РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 юли 2010 година
за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла
(2010/405/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф 1 от него,
като взе предвид исканията на Кралство Белгия, Република България, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Латвия, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Малта, Република Австрия, Португалската република, Румъния и Република Словения,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент ,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие, в което се гарантира свободното движение на хора. За постепенното изграждане на такова пространство Съюзът трябва да приеме мерки по отношение на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично въздействие, по-специално когато това е необходимо за правилното функциониране на вътрешния пазар.
(2)
По силата на член 81 от Договора за функционирането на Европейския съюз тези мерки трябва да включват насърчаване на съвместимостта на правилата, приложими в държавите-членки по отношение на стълкновението на закони, включително мерките, свързани със семейното право, които имат трансгранично въздействие.
(3)
На 17 юли 2006 г. Комисията прие предложение за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 2201/2003 по отношение на компетентността и за въвеждане на правила относно приложимото право по брачни дела (наричано по-нататък „предложението за регламент“).
(4)
На заседанието си на 5 и 6 юни 2008 г. Съветът прие политически насоки, които отчетоха липсата на единодушие по приемането на предложението за регламент и съществуват непреодолими трудности, които правят единодушието невъзможно в този момент и в близко бъдеще. Той констатира, че целите на предложения регламент не могат да бъдат постигнати в разумен срок чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
(5)
При тези обстоятелства Гърция, Испания, Италия, Люксембург, Унгария, Австрия, Румъния и Словения отправиха искане до Комисията с писма от 28 юли 2008 г., в които се посочва, че възнамеряват да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на приложимото право по брачни въпроси, и че Комисията следва да внесе предложение до Съвета в този смисъл. С писмо от 12 август 2008 г. България отправи подобно искане до Комисията. Франция се присъедини с писмо от 12 януари 2009 г., Германия - с писмо от 15 април 2010 г., а Белгия - с писмо от 22 април 2010 г., Латвия - с писмо от 17 май 2010 г., Малта - с писмо от 31 май 2010 г. и Португалия по време на заседанието на Съвета от 4 юни 2010 г. На 3 март 2010 г. Гърция оттегли искането си. Общо четиринадесет държави-членки поискаха засилено сътрудничество.
(6)
Засиленото сътрудничество следва да предостави ясна и всеобхватна правна рамка в областта на развода и на законната раздяла в участващите държави-членки и да гарантира задоволителни решения за гражданите от гледна точка на правната сигурност, предвидимостта и гъвкавостта и да предотврати „надпреварата в избора на съд“.
(7)
Условията, установени в член 20 от Договора за Европейския съюз и в членове 326 и 329 от Договора за функционирането на Европейския съюз, са изпълнени.
(8)
Областта на засиленото сътрудничество, а именно приложимото право при развод и законна раздяла, е определена в член 81, параграф 2, буква в) и член 81, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз като една от областите в обхвата на Договорите.
(9)
Изискването за крайна мярка в член 20, параграф 2 от Договора за Европейския съюз е изпълнено, тъй като през юни 2008 г. Съветът установи, че целите на предложението за регламент не могат да бъдат постигнати в разумен срок от Съюза като цяло.
(10)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла има за цел да развива съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично въздействие, като се основава на принципа на взаимно признаване на съдебните решения, и да гарантира съвместимостта на правилата, приложими в държавите-членки по отношение на стълкновението на закони. По този начин то благоприятства осъществяването на целите на Съюза, защитава неговите интереси и засилва процеса на интеграция, съгласно предвиденото в член 20, параграф 1 от Договора за Европейския съюз.
(11)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла е в съответствие с Договорите и с правото на Съюза и не засяга вътрешния пазар и икономическото, социалното и териториалното сближаване. То не представлява пречка пред търговията между държавите-членки, не води до дискриминация в нея и не нарушава конкуренцията между държавите-членки.
(12)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла зачита компетентността, правата и задълженията на държавите-членки, които не участват в него. Общите стълкновителни норми в участващите държави-членки не засягат разпоредбите на неучастващите държави-членки. Съдилищата на неучастващите държави-членки продължават да прилагат своите съществуващи вътрешноправни стълкновителни норми при определянето на това кое е приложимото право при развод и законна раздяла.
(13)
По-конкретно засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла е в съответствие с правото на Съюза в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси, тъй като засиленото сътрудничество не засяга никои от съществуващите от по-рано достижения на правото на ЕС.
(14)
Настоящото решение зачита правата, принципите и свободите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално член 21 от нея.
(15)
В засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла могат да се включат по всяко време всички държави-членки, в съответствие с член 328 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Разрешава се на Кралство Белгия, Република България, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Латвия, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Малта, Република Австрия, Португалската република, Румъния и Република Словения да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на приложимото право при развод и законна раздяла чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 12 юли 2010 година.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tat-12 Lulju 2010
li tawtorizza kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali
(2010/405/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 329(1) tiegħu,
Wara li kkunsidra t-talbiet magħmulin mir-Renju tal-Belġju, ir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Federali tal-Ġermanja, ir-Renju ta’ Spanja, ir-Repubblika Franċiża, ir-Repubblika Taljana, ir-Repubblika tal-Latvja, il-Gran Dukat tal-Lussemburgu, ir-Repubblika tal-Ungerija, Malta, ir-Repubblika tal-Awstrija, ir-Repubblika Portugiża, ir-Rumanija u r-Repubblika tas-Slovenja,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew,
Billi:
(1)
L-Unjoni għandha l-objettiv li żżomm u tiżviluppa spazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja li fih tiġi żgurata l-libertà ta’ moviment tal-persuni. Għall-istabbiliment progressiv ta’ dan l-ispazju, l-Unjoni għandha tadotta miżuri relatati mal-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili b’implikazzjonijiet transkonfini, partikolarment meta dan ikun meħtieġ għall-funzjonament adatt tas-suq intern.
(2)
Skont l-Artikolu 81 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, dawk il-miżuri għandhom jinkludu l-promozzjoni tal-kompatibbiltà tar-regoli applikabbli fl-Istati Membri dwar il-konflitt tal-liġijiet, inklużi l-miżuri dwar il-liġi tal-familja b’implikazzjonijiet transkonfini.
(3)
Fis-17 ta’ Lulju 2006, il-Kummissjoni adottat proposta għal Regolament tal-Kunsill li jemenda r-Regolament (KE) Nru 2201/2003 fir-rigward tal-ġurisdizzjoni u l-introduzzjoni tar-regoli dwar il-liġi applikabbli fi kwistjonijiet matrimonjali (minn hawn ‘il quddiem imsejjaħ “ir-Regolament propost”).
(4)
Fil-laqgħa tiegħu tal-5 u s-6 ta’ Ġunju 2008 l-Kunsill adotta linji gwida politiċi li rreġistraw li ma kienx hemm l-unanimità biex jipproċedi bir-Regolament propost u li kienu jeżistu diffikultajiet li ma setgħux jintgħelbu, li jagħmluha impossibbli li tinkiseb unanimità kemm f’dak il-mument kif ukoll fil-futur prevedibbli. Huwa stabbilixxa li l-objettivi tar-Regolament propost ma setgħux jinkisbu f’perijodu ta’ żmien raġonevoli bl-applikazzjoni tad-dispożizzjonijiet rilevanti tat-Trattati.
(5)
F’dawn iċ-ċirkostanzi, il-Greċja, Spanja, l-Italja, il-Lussemburgu, l-Ungerija, l-Awstrija, ir-Rumanija u s-Slovenja indirizzaw talba lill-Kummissjoni permezz ta’ ittri datati t-28 ta’ Lulju 2008 fejn indikaw li kienu biħsiebhom jistabbilixxu bejniethom kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi applikabbli fi kwistjonijiet matrimonjali u li l-Kummissjoni għandha tippreżenta proposta lill-Kunsill għal dak il-għan. Il-Bulgarija indirizzat talba identika lill-Kummissjoni permezz ta’ ittra datata t-12 ta’ Awwissu 2008. Franza ngħaqdet mat-talba permezz ta’ ittra datata t-12 ta’ Jannar 2009, il-Ġermanja permezz ta’ ittra datata l-15 ta’ April 2010, il-Belġju permezz ta’ ittra datata t-22 ta’ April 2010, il-Latvja permezz ta’ ittra datata s-17 ta’ Mejju 2010, Malta permezz ta’ ittra datata l-31 ta’ Mejju 2010 u l-Portugall matul il-laqgħa tal-Kunsill tal-4 ta’ Ġunju 2010. Fit-3 ta’ Marzu 2010, il-Greċja rtirat it-talba tagħha. B’kollox, erbatax-il Stat Membru talbu l-kooperazzjoni msaħħa.
(6)
Il-kooperazzjoni msaħħa għandha tipprovdi qafas legali ċar u komprensiv fil-qasam tad-divorzju u tas-separazzjoni legali fl-Istati Membri parteċipanti u għandha tiżgura li jkun hemm soluzzjonijiet adatti għaċ-ċittadini f’termini ta’ ċertezza legali, prevedibbiltà u flessibbiltà u tevita li wieħed jgħaġġel biex jagħmel rikors il-qorti.
(7)
Il-kondizzjonijiet stabbiliti fl-Artikolu 20 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u fl-Artikoli 326 u 329 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea huma rispettati.
(8)
Il-qasam tal-kooperazzjoni msaħħa, jiġifieri l-liġi li tapplika għad-divorzju u s-separazzjoni legali, hija identifikata mill-Artikolu 81(2)(c) u l-Artikolu 81(3) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea bħala wieħed mill-oqsma koperti mit-Trattati.
(9)
Ir-rekwiżit tal-aħħar għażla fl-Artikolu 20(2) tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea huwa rrispettat fis-sens li f’Ġunju 2008 l-Kunsill stabbilixxa li l-objettivi tar-Regolament propost ma jistgħux jitwettqu fi żmien raġonevoli mill-Unjoni sħiħa.
(10)
Il-kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u s-separazzjoni legali għandha l-għan li tiżviluppa l-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili li għandhom implikazzjonijiet transkonfini, abbażi tal-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku tas-sentenzi, u li tiżgura l-kompatibbiltà tar-regoli li japplikaw għall-Istati Membri fir-rigward tal-konflitt tal-liġijiet. Għalhekk, hija tavvanza l-objettivi tal-Unjoni, tipproteġi l-interessi tagħha u ssaħħaħ il-proċess tal-integrazzjoni tagħha kif meħtieġ mill-Artikolu 20(1) tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea.
(11)
Il-kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali tikkonforma mat-Trattati u mal-liġi tal-Unjoni, u ma timminax is-suq intern jew il-koeżjoni ekonomika, soċjali u territorjali. Hija ma tikkostitwixxix ostaklu għall-kummerċ jew diskriminazzjoni fih bejn l-Istati Membri u ma tfixkilx il-kompetizzjoni bejniethom.
(12)
Il-kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali tirrispetta l-kompetenzi, id-drittijiet u l-obbligi ta’ dawk l-Istati Membri li ma jipparteċipawx fiha. Ir-regoli komuni dwar il-konflitt tal-liġijiet fl-Istati Membri parteċipanti ma jaffettwawx ir-regoli tal-Istati Membri non-parteċipanti. Il-qrati tal-Istati Membri non-parteċipanti jkomplu japplikaw ir-regoli domestiċi eżistenti tagħhom dwar il-konflitt tal-liġijiet biex jiddeterminaw il-liġi li tapplika għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali.
(13)
B’mod partikolari, il-kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali tikkonforma mal-liġi tal-Unjoni dwar il-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili, fis-sens li l-kooperazzjoni msaħħa ma taffettwa l-ebda acquis preeżistenti.
(14)
Din id-Deċiżjoni tirrispetta d-drittijiet, il-prinċipji u l-libertajiet rikonoxxuti fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 21 tagħha.
(15)
Il-kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali hi miftuħa fi kwalunkwe żmien għall-Istati Membri kollha, f’konformità mal-Artikolu 328 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Iir-Renju tal-Belġju, ir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Federali tal-Ġermanja, ir-Renju ta’ Spanja, ir-Repubblika Franċiża, ir-Repubblika Taljana, ir-Repubblika tal-Latvja, il-Gran Dukat tal-Lussemburgu, ir-Repubblika tal-Ungerija, Malta, ir-Repubblika tal-Awstrija, ir-Repubblika Portugiża, ir-Rumanija u r-Repubblika tas-Slovenja huma b’dan awtorizzati li jistabbilixxu kooperazzjoni msaħħa bejniethom fil-qasam tal-liġi li tapplika għad-divorzju u għas-separazzjoni legali, permezz tal-applikazzjoni tad-dispożizzjonijiet rilevanti tat-Trattati.
Artikolu 2
Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fil-jum tal-adozzjoni tagħha.
Magħmul fi Brussell, it-12 ta’ Lulju 2010.