentement, l-Unjoni, għandha taderixxi għall-Protokoll ta’ Ateni u tagħmel ir-riserva imniżżla fil-Linji Gwida tal-IMO. Il-fatt li ssir tali riserva m’għandux ikun interpretat bħala l-alterazzjoni tad-diviżjoni attwali tal-kompetenza bejn l-Unjoni u l-Istati Membri fir-rigward taċ-ċertifikazzjoni u l-kontrolli mill-awtoritajiet tal-Istat.
(10)
Ċerti dispożizzjonijiet taħt il-Protokoll ta’ Ateni jikkonċernaw il-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili u għalhekk jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni tat-Titolu V tat-Tielet Parti tat-TFUE. Deċiżjoni separata li tirrigwarda dawk id-dispożizzjonijiet ser tiġi adottata b’mod parallel għal din id-Deċiżjoni.
(11)
L-Istati Membri li għandhom jirratifikaw jew jaderixxu għall-Protokoll ta’ Ateni għandhom, jekk possibbli, jagħmlu hekk simultanjament. Għaldaqstant l-Istati Membri għandhom jikkondividu informazzjoni dwar l-istat tal-proċeduri ta’ ratifika jew ta’ adeżjoni tagħhom sabiex jippreparaw safejn possibbli għad-depożitu simultanju tal-istrumenti ta’ ratifika jew ta’ adeżjoni tagħhom. Meta jkunu qegħdin jirratifikaw jew jaderixxu għall-Protokoll ta’ Ateni, l-Istati Membri għandhom jagħmlu r-riserva msemmija fil-Linji Gwida tal-IMO,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
L-adeżjoni tal-Unjoni Ewropea għall-Protokoll tal-2002 tal-Konvenzjoni ta’ Ateni dwar il-Ġarr bil-Baħar ta’ Passiġġieri u l-Bagalji tagħhom, 1974 (il-“Protokoll ta’ Ateni”) b’dan hija approvata f’isem l-Unjoni Ewropea fir-rigward ta’ materji li jaqgħu taħt il-kompetenza esklużiva tal-Unjoni, bl-eżżezzjoni tal-Artikoli 10 u 11 tiegħu.
It-test tal-Protokoll ta’ Ateni, għajr l-Artikoli 10 u 11, huwa riprodott fl-Anness.
Artikolu 2
1. Il-President tal-Kunsill huwa b’dan awtorizzat jaħtar lill-persuna jew il-persuni bis-setgħa li jiddepożitaw l-istrument ta’ adeżjoni tal-Unjoni għall-Protokoll ta’ Ateni skont l-Artikoli 17(2)(c), 17(3) u 19 ta’ dak il-Protokoll.
2. Fil-mument meta jiġi ddepożitat l-istrument tal-adeżjoni, l-Unjoni għandha tagħmel id-dikjarazzjoni ta’ kompetenza li ġejja:
“1.
L-Artikolu 19 tal-Protokoll ta’ Ateni tal-2002 għall-Konvenzjoni ta’ Ateni dwar il-Ġarr bil-Baħar ta’ Passiġġieri u l-Bagalji tagħhom, 1974 jipprevedi li l-Organizzazzjonijiet Reġjonali għall-Integrazzjoni Ekonomika li huma kostitwiti minn Stati sovrani u li trasferew il-kompetenza f’ċerti materji rregolati minn dak il-Protokoll lilhom jistgħu jiffirmawh, bil-kondizzjoni li jagħmlu d-dikjarazzjoni msemmija f’dak l-Artikolu. L-Unjoni ddeċidiet li taderixxi għall-Protokoll ta’ Ateni u għalhekk qed tagħmel din id-dikjarazzjoni.
2.
Il-Membri attwali tal-Unjoni Ewropa huma r-Renju tal-Belġju, ir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, ir-Renju tad-Danimarka, ir-Repubblika Federali tal-Ġermanja, ir-Repubblika tal-Estonja, l-Irlanda, ir-Repubblika Ellenika, ir-Renju ta’ Spanja, ir-Repubblika Franċiża, ir-Repubblika Taljana, ir-Repubblika ta’ Ċipru, ir-Repubblika tal-Latvja, ir-Repubblika tal-Litwanja, il-Gran Dukat tal-Lussemburgu, ir-Repubblika tal-Ungerija, Malta, ir-Renju tal-Pajjiżi l-Baxxi, ir-Repubblika tal-Awstrija, ir-Repubblika tal-Polonja, ir-Repubblika Portugiża, ir-Rumanija, ir-Repubblika tas-Slovenja, ir-Repubblika Slovakka, ir-Repubblika tal-Finlandja, ir-Renju tal-Isvezja, ir-Renju Unit tal-Gran Brittanja u l-Irlanda ta’ Fuq.
3.
Din id-dikjarazzjoni ma tapplikax fil-każ għal territorji tal-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea li fihom ma japplikax it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE) u hija mingħajr preġudizzju għal dawk l-atti jew il-pożizzjonijiet li jistgħu jiġu adottati skont il-Protokoll mill-Istati Membri kkonċernati f’isem dawk it-territorji u fl-interess tagħhom.
4.
L-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea kkonferixxew il-kompetenza esklussiva lill-Unjoni fir-rigward tal-miżuri adottati abbażi tal-Artikolu 100 tat-TFUE. Tali miżuri ġew adottati fir-rigward tal-Artikoli 1 u 1(a), l-Artikolu 2(2), l-Artikoli 3 sa 16 u l-Artikoli 18, 20 u 21 tal-Konvenzjoni ta’ Ateni kif emendata bil-Protokoll ta’ Ateni u bid-dispożizzjonijiet tal-Linji Gwida tal-IMO, permezz tar-Regolament (KE) Nru 392/2009 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-23 ta’ April 2009 dwar ir-responsabbiltà ta’ trasportaturi ta’ passiġġieri bil-baħar fil-każ ta’ aċċidenti.
5.
L-eżerċizzju ta’ kompetenza li l-Istati Membri ttrasferixxew lill-Unjoni Ewropea skont it-TFUE, fin-natura tiegħu, huwa suġġett għal żvilupp kontinwu. Fil-qafas tat-TFUE, l-istituzzjonijiet kompetenti jistgħu jieħdu deċiżjonijiet li jiddeterminaw il-punt safejn l-Unjoni Ewropea hija kompetenti. Għaldaqstant, l-Unjoni Ewropea tirriserva d-dritt li temenda din id-dikjarazzjoni f’dan is-sens, mingħajr ma dan jikkostitwixxi prerekwiżit għall-eżerċizzju tal-kompetenza tagħha fir-rigward ta’ materji rregolati mill-Protokoll ta’ Ateni. L-Unjoni Ewropea ser tinnotifika d-dikjarazzjoni emendata lis-Segretarju-Ġenerali tal-Organizzazzjoni Marittima Internazzjonali.”.
3. Il-persuna jew il-persuni maħtura skont il-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu għandhom jagħmlu r-riserva msemmija fil-Linji Gwida tal-IMO meta jiddepożitaw l-istrument ta’ adeżjoni tal-Unjoni għall-Protokoll ta’ Ateni.
Artikolu 3
L-Unjoni għandha tiddepożita l-istrument ta’ adeżjoni tagħha għall-Protokoll ta’ Ateni sal-31 ta’ Diċembru 2011.
Artikolu 4
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-passi meħtieġa biex jiddepożitaw l-istrumenti tar-ratifika ta’, jew tal-adeżjoni għall-Protokoll ta’ Ateni fi żmien raġonevoli u, jekk possibbli, sal-31 ta’ Diċembru 2011.
2. L-Istati Membri għandhom jagħmlu r-riserva msemmija fil-Linji Gwida tal-IMO meta jiddepożitaw l-istrumenti tagħhom ta’ ratifika ta’, jew ta’ adeżjoni għall-Protokoll ta’ Ateni.
Magħmul fi Brussell, it-12 ta’ Diċembru 2011.