ДИРЕКТИВА 2011/16/ЕС НА СЪВЕТА
от 15 февруари 2011 година
относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799/ЕИО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 113 и 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Необходимостта държавите-членки да си оказват взаимопомощ в областта на данъчното облагане бързо нараства в условията на глобализация. В резултат на засилената мобилност на данъкоплатците, повишения брой на трансграничните транзакции и интернационализирането на финансовите инструменти държавите-членки са затруднени при правилното определяне на дължимия данък. Тази нарастваща трудност влияе върху работата на данъчните системи и води до двойно данъчно облагане, което от своя страна поражда стимули за данъчни измами и укриване на данъци, тъй като контролът се упражнява на национално равнище. По този начин се застрашава функционирането на вътрешния пазар.
(2)
Поради тази причина една държава-членка не може сама да управлява вътрешната си данъчна система, особено по отношение на преките данъци, без да получава информация от други държави-членки. За да се преодолеят отрицателните последици от това явление, е необходимо да се разгърне ново административно сътрудничество между данъчните администрации на държавите-членки. Необходими са подходящи инструменти, които да способстват за изграждането на доверие между държавите-членки, като се приемат едни и същи правила, задължения и права за всички държави-членки.
(3)
Затова следва да бъде възприет изцяло нов подход, като се приеме нов текст, който да предостави на държавите-членки правомощията за успешно сътрудничество на международно равнище, с цел да се преодолеят отрицателните ефекти на постоянно нарастващата глобализация върху вътрешния пазар.
(4)
В тази връзка съществуващата Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 г. относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане и облагане на застрахователните премии (3) вече не съдържа необходимите мерки за постигане на тези цели. Нейните сериозни слабости бяха разгледани в доклада от 22 май 2000 г. на аd hoc работната група на Съвета „Борба с данъчните измами“, както и след това в Съобщението на Комисията относно предотвратяване и борба с корпоративните и финансовите злоупотреби от 27 септември 2004 г. и Съобщението на Комисията относно необходимостта за развитие на координирана стратегия за подобряване на борбата с данъчните измами от 31 май 2006 г.
(5)
Директива 77/799/ЕИО, дори с последните ѝ изменения, беше изработена в условия, различни от сегашните изисквания на вътрешния пазар, и вече не отговаря на новите изисквания за административно сътрудничество.
(6)
Поради броя и естеството на адаптациите, които трябва да бъдат направени на Директива 77/799/ЕИО, обикновеното ѝ изменение не би било достатъчно за постигане на целите. Поради това Директива 77/799/ЕИО следва да бъде отменена и заменена с нов правен инструмент. Този инструмент следва да се прилага към преките и непреките данъци, които все още не са предмет на законодателството на Съюза. За тази цел настоящата нова директива е правилният инструмент за ефективно административно сътрудничество.
(7)
Настоящата директива се основава на постигнатото с Директива 77/799/ЕИО, но предвижда по-ясни и по-конкретни правила, уреждащи административното сътрудничество между държавите-членки, когато е необходимо, с цел да се установи, особено по отношение на обмена на информация, по-широко административно сътрудничество между държавите-членки. По-ясните правила следва да осигурят и възможност в обхвата да бъдат включени по-конкретно всички юридически и физически лица в Съюза, като се има предвид нарастващото многообразие на правни сдружения, които включват не само традиционни сдружения, като тръстове, фондации и инвестиционни фондове, но и всеки нов инструмент, който може да бъде създаден от данъкоплатци в държавите-членки.
(8)
Нужни са повече преки контакти между местните или националните служби на държавите-членки, отговарящи за административното сътрудничество, като по правило комуникацията следва да се осъществява между централните звена за връзка. Липсата на преки контакти води до неефективност, непълноценно използване на инструментите за административно сътрудничество и забавяне на комуникацията. Във връзка с това следва да се включи разпоредба, предвиждаща повече преки контакти между службите, за да се постигне по-ефикасно и по-бързо сътрудничество. Предоставянето на компетентност на отделите за връзка следва да се подчинява на националните разпоредби на всяка държава-членка.
(9)
При запитване от страна на друга държава-членка, държавите-членки следва да обменят информация относно отделни случаи и следва да направят необходимите разследвания, за да получат търсената информация. Стандартът за предполагаема значимост има за цел да осигури възможно най-широк обмен на информация по данъчни въпроси, като същевременно изясни, че държавите-членки не следва да се ангажират с опити за извличане на информация (т.нар. „fishing expeditions“), нито да искат информация, която няма връзка с данъчните задължения на даден данъкоплатец. Въпреки че член 20 от настоящата директива съдържа процедурни изисквания, тези разпоредби трябва да се тълкуват свободно, за да не се възпрепятства ефективният обмен на информация.
(10)
Следва да се отбележи, че задължителният автоматичен обмен на информация без предварително условие е най-ефективното средство за подобряване на правилното определяне на данъците при трансгранични казуси и за борба с измамите. За тази цел следва да се използва постепенен подход, като се започне с автоматичен обмен на налична информация по петте категории и след доклад от Комисията съответните разпоредби се преразгледат.
(11)
Следва да се засилва и да се поощрява спонтанният обмен на информация между държавите-членки.
(12)
Следва да се установят срокове за предоставяне на информация съгласно настоящата директива, за да се гарантира, че обменът на информация е навременен, а оттам и ефективен.
(13)
Важно е длъжностни лица от данъчната администрация на една държава-членка да бъдат допускани на територията на друга държава-членка.
(14)
Тъй като данъчното положение на едно или повече данъчнозадължени лица, установени в различни държави-членки, често представлява общ или допълващ се интерес, следва да се предостави възможност две или повече държави-членки, по взаимно съгласие и на доброволен принцип, да извършват паралелни проверки на тези лица.
(15)
С оглед на законовите изисквания в някои държави-членки данъкоплатецът да бъде информиран за решенията и актовете относно данъчните му задължения и на произтичащите от това трудности за данъчните власти, включително и в случаите, когато данъкоплатецът се е преместил в друга държава-членка, е желателно при тези обстоятелства данъчните власти да могат да разчитат на сътрудничеството на компетентните органи на държавата-членка, в която данъкоплатецът се е преместил.
(16)
Обратна информация относно изпратената информация ще стимулира административното сътрудничество между държавите-членки.
(17)
Необходимо е държавите-членки и Комисията взаимно да си сътрудничат при постоянното разглеждане на процедурите за сътрудничество и при обмена на опит и най-добри практики в разглежданите области.
(18)
В интерес на ефективността на административното сътрудничество е важно информацията и документите, получени по силата на настоящата директива, да могат, при спазване на установените в настоящата директива ограничения, да бъдат използвани и за други цели в държавите-членки, които ги получават. Важно е също, при определени условия, държавите-членки да могат да предоставят тази информация на трета държава.
(19)
Случаите, в които запитана държава-членка може да откаже да предостави информация, следва да бъдат ясно посочени и ограничени, като се имат предвид определени частни интереси, които следва да бъдат защитени, а също и общественият интерес.
(20)
Държава-членка обаче не следва да отказва да предоставя информация, защото тя не представлява национален интерес или защото информацията се държи от банка, друга финансова институция, лице, посочено или действащо като агент или доверено лице, или защото се отнася до капиталови дялове на лице.
(21)
Настоящата директива съдържа минимални норми и поради това не следва да засяга правото на държавите-членки да поддържат с други държави-членки отношения на по-широко сътрудничество в съответствие с националното си законодателство или в рамките на двустранни или многостранни споразумения, сключени с други държави-членки.
(22)
Освен това следва да се поясни, че ако държава-членка предоставя по-широко сътрудничество на трета държава от сътрудничеството, предвидено в настоящата директива, тя не следва да отказва същото по-широко сътрудничество на други държави-членки, които желаят да установят такива отношения на по-широко взаимно сътрудничество.
(23)
Обменът на информация следва да се извършва посредством стандартизирани формуляри, формати и канали за комуникация.
(24)
Следва да се извършва оценка на ефективността на административното сътрудничество, по-специално въз основа на статистически данни.
(25)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(26)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество държавите-членки се насърчават да съставят, в свой интерес и в интерес на Съюза, собствени таблици, които отразяват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспонирането ѝ, и да ги направят обществено достояние.
(27)
Обменът на информация, предвиден в настоящата директива, е предмет на разпоредбите за прилагане на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защитата на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (5) и на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (6). Въпреки това е необходимо да се имат предвид ограниченията на определени права и задължения, определени в Директива 95/46/ЕО с цел защита на интересите, посочени в член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива. Тези ограничения са необходими и пропорционални предвид потенциалните загуби на приходи за държавите-членки и предвид решаващата роля на информацията, попадаща в обхвата на настоящата директива, за ефективността на борбата срещу измамите.
(28)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(29)
Доколкото целите на настоящото действие, а именно ползотворно административно сътрудничество между държавите-членки за преодоляване на отрицателните последици на нарастващата глобализация върху вътрешния пазар, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки, а предвид необходимото уеднаквяване и ефикасност могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е установен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. С настоящата директива се определят правилата и процедурите, посредством които държавите-членки си сътрудничат помежду си с оглед на обмена на информация, която има предполагаема значимост за администриране и прилагане на националните закони на държавите-членки относно данъците, посочени в член 2.
2. С настоящата директива се определят също разпоредбите за обмен на информацията, посочена в параграф 1, по електронен път, както и правилата и процедурите, посредством които държавите-членки и Комисията си сътрудничат по въпроси, свързани с координацията и оценката.
3. Настоящата директива не засяга прилагането в държавите-членки на правилата за взаимопомощ по наказателноправни въпроси. Тя не засяга и изпълнението на каквито и да е задължения на държавите-членки за по-широко административно сътрудничество, произтичащи от други правни инструменти, включително двустранни или многостранни споразумения.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за всякакъв вид данъци, налагани от държавите-членки или от тяхно име, или от териториални или административни подразделения на държавите-членки, включително органите на местната власт.
2. Независимо от параграф 1 настоящата директива не се прилага за данък добавена стойност и мита, нито за акцизи, които са предмет на друго законодателство на Съюза в областта на административното сътрудничество между държавите-членки. Директивата не се прилага също за вноските за задължително социално осигуряване, платими на държава-членка или на подразделение на държавата-членка, или на социалноосигурителните институти, създадени от публичното право.
3. При никакви обстоятелства не се тълкува, че данъците, посочени в параграф 1, включват:
а)
такси, като например такси за удостоверения и други документи, издавани от публичните органи; или
б)
такси с договорно естество, като например заплащане на обществени услуги.
4. Настоящата директива се прилага към посочените в параграф 1 данъци, наложени на територията, към която се прилагат Договорите, както е предвидено в член 52 от Договора за Европейския съюз.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1.
„компетентен орган“ на държава-членка е органът, посочен като такъв от държавата-членка. Когато действат по силата на настоящата директива, централното звено за връзка, отделът за връзка или компетентното длъжностно лице също се считат за компетентни органи по делегация в съответствие с член 4;
2.
„централно звено за връзка“ е службата, посочена като такава, натоварена с основната отговорност за осъществяване на контактите с останалите държави-членки в областта на административното сътрудничество;
3.
„отдел за връзка“ е всяка друга служба освен централното звено за връзка, посочена като такава, натоварена с осъществяването на пряк обмен на информация съгласно настоящата директива;
4.
„компетентно длъжностно лице“ е всяко длъжностно лице, упълномощено да осъществява пряк обмен на информация съгласно настоящата директива;
5.
„запитващ орган“ е централното звено за връзка, отдел за връзка или всяко компетентно длъжностно лице на държава-членка, които отправят искане за съдействие от името на компетентния орган;
6.
„запитан орган“ е централното звено за връзка, отдел за връзка или всяко компетентно длъжностно лице на държава-членка, които получават искане за съдействие от името на компетентния орган;
7.
„административно разследване“ са всички видове инспекции, проверки и други действия, предприети от държавите-членки при изпълнение на техните правомощия с оглед осигуряване на правилното прилагане на данъчното законодателство;
8.
„обмен на информация при поискване“ е обмен на информация въз основа на искане, отправено от запитващата държава-членка към запитаната държава-членка за конкретен случай;
9.
„автоматичен обмен на информация“ е системно предоставяне на друга държава-членка на предварително определена информация, без предварително отправено искане, на предварително определен интервал от време. По смисъла на член 8 терминът „известна информация“ се отнася за информацията в данъчните регистри на предоставящата държава-членка, до която се получава достъп в съответствие с процедурите за събиране и обработване на информация в тази държава-членка;
10.
„спонтанен обмен на информация“ е несистемно предаване на информация на друга държава-членка по всяко време и без предварително отправено искане;
11.
„лице“ е:
а)
физическо лице;
б)
юридическо лице;
в)
когато действащото законодателство предвижда такава възможност, сдружение на лица, за което е признато правото да извършва правни действия, но без статут на юридическо лице; или
г)
всяка друга правна договореност, независимо от нейното естество и форма и без значение дали има правосубектност, притежаваща или управляваща активи, които, в т.ч. и полученият от тях доход, подлежат на облагане с който и да е от данъците, попадащи в обхвата на настоящата директива;
12.
„по електронен път“ е използването на електронно оборудване за обработка, включително цифрова компресия, и за съхраняване на данни, както и използването на проводници, радиопредаване, оптични технологии или други електромагнитни средства;
13.
„мрежа CCN“ е обща платформа, която се основава на обща комуникационна мрежа (CCN), разработена от Съюза за предаването на всякакви данни по електронен път между компетентните органи в областта на митническото и данъчното облагане.
Член 4
Организация
1. Всяка държава-членка съобщава на Комисията най-късно един месец след 11 март 2011 г. кой е компетентният орган за целите на настоящата директива и незабавно информира Комисията при промяна на компетентния орган.
Комисията предоставя достъп до информацията на останалите държави-членки и публикува списък на компетентните органи на държавите-членки в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Компетентният орган определя едно-единствено централно звено за връзка. Компетентният орган отговаря за уведомяването на Комисията и останалите държави-членки за това.
На централното звено за връзка може да се възложи също отговорността за осъществяване на контактите с Комисията. Компетентният орган отговаря за уведомяването на Комисията за това.
3. Компетентният орган на всяка държава-членка може да посочи отдели за връзка, на които е предоставена компетентност в съответствие с националното законодателство или политика. Централното звено за връзка отговаря за актуализирането на списъка на отделите за връзка и за предоставянето му на централните звена за връзка на другите заинтересовани държави-членки и на Комисията.
4. Компетентният орган на всяка държава-членка може да определя компетентни длъжностни лица. Централното звено за връзка отговаря за актуализирането на списъка на компетентните длъжностни лица и за предоставянето му на централните звена за връзка на другите заинтересовани държави-членки и на Комисията.
5. Длъжностните лица, участващи в административното сътрудничество съгласно настоящата директива, се считат при всички случаи за компетентни длъжностни лица за тази цел в съответствие с условията, определени от компетентните органи.
6. Когато отдел за връзка или компетентно длъжностно лице изпраща или получава искане или отговор на искане за сътрудничество, то уведомява за това централното звено за връзка на своята държава-членка съгласно установената от тази държава-членка процедура.
7. Когато отдел за връзка или компетентно длъжностно лице получава искане за сътрудничество, налагащо действия извън неговата компетентност, предоставена му в съответствие с националното законодателство или политика на неговата държава-членка, искането се изпраща незабавно на централното звено за връзка на неговата държава-членка и запитващият орган се информира за това. В този случай срокът съгласно член 7 започва да тече от деня, следващ датата на изпращане на искането за сътрудничество до централното звено за връзка.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
РАЗДЕЛ I
Обмен на информация при поискване
Член 5
Процедура за обмен на информация при поискване
По искане на запитващия орган запитаният орган предоставя на запитващия орган информацията, посочена в член 1, параграф 1, с която разполага или тази, която получава в резултат на административни разследвания.
Член 6
Административни разследвания
1. Запитаният орган организира извършването на административни разследвания, необходими за получаването на посочената в член 5 информация.
2. Посоченото в член 5 искане може да съдържа мотивирано искане за специфично административно разследване. Ако запитаният орган прецени, че не е необходимо административно разследване, той незабавно уведомява запитващия орган за причините.
3. За да получи исканата информация или да извърши исканото административно разследване, запитаният орган следва същите процедури, както ако би действал по собствена инициатива или по искане на друг орган в своята държава-членка.
4. Ако запитващият орган е отправил конкретно искане, запитаният орган изпраща оригинали на документи, при условие че това не противоречи на действащите разпоредби в държавата-членка на запитания орган.
Член 7
Срокове
1. Запитаният орган предоставя информацията по член 5 във възможно най-кратък срок, но не по-късно от шест месеца след датата на получаване на искането.
В случаите обаче, когато запитаният орган вече разполага с необходимата информация, информацията се предава в рамките на два месеца от горепосочената дата.
2. В някои конкретни случаи запитващият орган и запитаният орган могат да договорят помежду си срокове, различни от предвидените в параграф 1.
3. Запитаният орган потвърждава пред запитващия орган, че е получил искането, като прави това незабавно и при всички случаи не по-късно от седем работни дни след датата на получаване, и ако е възможно, по електронен път.
4. В рамките на един месец от получаване на искането за информация запитаният орган уведомява запитващия орган относно евентуални пропуски в искането и относно нуждата от допълнителни общи сведения. В този случай сроковете, посочени в параграф 1, започват да текат от следващия ден след деня, в който запитаният орган е получил необходимата допълнителна информация.
5. Когато запитаният орган не е в състояние да отговори на искането в определения срок, той уведомява запитващия орган незабавно и във всеки случай в рамките на три месеца от получаване на искането относно причините за невъзможността му да спази срока и относно срока, в който смята, че би могъл да отговори.
6. Ако запитаният орган не притежава исканата информация и не е в състояние или отказва да отговори на искането за информация на основанията, предвидени в член 17, той незабавно и при всички случаи в рамките на един месец след датата на получаване на искането информира запитващия орган относно причините за това.
РАЗДЕЛ II
Задължителен автоматичен обмен на информация
Член 8
Обхват и условия на задължителния автоматичен обмен на информация
1. Компетентният орган на всяка държава-членка чрез автоматичен обмен съобщава на компетентния орган на всяка друга държава-членка информация за данъчните периоди от 1 януари 2014 г., с която разполага, относно лица, установени в тази друга държава-членка, по отношение на следните конкретни категории доходи и капитал, които следва да се тълкуват съгласно националното законодателство на държавата-членка, предоставяща информацията:
а)
доходи от трудови правоотношения;
б)
директорски възнаграждения;
в)
животозастрахователни продукти, които не попадат в обхвата на други правни инструменти на Съюза относно обмена на информация и други подобни мерки;
г)
пенсии;
д)
собственост и доходи от недвижимо имущество.
2. До 1 януари 2014 г. държавите-членки подават на Комисията информация относно изброените в параграф 1 категории, за които имат налични данни. Те уведомяват Комисията за всякакви последващи изменения на тези данни.
3. Компетентният орган на дадена държава-членка може да заяви пред компетентния орган на която и да е друга държава-членка нежеланието си да получава информация за посочените в параграф 1 категории доход и капитал или нежеланието си да получава информация относно доходи или капитал, които не надвишават определените прагови стойности. Той информира и Комисията за това. За дадена държава-членка може да се счита, че не желае да получава информация в съответствие с параграф 1, ако тя не е подала информация на Комисията за нито една категория, за която има налични данни.
4. До 1 юли 2016 г. държавите-членки предоставят ежегодно на Комисията статистически данни за обема на автоматичния обмен и, доколкото е възможно, информация за административните и други видове разходи и ползи, свързани с извършения обмен, както и за всякакви потенциални изменения както за данъчните администрации, така и за трети страни.
5. До 1 юли 2017 г. Комисията представя доклад, съдържащ преглед и оценка на получените статистически данни и информация, в който се разглеждат въпроси като административните и други имащи отношение разходи и ползите от автоматичния обмен на информация, както и свързаните с него практически аспекти. При целесъобразност Комисията представя на Съвета предложение относно категориите доход и капитал и/или условията, установени в параграф 1, включително условието за наличност на информацията относно лица, установени в други държави-членки.
Когато разглежда представено от Комисията предложение, Съветът обмисля подобряването на ефикасността и функционирането на автоматичния обмен на информация и издигането му на по-високо равнище, с цел да бъде предвидено следното:
а)
чрез автоматичен обмен компетентният орган на всяка държава-членка предоставя на компетентния орган на всяка друга държава-членка информация за данъчните периоди от 1 януари 2017 г., свързана с лица, установени в тази друга държава-членка, по отношение поне на три от изброените в параграф 1 конкретни категории доход и капитал, които следва да се тълкуват съгласно националното законодателство на държавата-членка, предоставяща информацията; и
б)
разширяване на списъка на категориите в параграф 1, като се включат дивидентите, доходите от капитал и възнагражденията за права.
6. Съобщаването на информация се извършва най-малко един път годишно в срок от шест месеца след края на данъчната година в държавата-членка, през която информацията стане налична.
7. Комисията приема практическите условия за извършване на автоматичния обмен на информация в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2, преди датите, посочени в член 29, параграф 1.
8. Когато държавите-членки постигнат съгласие за автоматичен обмен на информация относно допълнителни категории доход и капитал в рамките на двустранни или многостранни споразумения, които те сключват с други държави-членки, те уведомяват Комисията относно тези споразумения, като Комисията, от своя страна, предоставя достъп до тях на всички останали държави-членки.
РАЗДЕЛ III
Спонтанен обмен на информация
Член 9
Обхват и условия на спонтанния обмен на информация
1. Компетентният орган на всяка държава-членка спонтанно съобщава информацията по член 1, параграф 1 на компетентния орган на всяка друга заинтересована държава-членка във всеки един от следните случаи:
а)
компетентният орган на едната държава-членка има основания да предполага, че е възможно да има загуба на данъчни приходи в другата държава-членка;
б)
данъчнозадължено лице ползва намаление на данъка или освобождаване от данък в едната държава-членка, което би довело до увеличаване на данъка или възникване на данъчно задължение в другата държава-членка;
в)
търговски сделки между данъчнозадължено лице от една държава-членка и данъчнозадължено лице от друга държава-членка се осъществяват в рамките на една или повече държави по начин, който може да доведе до намаляване на дължимите данъци в едната или другата държава-членка, или и в двете;
г)
компетентният орган на държава-членка има основания да предполага, че намаляването на данъчното задължение може да е следствие от фиктивни прехвърляния на печалби в рамките на групи предприятия;
д)
информацията, предоставена на едната държава-членка от компетентния орган на другата държава-членка е дала възможност да се получи информация, която може да е полезна за определяне на данъчно задължение в другата държава-членка.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат спонтанно да съобщават на компетентните органи на другите държави-членки всяка информация, която им е известна и която може да е от полза за компетентните органи на другите държави-членки.
Член 10
Срокове
1. Компетентният орган, който разполага с налична информация по член 9, параграф 1, изпраща тази информация на компетентния орган на всяка друга заинтересована държава-членка във възможно най-кратък срок и не по-късно от един месец, след като информацията стане налична.
2. Компетентният орган, на който е съобщена информация по член 9, потвърждава получаването на информацията на компетентния орган, предоставил информацията, ако е възможно по електронен път, като прави това незабавно и при всички случаи не по-късно от седем работни дни след датата на получаване.
ГЛАВА III
ДРУГИ ФОРМИ НА АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
РАЗДЕЛ I
Присъствие в административни служби и участие в административни разследвания
Член 11
Обхват и условия
1. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и съгласно правилата, определени от последния, длъжностните лица, упълномощени от запитващия орган, с цел да обменят информацията по член 1, параграф 1, могат:
а)
да присъстват в службите, в които административните органи на запитаната държава-членка изпълняват своите задължения;
б)
да присъстват по време на административни разследвания, извършвани на територията на запитаната държава-членка.
Когато исканата информация се съдържа в документи, до които длъжностните лица на запитания орган имат достъп, на длъжностните лица на запитващия орган се предоставят копия на тези документи.
2. Доколкото законодателството на запитаната държава-членка позволява това, посоченото в параграф 1 споразумение може да предвижда, че когато длъжностни лица на запитващата държава-членка присъстват по време на административни разследвания, те могат да разпитват лица и да проверяват архиви.
Всеки отказ от страна на разследваното лице да се подчини на мерките за проверка на длъжностните лица на запитващия орган се разглеждат от запитания орган като отказ спрямо длъжностно лице на последния.
3. Длъжностните лица, упълномощени от запитващата държава-членка, които присъстват в друга държава-членка в съответствие с параграф 1, по всяко време могат да представят писмен документ, удостоверяващ самоличността и служебното им положение.
РАЗДЕЛ II
Паралелни проверки
Член 12
Паралелни проверки
1. Параграфи 2, 3 и 4 се прилагат, когато две или повече държави-членки се споразумеят да извършат паралелни проверки на собствената си територия на едно или повече лица, които представляват общ или допълващ се интерес за тях, с оглед да си обменят получената в резултат на това информация.
2. Компетентният орган на всяка държава-членка сам определя лицата, за които възнамерява да предложи извършването на паралелна проверка. Той уведомява компетентния орган на другите заинтересовани държави-членки за всички случаи, за които предлага паралелна проверка, като обосновава избора си.
Той посочва периода, в който трябва да се извършат тези проверки.
3. Компетентният орган на всяка заинтересована държава-членка решава дали да участва в паралелните проверки. Той потвърждава съгласието си или съобщава мотивирания си отказ на органа, предложил паралелната проверка.
4. Компетентният орган на всяка заинтересована държава-членки определя представител, отговорен за ръководенето и координирането на действията по проверката.
РАЗДЕЛ III
Административно уведомяване
Член 13
Искане за уведомяване
1. По искане на компетентния орган на дадена държава-членка компетентният орган на друга държава-членка, в съответствие с правилата за уведомяване относно подобни инструменти в запитаната държава-членка, уведомява адресата за всички актове и решения, издадени от административните органи на запитващата държава и отнасящи се до прилагането на нейна територия на законодателството в областта на данъците, предмет на настоящата директива.
2. В искането за уведомяване се посочва предметът на инструмента или решението, които трябва да бъдат съобщени, както и името и адресът на адресата, и всяка друга информация, която може да улесни идентифицирането на адресата.
3. Запитаният орган информира незабавно запитващия орган за отговора си, и по-специално за датата, на която адресатът е уведомен за решението или инструмента.
4. Запитващият орган отправя искане за уведомяване съгласно настоящия член само когато не е в състояние да уведоми адресата в съответствие с правилата за уведомяване относно съответните инструменти в запитващата държава-членка, или когато такова уведомяване би породило прекомерни трудности. Компетентният орган на държава-членка може да уведоми пряко адресат, който се намира на територията на друга държава-членка, относно съответния документ чрез препоръчано писмо или по електронен път.
РАЗДЕЛ IV
Обратна информация
Член 14
Условия
1. Когато компетентният орган предоставя информация съгласно член 5 или 9, той може да поиска от получилия информацията компетентен орган да му изпрати обратна информация за това. Ако бъде поискана обратна информация, получилият информацията компетентен орган, без да засяга правилата относно данъчната тайна и защитата на данните, приложими в неговата държава-членка, изпраща обратна информация на компетентния орган, който е предоставил информацията, във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три месеца след като е станал известен резултатът от използването на поисканата информация. Комисията определя практическите условия в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.
2. Веднъж годишно и в съответствие с двустранно договорените практически условия компетентните органи на държавите-членки изпращат обратна информация на другите заинтересовани държави-членки във връзка с автоматичния обмен на информация.
РАЗДЕЛ V
Обмен на най-добри практики и опит
Член 15
Обхват и условия
1. Държавите-членки съвместно с Комисията разглеждат и оценяват предвиденото в настоящата директива административно сътрудничество и обменят резултатите от своя опит с цел подобряване на това сътрудничество и разработване, ако е необходимо, на правила в съответните области.
2. Държавите-членки, съвместно с Комисията, могат да изготвят насоки по отношение на всички аспекти, които се считат за необходими за обмен на най-добри практики и обмен на опит.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 16
Разкриване на информация и документи
1. Информацията, предавана между държавите-членки в каквато и да е форма съгласно настоящата директива, представлява служебна тайна и е защитена по същия начин, както подобна информация съгласно националното законодателство на държавата-членка, която я получава. Такава информация може да се използва за целите на администрирането и прилагането на националните закони на държавите-членки относно данъците, посочени в член 2.
Информацията може да се използва също и за изчисляване и облагане с други данъци и мита по член 2 от Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 г. относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (7), както и за изчисляване и събиране на вноски за задължително социално осигуряване.
Освен това тя може да се използва при съдебни и административни производства, свързани със санкции, образувани по повод нарушаване на данъчното законодателство, без да се засягат общите правила и разпоредби, уреждащи правата на ответниците и на свидетелите в тези производства.
2. С разрешението на компетентния орган на държава-членка, който изпраща информацията съгласно настоящата директива, и само доколкото това е разрешено от законодателството на държавата-членка на компетентния орган, получаващ информацията, информацията и документите, получени в съответствие с настоящата директива, могат да бъдат използвани за цели, различни от посочените в параграф 1. Такова разрешение се дава, ако информацията може да се използва за подобни цели в държавата-членка на компетентния орган, изпращащ информацията.
3. Ако компетентният орган на една държава-членка счита, че информацията, която е получил от компетентния орган на друга държава-членка, може да бъде полезна на компетентния орган на трета държава-членка за посочените в параграф 1 цели, той може да я предаде на последния компетентен орган, при условие че предаването се извършва в съответствие с правилата и процедурите, посочени в настоящата директива. Той информира компетентния орган на държавата-членка, от който произхожда информацията, за намерението си да сподели тази информация с трета държава-членка. Държавата-членка на произход на информацията може да се противопостави на споделянето на информация до 10 работни дни от получаването на съобщението от държавата-членка, която желае информацията да бъде споделена.
4. Разрешение за използване на информация по параграф 2, която е била предадена по силата на параграф 3, може да се даде само от компетентния орган на държавата-членка, източник на информацията.
5. Информация, доклади, заявления и други документи или заверени копия, или извадки от тях, получени от запитания орган и предадени на запитващия орган в съответствие с настоящата директива, могат да бъдат привлечени като доказателства от компетентните органи на държавата-членка на запитващия орган при условията, предвидени за подобна информация, доклади, заявления и други документи, предоставяни от орган на тази държава-членка.
Член 17
Ограничения
1. Запитаният орган на държава-членка предоставя информацията по член 5 на запитващия орган на друга държава-членка, при условие че запитващият орган е изчерпал обичайните източници на информация, които би могъл да използва при дадените обстоятелства, за да получи исканата информация, без да застрашава постигането на целите си.
2. Настоящата директива не налага на запитана държава-членка задължението да извършва разследвания или да предоставя информация, ако извършването на такива разследвания или събирането на исканата информация за нейни собствени цели би противоречало на законодателството ѝ.
3. Компетентният орган на запитаната държава-членка може да откаже да предостави информация, когато запитващата държава-членка не е в състояние поради правни причини да предостави подобна информация.
4. Отказ за предоставяне на информация се допуска, ако това би довело до разкриването на търговска, промишлена или служебна тайна, или на търговски процес, или ако разкриването ѝ би противоречало на обществения ред.
5. Запитаният орган информира запитващия орган за основанията, поради които отказва да изпълни искането за информация.
Член 18
Задължения
1. Ако държава-членка изисква информация в съответствие с настоящата директива, другата държава-членка използва своите средства за събиране на информация, за да получи исканата информация, дори ако тази друга държава-членка няма нужда от тази информация за своите собствени данъчни цели. Това задължение не противоречи на член 17, параграфи 2, 3 и 4, позоваването на които в никакъв случай не се тълкува като разрешение за запитана държава-членка да откаже да предостави информация, само защото тази информация не представлява национален интерес.
2. При никакви обстоятелства член 17, параграфи 2 и 4 не се тълкуват като разрешение запитаният орган на държава-членка да откаже да предостави информация, само защото информацията се държи от банка, друга финансова институция, лице, посочено или действащо като агент или доверено лице, или защото се отнася до капиталови дялове на лице.
3. Независимо от параграф 2 дадена държава-членка може да откаже да предаде исканата информация, когато тази информация се отнася за данъчни периоди преди 1 януари 2011 г. и когато предаването на тази информация е могло да бъде отказано въз основа на член 8, параграф 1 от Директива 77/799/ЕИО, ако информацията е била поискана преди 11 март 2011 г.
Член 19
Разрастване на по-широкото сътрудничество, предоставено на трета държава
Ако държава-членка предоставя по-широко сътрудничество на трета държава от сътрудничеството, предвидено в настоящата директива, тази държава-членка не може да отказва същото по-широко сътрудничество на никоя друга държава-членка, която желае да установи такова по-широко взаимно сътрудничество с тази държава-членка.
Член 20
Стандартни формуляри и компютризирани формати
1. Исканията за информация и за административни разследвания в съответствие с член 5 и свързаните с тях отговори, потвърждения, искания за допълнителни общи сведения, невъзможност или отказ съгласно член 7 се изпращат, доколкото е възможно, посредством стандартен формуляр, приет от Комисията съгласно процедурата, предвидена в член 26, параграф 2.
Стандартните формуляри могат да бъдат придружени от доклади, заявления или други документи или заверени копия или извадки от тях.
2. Посоченият в параграф 1 стандартен формуляр включва най-малко следната информация, която запитващият орган трябва да предостави:
а)
самоличността на проверяваното или разследвано лице;
б)
данъчната цел, за която се търси информацията.
Запитващият орган може да предостави, доколкото му е известно и в съответствие с международните обстоятелства, името и адреса на всяко лице, за което се смята, че разполага с исканата информация, както и всякакви елементи, които могат да улеснят събирането на информация от страна на запитания орган.
3. Спонтанната информация и потвърждаването на получаването ѝ съгласно членове 9 и 10 съответно, молбите за административни уведомления съгласно член 13 и обратната информация съгласно член 14 се изпращат посредством стандартния формуляр, приет от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.
4. Автоматичният обмен на информация съгласно член 8 се извършва посредством стандартизиран компютризиран формат, който цели улесняване на такъв автоматичен обмен и се базира на съществуващия компютризиран формат съгласно член 9 от Директива 2003/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания (8), който трябва да бъде използван за всякакъв вид автоматичен обмен на информация, приет от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 26, параграф 2.
Член 21
Практически договорености
1. Предаването на информация по силата на настоящата директива, доколкото е възможно, се извършва по електронен път посредством мрежата CCN.
Ако е целесъобразно, Комисията приема практически правила, необходими за изпълнение на първа алинея, в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.
2. Комисията отговаря за необходимото развитие на мрежата CCN, позволяващо осъществяването на обмена на информация между държавите-членки.
Държавите-членки отговарят за необходимото развитие на техните системи с цел да осигурят обмена на информация чрез използването на мрежата CCN.
Държавите-членки се отказват от исканията си за възстановяване на направените от тях разходи по прилагането на настоящата директива, освен ако това е необходимо по отношение на възнагражденията, платени на експерти.
3. Лицата, надлежно упълномощени от Органа за акредитиране по сигурността към Комисията, могат да имат достъп до тази информация, само доколкото това е необходимо за наблюдението, поддръжката и развитието на мрежата CCN.
4. Исканията за сътрудничество, включително исканията за уведомяване и приложените към тях документи, могат да се изготвят на всеки език, за който запитаният и запитващият орган са се споразумели.
Тези искания се придружават от превод на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган само в специални случаи, когато запитаният орган представи основания за искането за такъв превод.
Член 22
Специфични задължения
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за:
а)
осигуряване на ефективна вътрешна координация в рамките на организацията, посочена в член 4;
б)
установяване на пряко сътрудничество с органите на другите държави-членки, посочени в член 4;
в)
осигуряване на безпрепятственото прилагане на процедурите за административно сътрудничество, предвидени в настоящата директива.
2. Комисията съобщава на всяка държава-членка всякаква обща информация относно изпълнението и прилагането на настоящата директива, която е получила и е в състояние да предостави.
ГЛАВА V
ОТНОШЕНИЯ С КОМИСИЯТА
Член 23
Оценка
1. Държавите-членки и Комисията проучват и оценяват резултатите от работата на предвиденото в настоящата директива административно сътрудничество.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата необходима информация за оценката на ефективността на предвиденото в настоящата директива административно сътрудничество при борбата с укриването на данъци и избягването на данъчното облагане.
3. Държавите-членки информират Комисията за годишната оценка на ефективността на автоматичния обмен на информация, предвиден в член 8, както и за постигнатите практически резултати. Комисията приема формата и условията за предаването на тази годишна оценка в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.
4. В съответствие с посочената в член 26, параграф 2 процедура Комисията определя списъка от статистически данни, които държавите-членки представят за целите на оценка на настоящата директива.
5. Информацията, предадена на Комисията съгласно параграфи 2-4, се третира от Комисията като поверителна в съответствие с разпоредбите, приложими за органите на Съюза.
6. Информацията, предадена на Комисията от държава-членка съгласно параграфи 2-4, както и всички доклади или документи, изготвени от Комисията въз основа на тази информация, могат да бъдат предавани на останалите държави-членки. Предаваната информацията представлява служебна тайна и е защитена по същия начин, както подобна информация съгласно националното законодателство на държавата-членка, която я получава.
Изготвените от Комисията доклади и документи, посочени в настоящия параграф, могат да се използват от държавите-членки за аналитични цели, но не се публикуват, нито се предоставят на други лица или органи без изричното съгласие на Комисията.
ГЛАВА VI
ОТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 24
Обмен на информация с трети държави
1. Ако компетентният орган на държава-членка получи от трета държава информация, която има предполагаема значимост за администриране и прилагане на националните закони на тази държава-членка относно данъците, посочени в член 2, този орган може да предоставя информацията на компетентните органи на държавите-членки, за които тази информация може да бъде полезна, и на всички запитващи органи, доколкото това е разрешено съгласно споразумение с тази трета държава.
2. Компетентните органи могат, в съответствие с вътрешните си разпоредби относно предоставянето на лични данни на трети държави, да съобщават на трети държави информация, получена в съответствие с настоящата директива, единствено ако са спазени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентният орган на държавата-членка, който е източник на информацията, е изразил съгласие за това съобщение;
б)
съответната трета държава е предприела действия за оказване на поисканото сътрудничество за събиране на доказателства за транзакции с нередовен или незаконен характер, които противоречат на данъчното законодателство или го нарушават.
ГЛАВА VII
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Защита на данните
Обменът на информация, извършван съгласно настоящата директива, е предмет на разпоредбите за прилагане на Директива 95/46/ЕО. Въпреки това за целите на правилното прилагане на настоящата директива държавите-членки ограничават обхвата на задълженията и правата, предвидени в член 10, член 11, параграф 1, членове 12 и 21 от Директива 95/46/ЕО, до степента, необходима за запазване на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива.
Член 26
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет за административно сътрудничество в данъчната област“.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 27
Докладване
На всеки пет години след 1 януари 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящата директива.
Член 28
Отмяна на Директива 77/799/ЕИО
Директива 77/799/ЕИО се отменя, считано от 1 януари 2013 г.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 29
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, считано от 1 януари 2013 г.
Въпреки това те въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 8 от настоящата директива, считано от 1 януари 2015 г.
Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 30
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 15 февруари 2011 година.
COUNCIL DIRECTIVE 2011/16/EU
of 15 February 2011
on administrative cooperation in the field of taxation and repealing Directive 77/799/EEC
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 113 and 115 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Parliament (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Acting in accordance with a special legislative procedure,
Whereas:
(1)
The Member States’ need for mutual assistance in the field of taxation is growing rapidly in a globalised era. There is a tremendous development of the mobility of taxpayers, of the number of cross-border transactions and of the internationalisation of financial instruments, which makes it difficult for Member States to assess taxes due properly. This increasing difficulty affects the functioning of taxation systems and entails double taxation, which itself incites tax fraud and tax evasion, while the powers of controls remain at national level. It thus jeopardises the functioning of the internal market.
(2)
Therefore, a single Member State cannot manage its internal taxation system, especially as regards direct taxation, without receiving information from other Member States. In order to overcome the negative effects of this phenomenon, it is indispensable to develop new administrative cooperation between the Member States’ tax administrations. There is a need for instruments likely to create confidence between Member States, by setting up the same rules, obligations and rights for all Member States.
(3)
Therefore, a completely new approach should be taken by creating a new text to give Member States the power to efficiently cooperate at international level to overcome the negative effects of an ever-increasing globalisation on the internal market.
(4)
In such a context, the existing Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation and taxation of insurance premiums (3) no longer provides for appropriate measures. Its deep weaknesses have been looked into by the Ad hoc Council Working Party on Tax Fraud in its report of 22 May 2000 and more recently by the Commission Communication on Preventing and Combating Corporate and Financial Malpractice of 27 September 2004 and the Commission Communication concerning the need to develop a coordinated strategy to improve the fight against fiscal fraud of 31 May 2006.
(5)
Directive 77/799/EEC, even with its later amendments, was designed in a different context to current internal market requirements and is no longer able to meet the new requirements of administrative cooperation.
(6)
Due to the number and the importance of adaptations to be made to Directive 77/799/EEC, a mere amendment thereof would not be sufficient to fulfil the objectives described above. Directive 77/799/EEC should therefore be repealed and replaced by a new legal instrument. That instrument should apply to direct taxes and indirect taxes that are not yet covered by other Union legislation. To this end, this new Directive is considered to be the proper instrument in terms of effective administrative cooperation.
(7)
This Directive builds on the achievements of Directive 77/799/EEC but provides for clearer and more precise rules governing administrative cooperation between Member States where necessary, in order to establish, especially as regards the exchange of information, a wider scope of administrative cooperation between Member States. Clearer rules should also make it possible in particular to cover all legal and natural persons in the Union, taking into account the ever-increasing range of legal arrangements, including not only traditional arrangements such as trusts, foundations and investment funds, but any new instrument which may be set up by taxpayers in the Member States.
(8)
There should be more direct contact between Member States’ local or national offices in charge of administrative cooperation, with communication between central liaison offices being the rule. The lack of direct contacts leads to inefficiency, under-use of the arrangements for administrative cooperation and delays in communication. Provision should therefore be made to bring about more direct contacts between services with a view to making cooperation more efficient and faster. The assignment of competences to the liaison departments should be deferred to the national provisions of each Member State.
(9)
Member States should exchange information concerning particular cases where requested by another Member State and should make the necessary enquiries to obtain such information. The standard of ‘foreseeable relevance’ is intended to provide for exchange of information in tax matters to the widest possible extent and, at the same time, to clarify that Member States are not at liberty to engage in ‘fishing expeditions’ or to request information that is unlikely to be relevant to the tax affairs of a given taxpayer. While Article 20 of this Directive contains procedural requirements, those provisions need to be interpreted liberally in order not to frustrate the effective exchange of information.
(10)
It is recognised that the mandatory automatic exchange of information without preconditions is the most effective means of enhancing the correct assessment of taxes in cross-border situations and of fighting fraud. To that end, a step-by-step approach should therefore be followed starting with the automatic exchange of available information on five categories and reviewing the relevant provisions after a report by the Commission.
(11)
The spontaneous exchange of information between Member States should also be strengthened and encouraged.
(12)
Time limits for the provision of information under this Directive should be laid down in order to ensure that the information exchange is timely and thus effective.
(13)
It is important that officials of the tax administration of one Member State are allowed to be present in the territory of another Member State.
(14)
Since the tax situation of one or more persons liable to tax established in several Member States is often of common or complementary interest, it should be made possible for simultaneous controls to be carried out on such persons by two or more Member States, by mutual agreement and on a voluntary basis.
(15)
In view of the legal requirement in certain Member States that a taxpayer be notified of decisions and instruments concerning his tax liability and of the ensuing difficulties for the tax authorities, including cases where the taxpayer has relocated to another Member State, it is desirable that, in such circumstances, the tax authorities should be able to call upon the cooperation of the competent authorities of the Member State to which the taxpayer has relocated.
(16)
Feedback on information sent will encourage administrative cooperation between Member States.
(17)
Collaboration between the Member States and the Commission is necessary for the permanent study of cooperation procedures and the sharing of experience and best practices in the fields considered.
(18)
It is important for the efficiency of administrative cooperation that information and documents obtained under this Directive could, subject to the restrictions laid down in this Directive, be used by the Member State that received them also for other purposes. It is also important that Member States could transmit that information to a third country, under certain conditions.
(19)
The situations in which a requested Member State may refuse to provide information should be clearly defined and limited, taking into account certain private interests which should be protected as well as the public interest.
(20)
However, a Member State should not refuse to transmit information because it has no domestic interest or because the information is held by a bank, other financial institution, nominee or person acting in an agency or fiduciary capacity or because it relates to ownership interests in a person.
(21)
This Directive contains minimum rules and should therefore not affect Member States’ right to enter into wider cooperation with other Member States under their national legislation or in the framework of bilateral or multilateral agreements concluded with other Member States.
(22)
It should also be made clear that where a Member State provides a wider cooperation to a third country than is provided for under this Directive, it should not refuse to provide such wider cooperation to other Member States wishing to enter into such mutual wider cooperation.
(23)
The exchange of information should be made through standardised forms, formats and channels of communication.
(24)
An evaluation of the effectiveness of administrative cooperation should be made, especially on the basis of statistics.
(25)
The measures necessary for the implementation of this Directive should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (4).
(26)
In accordance with point 34 of the Interinstitutional Agreement on better law-making, Member States are encouraged to draw up, for themselves and in the interests of the Union, their own tables illustrating, as far as possible, the correlation between this Directive and the transposition measures, and to make them public.
(27)
All exchange of information referred to in this Directive is subject to the provisions implementing Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (5) and to Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data (6). However, it is appropriate to consider limitations of certain rights and obligations laid down by Directive 95/46/EC in order to safeguard the interests referred to in Article 13(1)(e) of that Directive. Such limitations are necessary and proportionate in view of the potential loss of revenue for Member States and the crucial importance of information covered by this Directive for the effectiveness of the fight against fraud.
(28)
This Directive respects the fundamental rights and observes the principles which are recognised in particular by the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
(29)
Since the objective of this Directive, namely the efficient administrative cooperation between Member States to overcome the negative effects of the increasing globalisation on the internal market, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the uniformity and effectiveness required, be better achieved at the level of the Union, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on the European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Subject matter
1. This Directive lays down the rules and procedures under which the Member States shall cooperate with each other with a view to exchanging information that is foreseeably relevant to the administration and enforcement of the domestic laws of the Member States concerning the taxes referred to in Article 2.
2. This Directive also lays down provisions for the exchange of information referred to in paragraph 1 by electronic means, as well as rules and procedures under which the Member States and the Commission are to cooperate on matters concerning coordination and evaluation.
3. This Directive shall not affect the application in the Member States of the rules on mutual assistance in criminal matters. It shall also be without prejudice to the fulfilment of any obligations of the Member States in relation to wider administrative cooperation ensuing from other legal instruments, including bilateral or multilateral agreements.
Article 2
Scope
1. This Directive shall apply to all taxes of any kind levied by, or on behalf of, a Member State or the Member State’s territorial or administrative subdivisions, including the local authorities.
2. Notwithstanding paragraph 1, this Directive shall not apply to value added tax and customs duties, or to excise duties covered by other Union legislation on administrative cooperation between Member States. This Directive shall also not apply to compulsory social security contributions payable to the Member State or a subdivision of the Member State or to social security institutions established under public law.
3. In no case shall the taxes referred to in paragraph 1 be construed as including:
(a)
fees, such as for certificates and other documents issued by public authorities; or
(b)
dues of a contractual nature, such as consideration for public utilities.
4. This Directive shall apply to the taxes referred to in paragraph 1 levied within the territory to which the Treaties apply by virtue of Article 52 of the Treaty on the European Union.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Directive the following definitions shall apply:
1.
‘competent authority’ of a Member State means the authority which has been designated as such by that Member State. When acting pursuant to this Directive, the central liaison office, a liaison department or a competent official shall also be deemed to be competent authorities by delegation according to Article 4;
2.
‘central liaison office’ means the office which has been designated as such with principal responsibility for contacts with other Member States in the field of administrative cooperation;
3.
‘liaison department’ means any office other than the central liaison office which has been designated as such to directly exchange information pursuant to this Directive;
4.
‘competent official’ means any official who is authorised to directly exchange information pursuant to this Directive;
5.
‘requesting authority’ means the central liaison office, a liaison department or any competent official of a Member State who makes a request for assistance on behalf of the competent authority;
6.
‘requested authority’ means the central liaison office, a liaison department or any competent official of a Member State who receives a request for assistance on behalf of the competent authority;
7.
‘administrative enquiry’ means all controls, checks and other action taken by Member States in the performance of their duties with a view to ensuring the proper application of tax legislation;
8.
‘exchange of information on request’ means the exchange of information based on a request made by the requesting Member State to the requested Member State in a specific case;
9.
‘automatic exchange’ means the systematic communication of predefined information to another Member State, without prior request, at pre-established regular intervals. In the context of Article 8, available information refers to information in the tax files of the Member State communicating the information, which is retrievable in accordance with the procedures for gathering and processing information in that Member State;
10.
‘spontaneous exchange’ means the non-systematic communication, at any moment and without prior request, of information to another Member State;
11.
‘person’ means:
(a)
a natural person;
(b)
a legal person;
(c)
where the legislation in force so provides, an association of persons recognised as having the capacity to perform legal acts but lacking the status of a legal person; or
(d)
any other legal arrangement of whatever nature and form, regardless of whether it has legal personality, owning or managing assets, which, including income derived therefrom, are subject to any of the taxes covered by this Directive;
12.
‘by electronic means’ means using electronic equipment for the processing, including digital compression, and storage of data, and employing wires, radio transmission, optical technologies or other electromagnetic means;
13.
‘CCN network’ means the common platform based on the common communication network (CCN), developed by the Union for all transmissions by electronic means between competent authorities in the area of customs and taxation.
Article 4
Organisation
1. Each Member State shall inform the Commission, within one month from 11 March 2011, of its competent authority for the purposes of this Directive and shall inform the Commission without delay of any change thereto.
The Commission shall make the information available to the other Member States and publish a list of the authorities of the Member States in the Official Journal of the European Union.
2. The competent authority shall designate a single central liaison office. The competent authority shall be responsible for informing the Commission and the other Member States thereof.
The central liaison office may also be designated as responsible for contacts with the Commission. The competent authority shall be responsible for informing the Commission thereof.
3. The competent authority of each Member State may designate liaison departments with the competence assigned according to its national legislation or policy. The central liaison office shall be responsible for keeping the list of liaison departments up to date and making it available to the central liaison offices of the other Member States concerned and to the Commission.
4. The competent authority of each Member State may designate competent officials. The central liaison office shall be responsible for keeping the list of competent officials up to date and making it available to the central liaison offices of the other Member States concerned and to the Commission.
5. The officials engaged in administrative cooperation pursuant to this Directive shall in any case be deemed to be competent officials for that purpose, in accordance with arrangements laid down by the competent authorities.
6. Where a liaison department or a competent official sends or receives a request or a reply to a request for cooperation, it shall inform the central liaison office of its Member State under the procedures laid down by that Member State.
7. Where a liaison department or a competent official receives a request for cooperation requiring action which falls outside the competence it is assigned according to the national legislation or policy of its Member State, it shall forward such request without delay to the central liaison office of its Member State and inform the requesting authority thereof. In such a case, the period laid down in Article 7 shall start the day after the request for cooperation is forwarded to the central liaison office.
CHAPTER II
EXCHANGE OF INFORMATION
SECTION I
Exchange of information on request
Article 5
Procedure for the exchange of information on request
At the request of the requesting authority, the requested authority shall communicate to the requesting authority any information referred to in Article 1(1) that it has in its possession or that it obtains as a result of administrative enquiries.
Article 6
Administrative enquiries
1. The requested authority shall arrange for the carrying out of any administrative enquiries necessary to obtain the information referred to in Article 5.
2. The request referred to in Article 5 may contain a reasoned request for a specific administrative enquiry. If the requested authority takes the view that no administrative enquiry is necessary, it shall immediately inform the requesting authority of the reasons thereof.
3. In order to obtain the requested information or to conduct the administrative enquiry requested, the requested authority shall follow the same procedures as it would when acting on its own initiative or at the request of another authority in its own Member State.
4. When specifically requested by the requesting authority, the requested authority shall communicate original documents provided that this is not contrary to the provisions in force in the Member State of the requested authority.
Article 7
Time limits
1. The requested authority shall provide the information referred to in Article 5 as quickly as possible, and no later than six months from the date of receipt of the request.
However, where the requested authority is already in possession of that information, the information shall be transmitted within two months of that date.
2. In certain special cases, time limits other than those provided for in paragraph 1 may be agreed upon between the requested and the requesting authorities.
3. The requested authority shall confirm immediately and in any event no later than seven working days from receipt, if possible by electronic means, receipt of a request to the requesting authority.
4. Within one month of receipt of the request, the requested authority shall notify the requesting authority of any deficiencies in the request and of the need for any additional background information. In such a case, the time limits provided for in paragraph 1 shall start the day after the requested authority has received the additional information needed.
5. Where the requested authority is unable to respond to the request by the relevant time limit, it shall inform the requesting authority immediately and in any event within three months of the receipt of the request, of the reasons for its failure to do so, and the date by which it considers it might be able to respond.
6. Where the requested authority is not in possession of the requested information and is unable to respond to the request for information or refuses to do so on the grounds provided for in Article 17, it shall inform the requesting authority of the reasons thereof immediately and in any event within one month of receipt of the request.
SECTION II
Mandatory automatic exchange of information
Article 8
Scope and conditions of mandatory automatic exchange of information
1. The competent authority of each Member State shall, by automatic exchange, communicate to the competent authority of any other Member State, information regarding taxable periods as from 1 January 2014 that is available concerning residents in that other Member State, on the following specific categories of income and capital as they are to be understood under the national legislation of the Member State which communicates the information:
(a)
income from employment;
(b)
director’s fees;
(c)
life insurance products not covered by other Union legal instruments on exchange of information and other similar measures;
(d)
pensions;
(e)
ownership of and income from immovable property.
2. Before 1 January 2014, Member States shall inform the Commission of the categories listed in paragraph 1 in respect of which they have information available. They shall inform the Commission of any subsequent changes thereto.
3. The competent authority of a Member State may indicate to the competent authority of any other Member State that it does not wish to receive information on the categories of income and capital referred to in paragraph 1, or that it does not wish to receive information on income or capital not exceeding a threshold amount. It shall also inform the Commission thereof. A Member State may be considered as not wishing to receive information in accordance with paragraph 1, if it does not inform the Commission of any single category in respect of which it has information available.
4. Before 1 July 2016, Member States shall provide the Commission on an annual basis with statistics on the volume of automatic exchanges and, to the extent possible, with information on the administrative and other relevant costs and benefits relating to exchanges that have taken place and any potential changes, for both tax administrations and third parties.
5. Before 1 July 2017, the Commission shall submit a report that provides an overview and an assessment of the statistics and information received, on issues such as the administrative and other relevant costs and benefits of the automatic exchange of information, as well as practical aspects linked thereto. If appropriate, the Commission shall present a proposal to the Council regarding the categories of income and capital and/or the conditions laid down in paragraph 1, including the condition that information concerning residents in other Member States has to be available.
When examining a proposal put forward by the Commission, the Council shall assess further strengthening of the efficiency and functioning of the automatic exchange of information and raising the standard thereof, with the aim of providing that:
(a)
the competent authority of each Member State shall, by automatic exchange, communicate to the competent authority of any other Member State, information regarding taxable periods as from 1 January 2017 concerning residents in that other Member State, on at least three of the specific categories of income and capital listed in paragraph 1, as they are to be understood under the national legislation of the Member State communicating the information; and
(b)
the list of categories in paragraph 1 be extended to include dividends, capital gains and royalties.
6. The communication of information shall take place at least once a year, within six months following the end of the tax year of the Member State during which the information became available.
7. The Commission shall adopt the practical arrangements for the automatic exchange of information, in accordance with the procedure referred to in Article 26(2), before the dates referred to in Article 29(1).
8. Where Member States agree on the automatic exchange of information for additional categories of income and capital in bilateral or multilateral agreements which they conclude with other Member States, they shall communicate those agreements to the Commission which shall make those agreements available to all the other Member States
SECTION III
Spontaneous exchange of information
Article 9
Scope and conditions of spontaneous exchange of information
1. The competent authority of each Member State shall communicate the information referred to in Article 1(1) to the competent authority of any other Member State concerned, in any of the following circumstances:
(a)
the competent authority of one Member State has grounds for supposing that there may be a loss of tax in the other Member State;
(b)
a person liable to tax obtains a reduction in, or an exemption from, tax in one Member State which would give rise to an increase in tax or to liability to tax in the other Member State;
(c)
business dealings between a person liable to tax in one Member State and a person liable to tax in the other Member State are conducted through one or more countries in such a way that a saving in tax may result in one or the other Member State or in both;
(d)
the competent authority of a Member State has grounds for supposing that a saving of tax may result from artificial transfers of profits within groups of enterprises;
(e)
information forwarded to one Member State by the competent authority of the other Member State has enabled information to be obtained which may be relevant in assessing liability to tax in the latter Member State.
2. The competent authorities of each Member State may communicate, by spontaneous exchange, to the competent authorities of the other Member States any information of which they are aware and which may be useful to the competent authorities of the other Member States.
Article 10
Time limits
1. The competent authority to which information referred to in Article 9(1) becomes available, shall forward that information to the competent authority of any other Member State concerned as quickly as possible, and no later than one month after it becomes available.
2. The competent authority to which information is communicated pursuant to Article 9 shall confirm, if possible by electronic means, the receipt of the information to the competent authority which provided the information immediately and in any event no later than seven working days.
CHAPTER III
OTHER FORMS OF ADMINISTRATIVE COOPERATION
SECTION I
Presence in administrative offices and participation in administrative enquiries
Article 11
Scope and conditions
1. By agreement between the requesting authority and the requested authority and in accordance with the arrangements laid down by the latter, officials authorised by the requesting authority may, with a view to exchanging the information referred to in Article 1(1):
(a)
be present in the offices where the administrative authorities of the requested Member State carry out their duties;
(b)
be present during administrative enquiries carried out in the territory of the requested Member State.
Where the requested information is contained in documentation to which the officials of the requested authority have access, the officials of the requesting authority shall be given copies thereof.
2. In so far as this is permitted under the legislation of the requested Member State, the agreement referred to in paragraph 1 may provide that, where officials of the requesting authority are present during administrative enquiries, they may interview individuals and examine records.
Any refusal by the person under investigation to respect the inspection measures of the officials of the requesting authority shall be treated by the requested authority as if that refusal was committed against officials of the latter authority.
3. Officials authorised by the requesting Member State present in another Member State in accordance with paragraph 1 shall at all times be able to produce written authority stating their identity and their official capacity.
SECTION II
Simultaneous controls
Article 12
Simultaneous controls
1. Where two or more Member States agree to conduct simultaneous controls, in their own territory, of one or more persons of common or complementary interest to them, with a view to exchanging the information thus obtained, paragraphs 2, 3 and 4 shall apply.
2. The competent authority in each Member State shall identify independently the persons for whom it intends to propose a simultaneous control. It shall notify the competent authority of the other Member States concerned of any cases for which it proposes a simultaneous control, giving reasons for its choice.
It shall specify the period of time during which those controls are to be conducted.
3. The competent authority of each Member State concerned shall decide whether it wishes to take part in simultaneous controls. It shall confirm its agreement or communicate its reasoned refusal to the authority that proposed a simultaneous control.
4. The competent authority of each Member State concerned shall appoint a representative with responsibility for supervising and coordinating the control operation.
SECTION III
Administrative notification
Article 13
Request for notification
1. At the request of the competent authority of a Member State, the competent authority of another Member State shall, in accordance with the rules governing the notification of similar instruments in the requested Member State, notify the addressee of any instruments and decisions which emanate from the administrative authorities of the requesting Member State and concern the application in its territory of legislation on taxes covered by this Directive.
2. Requests for notification shall indicate the subject of the instrument or decision to be notified and shall specify the name and address of the addressee, together with any other information which may facilitate identification of the addressee.
3. The requested authority shall inform the requesting authority immediately of its response and, in particular, of the date of notification of the instrument or decision to the addressee.
4. The requesting authority shall only make a request for notification pursuant to this Article when it is unable to notify in accordance with the rules governing the notification of the instruments concerned in the requesting Member State, or where such notification would give rise to disproportionate difficulties. The competent authority of a Member State may notify any document by registered mail or electronically directly to a person within the territory of another Member State.
SECTION IV
Feedback
Article 14
Conditions
1. Where a competent authority provides information pursuant to Articles 5 or 9, it may request the competent authority which receives the information to send feedback thereon. If feedback is requested, the competent authority which received the information shall, without prejudice to the rules on tax secrecy and data protection applicable in its Member State, send feedback to the competent authority which provided the information as soon as possible and no later than three months after the outcome of the use of the requested information is known. The Commission shall determine the practical arrangements in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
2. Member States’ competent authorities shall send feedback on the automatic exchange of information to the other Member States concerned once a year, in accordance with practical arrangements agreed upon bilaterally.
SECTION V
Sharing of best practices and experience
Article 15
Scope and conditions
1. Member States shall, together with the Commission, examine and evaluate administrative cooperation pursuant to this Directive and shall share their experience, with a view to improving such cooperation and, where appropriate, drawing up rules in the fields concerned.
2. Member States may, together with the Commission, produce guidelines on any aspect deemed necessary for sharing best practices and sharing experience.
CHAPTER IV
CONDITIONS GOVERNING ADMINISTRATIVE COOPERATION
Article 16
Disclosure of information and documents
1. Information communicated between Member States in any form pursuant to this Directive shall be covered by the obligation of official secrecy and enjoy the protection extended to similar information under the national law of the Member State which received it. Such information may be used for the administration and enforcement of the domestic laws of the Member States concerning the taxes referred to in Article 2.
Such information may also be used for the assessment and enforcement of other taxes and duties covered by Article 2 of Council Directive 2010/24/EU of 16 March 2010 concerning mutual assistance for the recovery of claims relating to taxes, duties and other measures (7), or for the assessment and enforcement of compulsory social security contributions.
In addition, it may be used in connection with judicial and administrative proceedings that may involve penalties, initiated as a result of infringements of tax law, without prejudice to the general rules and provisions governing the rights of defendants and witnesses in such proceedings.
2. With the permission of the competent authority of the Member State communicating information pursuant to this Directive, and only in so far as this is allowed under the legislation of the Member State of the competent authority receiving the information, information and documents received pursuant to this Directive may be used for other purposes than those referred to in paragraph 1. Such permission shall be granted if the information can be used for similar purposes in the Member State of the competent authority communicating the information.
3. Where a competent authority of a Member State considers that information which it has received from the competent authority of another Member State is likely to be useful for the purposes referred to in paragraph 1 to the competent authority of a third Member State, it may transmit that information to the latter competent authority, provided that transmission is in accordance with the rules and procedures laid down in this Directive. It shall inform the competent authority of the Member State from which the information originates about its intention to share that information with a third Member State. The Member State of origin of the information may oppose such a sharing of information within 10 working days of receipt of the communication from the Member State wishing to share the information.
4. Permission to use information pursuant to paragraph 2, which has been transmitted pursuant to paragraph 3, may be granted only by the competent authority of the Member State from which the information originates.
5. Information, reports, statements and any other documents, or certified true copies or extracts thereof, obtained by the requested authority and communicated to the requesting authority in accordance with this Directive may be invoked as evidence by the competent bodies of the requesting Member State on the same basis as similar information, reports, statements and any other documents provided by an authority of that Member State.
Article 17
Limits
1. A requested authority in one Member State shall provide a requesting authority in another Member State with the information referred to in Article 5 provided that the requesting authority has exhausted the usual sources of information which it could have used in the circumstances for obtaining the information requested, without running the risk of jeopardising the achievement of its objectives.
2. This Directive shall impose no obligation upon a requested Member State to carry out enquiries or to communicate information, if it would be contrary to its legislation to conduct such inquiries or to collect the information requested for its own purposes.
3. The competent authority of a requested Member State may decline to provide information where the requesting Member State is unable, for legal reasons, to provide similar information.
4. The provision of information may be refused where it would lead to the disclosure of a commercial, industrial or professional secret or of a commercial process, or of information whose disclosure would be contrary to public policy.
5. The requested authority shall inform the requesting authority of the grounds for refusing a request for information.
Article 18
Obligations
1. If information is requested by a Member State in accordance with this Directive, the requested Member State shall use its measures aimed at gathering information to obtain the requested information, even though that Member State may not need such information for its own tax purposes. That obligation is without prejudice to paragraphs 2, 3 and 4 of Article 17, the invocation of which shall in no case be construed as permitting a requested Member State to decline to supply information solely because it has no domestic interest in such information.
2. In no case shall Article 17(2) and (4) be construed as permitting a requested authority of a Member State to decline to supply information solely because this information is held by a bank, other financial institution, nominee or person acting in an agency or a fiduciary capacity or because it relates to ownership interests in a person.
3. Notwithstanding paragraph 2, a Member State may refuse the transmission of requested information where such information concerns taxable periods prior to 1 January 2011 and where the transmission of such information could have been refused on the basis of Article 8(1) of Directive 77/799/EEC if it had been requested before 11 March 2011.
Article 19
Extension of wider cooperation provided to a third country
Where a Member State provides a wider cooperation to a third country than that provided for under this Directive, that Member State may not refuse to provide such wider cooperation to any other Member State wishing to enter into such mutual wider cooperation with that Member State.
Article 20
Standard forms and computerised formats
1. Requests for information and for administrative enquiries pursuant to Article 5 and their replies, acknowledgements, requests for additional background information, inability or refusal pursuant to Article 7 shall, as far as possible, be sent using a standard form adopted by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
The standard forms may be accompanied by reports, statements and any other documents, or certified true copies or extracts thereof.
2. The standard form referred to in paragraph 1 shall include at least the following information to be provided by the requesting authority:
(a)
the identity of the person under examination or investigation;
(b)
the tax purpose for which the information is sought.
The requesting authority may, to the extent known and in line with international developments, provide the name and address of any person believed to be in possession of the requested information as well as any element that may facilitate the collection of information by the requested authority.
3. Spontaneous information and its acknowledgement pursuant to Articles 9 and 10 respectively, requests for administrative notifications pursuant to Article 13 and feedback information pursuant to Article 14 shall be sent using the standard form adopted by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
4. The automatic exchange of information pursuant to Article 8 shall be sent using a standard computerised format aimed at facilitating such automatic exchange and based on the existing computerised format pursuant to Article 9 of Council Directive 2003/48/EC of 3 June 2003 on taxation of savings income in the form of interest payments (8), to be used for all types of automatic exchange of information, adopted by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
Article 21
Practical arrangements
1. Information communicated pursuant to this Directive shall, as far as possible, be provided by electronic means using the CCN network.
Where necessary, the Commission shall adopt practical arrangements necessary for the implementation of the first subparagraph in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
2. The Commission shall be responsible for whatever development of the CCN network is necessary to permit the exchange of that information between Member States.
Member States shall be responsible for whatever development of their systems is necessary to enable that information to be exchanged using the CCN network.
Member States shall waive all claims for the reimbursement of expenses incurred in applying this Directive except, where appropriate, in respect of fees paid to experts.
3. Persons duly accredited by the Security Accreditation Authority of the Commission may have access to that information only in so far as it is necessary for the care, maintenance and development of the CCN network.
4. Requests for cooperation, including requests for notification, and attached documents may be made in any language agreed between the requested and requesting authority.
Those requests shall be accompanied by a translation into the official language or one of the official languages of the Member State of the requested authority only in special cases when the requested authority states its reason for requesting a translation.
Article 22
Specific obligations
1. Member States shall take all necessary measures to:
(a)
ensure effective internal coordination within the organisation referred to in Article 4;
(b)
establish direct cooperation with the authorities of the other Member States referred to in Article 4;
(c)
ensure the smooth operation of the administrative cooperation arrangements provided for in this Directive.
2. The Commission shall communicate to each Member State any general information concerning the implementation and application of this Directive which it receives and which it is able to provide.
CHAPTER V
RELATIONS WITH THE COMMISSION
Article 23
Evaluation
1. Member States and the Commission shall examine and evaluate the functioning of the administrative cooperation provided for in this Directive.
2. Member States shall communicate to the Commission any relevant information necessary for the evaluation of the effectiveness of administrative cooperation in accordance with this Directive in combating tax evasion and tax avoidance.
3. Member States shall communicate to the Commission a yearly assessment of the effectiveness of the automatic exchange of information referred to in Article 8 as well as the practical results achieved. The form and the conditions of communication of that yearly assessment shall be adopted by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 26(2).
4. The Commission shall, in accordance with the procedure referred to in Article 26(2), determine a list of statistical data which shall be provided by the Member States for the purposes of evaluation of this Directive.
5. Information communicated to the Commission under paragraphs 2, 3 and 4 shall be kept confidential by the Commission in accordance with the provisions applicable to Union authorities.
6. Information communicated to the Commission by a Member State under paragraphs 2, 3 and 4, as well as any report or document produced by the Commission using such information, may be transmitted to other Member States. Such transmitted information shall be covered by the obligation of official secrecy and enjoy the protection extended to similar information under the national law of the Member State which received it.
Reports and documents produced by the Commission referred to in this paragraph may only be used by the Member States for analytical purposes but shall not be published or made available to any other person or body without express agreement of the Commission.
CHAPTER VI
RELATIONS WITH THIRD COUNTRIES
Article 24
Exchange of information with third countries
1. Where the competent authority of a Member State receives from a third country information that is foreseeably relevant to the administration and enforcement of the domestic laws of that Member State concerning the taxes referred to in Article 2, that authority may, in so far as this is allowed pursuant to an agreement with that third country, provide that information to the competent authorities of Member States for which that information might be useful and to any requesting authorities.
2. Competent authorities may communicate, in accordance with their domestic provisions on the communication of personal data to third countries, information obtained in accordance with this Directive to a third country, provided that all of the following conditions are met:
(a)
the competent authority of the Member State from which the information originates have consented to that communication;
(b)
the third country concerned has given an undertaking to provide the cooperation required to gather evidence of the irregular or illegal nature of transactions which appear to contravene or constitute an abuse of tax legislation.
CHAPTER VII
GENERAL AND FINAL PROVISIONS
Article 25
Data protection
All exchange of information pursuant to this Directive shall be subject to the provisions implementing Directive 95/46/EC. However, Member States shall, for the purpose of the correct application of this Directive, restrict the scope of the obligations and rights provided for in Article 10, Article 11(1), Articles 12 and 21 of Directive 95/46/EC to the extent required in order to safeguard the interests referred to in Article 13(1)(e) of that Directive.
Article 26
Committee
1. The Commission shall be assisted by a committee referred to as the ‘Committee on Administrative Cooperation for Taxation’.
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply.
The period laid down in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
Article 27
Reporting
Every five years after 1 January 2013, the Commission shall submit a report on the application of this Directive to the European Parliament and to the Council.
Article 28
Repeal of Directive 77/799/EEC
Directive 77/799/EEC is repealed with effect from 1 January 2013.
References made to the repealed Directive shall be construed as references to this Directive.
Article 29
Transposition
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive with effect from 1 January 2013.
However, they shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 8 of this Directive with effect from 1 January 2015.
They shall forthwith inform the Commission thereof.
When Member States adopt those measures, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by the Member States.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 30
Entry into force
This Directive shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 31
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 15 February 2011.