РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 994/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
относно мерките за гарантиране на сигурността на доставките на газ и за отмяна на Директива 2004/67/ЕО на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 194, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Природният газ („газ“) е основен елемент в енергийното снабдяване на Европейския съюз, който съставлява една четвърт от първичното енергийно снабдяване и се използва основно за производство на електроенергия, за отопление, като суровина в индустрията и гориво в транспорта.
(2)
Потреблението на газ в Европа се увеличи бързо през последните десет години. В условията на намаляващо собствено производство вносът на газ нарасна още по-бързо, водейки до по-голяма зависимост от внос и необходимост да се работи в аспекта сигурност на доставките на газ. Освен това някои държави-членки се озовават в положението на газов остров в резултат от липсата на инфраструктурни връзки с останалата част на Съюза.
(3)
Предвид значението на природния газ в енергийния микс на Съюза настоящият регламент има за цел да демонстрира на клиентите, че се вземат всички необходими мерки за гарантиране на непрекъснати доставки на газ, особено при трудни климатични условия и в случай на прекъсване. Отчита се, че тези цели следва да се постигат чрез най-ефективни от гледна точка на разходите мерки, за да не се засяга относителната конкурентоспособност на този вид гориво в сравнение с други видове.
(4)
С Директива 2004/67/ЕО на Съвета (3) за първи път се създаде правна рамка на равнище на Общността за гарантиране сигурността на доставките на газ и с оглед принос към правилното функциониране на вътрешния пазар на газ в случай на прекъсване на доставките. С нея беше създадена Група за координация по газта, която беше полезна в обмена на информация и определянето на общи действия между държавите-членки, Комисията, газовата промишленост и потребителите. Мрежата от кореспонденти за енергийна сигурност, която Европейският съвет одобри през декември 2006 г., подобри капацитета за събиране на информация и рано предупреди за потенциални опасности за сигурността на енергийните доставки. Новото законодателство за вътрешния енергиен пазар, което беше прието от Европейския парламент и от Съвета през юли 2009 г., представлява важна стъпка в завършването на вътрешния енергиен пазар и има изричната цел да повиши сигурността на енергийните доставки в Съюза.
(5)
При сегашните мерки относно сигурността на доставките на газ обаче, предприети на равнище Съюза, държавите-членки все още разполагат с голяма свобода на действие в избора на мерки. Когато е застрашена сигурността на доставките за дадена държава-членка, съществува категорично рискът мерките, разработени едностранно от тази държава-членка, да излагат на опасност правилното функциониране на вътрешния пазар на газ и доставките на газ за клиентите. Случилото се неотдавна показа доколко реален е този риск. За да може вътрешният пазар на газ да продължи да функционира дори и в условия на недостиг в доставките, е необходимо да се предвиди солидарност и координиране в отговор на кризите в доставките, както по отношение на превантивните действия, така и по отношение на реакцията на конкретни случаи на прекъсване на доставките.
(6)
В някои региони на Съюза се доставя газ с ниска калоричност. Поради неговите характеристики той не може да се използва в уреди за газ с висока калоричност. Възможно е обаче газ с висока калоричност да се използва в уреди за газ с ниска калоричност, ако се превърне в газ с ниска калоричност, например чрез добавяне на азот. Характеристиките на газа с ниска калоричност следва да се разгледат на национално и регионално равнище и следва да се вземат предвид при оценката на риска и в превантивните планове за действия и в плановете за действия при извънредни ситуации на национално и регионално равнище.
(7)
Диверсификацията на пътищата за доставка на газ и източниците на доставки за Съюза е от съществено значение за увеличаване сигурността на доставките на Съюза като цяло и на неговите държави-членки поотделно. В бъдеще сигурността на доставките ще зависи от бъдещото развитие на структурата на горивния микс, развитието на производството на Съюза и на третите държави, снабдяващи Съюза, инвестициите в съоръжения за съхранение и в диверсификацията на пътища за доставка на газ и източници на доставки вътре и извън Съюза, в т. ч. и съоръжения за втечнен природен газ („ВПГ“). В този контекст следва да се обърне особено внимание на приоритетните инфраструктурни дейности, набелязани в Съобщението на Комисията от 13 ноември 2008 г., озаглавено „Втори стратегически енергиен преглед - план за действие на ЕС за енергийна сигурност и солидарност“, а именно южния газов коридор (Набуко и междусистемната връзка Турция-Гърция-Италия), диверсифицирани и достатъчни доставки на ВПГ за Европа, ефективна взаимосвързаност на Балтийския регион, Средиземноморския енергиен пръстен и подходящи преносни връзки за природен газ север-юг в централна и югоизточна Европа.
(8)
С цел намаляване на въздействието на евентуални кризи, породени от прекъсване на доставките на газ, държавите-членки следва да улеснят диверсификацията на енергийните източници и на пътищата и източниците за доставка на газ.
(9)
Един крупен срив в доставките на газ към Съюза може да засегне всички държави-членки, Съюза като цяло и страните по Договора за създаването на енергийна общност (4), подписан в Атина на 25 октомври 2005 г. Той може също да доведе до голяма стопанска вреда в цялата икономика на Съюза. По подобен начин прекъсването на доставките на газ може да има тежки социални последици, по-специално за уязвимите групи клиенти.
(10)
Някои клиенти, включващи inter alia битови клиенти и клиенти, предоставящи съществени социални услуги, като например здравеопазване и грижи за деца, образование и други социални услуги, както и услуги, без които е невъзможно функционирането на дадена държава-членка, са особено уязвими и могат да се нуждаят от защита. Една широка дефиниция на такива защитени клиенти не следва да противоречи на европейските механизми за солидарност.
(11)
Докладът относно изпълнението на Европейската стратегия за сигурност, одобрен от Европейския съвет на заседание, проведено през декември 2008 г., откроява все по-голямата зависимост от вносна енергия като значителен допълнителен риск за сигурността на енергийните доставки на Съюза и подчертава, че енергийната сигурност е едно от новите предизвикателства за политиката на сигурността. Вътрешният пазар на газ е централен елемент в повишаването на сигурността на енергийните доставки в Съюза и в намаляване на степента, до която отделни държави-членки са изложени на вредните въздействия на прекъсването на доставките.
(12)
От съществено значение за един добре функциониращ вътрешен пазар на газ е мерките, предприети за гарантиране на сигурността на доставките на газ, да не изкривяват ненужно конкуренцията или ефективното функциониране на вътрешния пазар на газ.
(13)
Сривът на най-голямата единична газова инфраструктура, т.нар. принцип N-1, е реалистичен сценарий. Използването на срива на подобна инфраструктура като мерило за това, какво следва да могат да компенсират държавите-членки, е рационална изходна точка за анализ на сигурността на доставките на газ на всяка държава-членка.
(14)
Наличието на достатъчна и диверсифицирана газова инфраструктура в рамките на една държава-членка и в целия Съюз, включваща по-специално нова газова инфраструктура, свързваща сегашните изолирани системи, представляващи енергийни острови, със съседните им държави-членки, е от основно значение за справяне с прекъсванията в доставките. Общите минимални критерии за сигурността на доставките на газ следва да осигурят еднакви условия за сигурността на доставките на газ при отчитане на националните или регионални особености и следва да създадат значителни стимули за изграждане на необходимата инфраструктура и подобряване на нивото на готовност в случай на криза. Мерките от страна на търсенето като преминаване към други горива могат да се окажат ценни в обезпечаването на енергийната сигурност, когато могат да се приложат бързо и да намалят чувствително търсенето, за да се реагира на прекъсване на доставките. Следва още повече да се стимулира ефективното използване на енергия, особено когато са необходими мерки от страна на търсенето. Следва надлежно да се отчита въздействието върху околната среда на предложените мерки от страна на търсенето и предлагането и да се дава възможно най-голямо предпочитание на мерките с най-слабо въздействие върху околната среда, като се взема предвид аспектът, свързан със сигурността на доставките.
(15)
Инвестициите в нова газова инфраструктура следва да се насърчават активно и следва да се осъществяват единствено след подходяща оценка на въздействието върху околната среда в съответствие с приложимите правни актове на Съюза. Такава нова инфраструктура следва да повиши сигурността на доставките на газ, като същевременно гарантира правилното функциониране на вътрешния пазар на газ. Инвестициите следва принципно да се осъществяват от предприятията и да се основават на стимули от икономическо естество. Следва да се отчита надлежно необходимостта да се улеснява включването на газ от възобновяеми енергийни източници в мрежата на газопроводната инфраструктура. В случаите, когато инвестиция в инфраструктура има трансграничен характер, Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия („Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 713/2009 на Европейския парламент и на Съвета (5), и Европейската мрежа на операторите на преносни системи за газ („ЕМОПС за газ“), създадена с Регламент (ЕО) № 715/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно условията за достъп до газопреносни мрежи на природен газ (6), следва да имат активно участие в областите на съответната си компетентност с цел по-добро отчитане на трансграничните аспекти. Припомня се, че съгласно Регламент (ЕО) № 713/2009 Агенцията може да издава становища или препоръки по трансгранични въпроси в рамките на своята компетентност и сфера на дейност. Агенцията и ЕМОПС за газ, заедно с други участници на пазара, играят важна роля в изработването и прилагането на десетгодишния план на целия Съюз за развитие на мрежата, който ще включва, inter alia, европейска прогноза за адекватност на доставките, и по отношение на трансграничните взаимовръзки следва, наред с другото, да се основава на разумните потребности на различните ползватели на мрежата.
(16)
Компетентните органи или държавите-членки следва да гарантират, че пазарът на газ се изпитва като една от необходимите мерки в хода на процеса, водещ към спазване на стандарта за инфраструктурата.
(17)
При изпълнението на задачите, определени в настоящия регламент, компетентните органи следва да си сътрудничат тясно с други съответни национални органи, по-специално националните регулаторни органи, по целесъобразност и без да се засяга тяхната компетентност съгласно Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ (7).
(18)
Когато са необходими нови трансгранични междусистемни връзки или съществуващите трябва да бъдат разширени, на ранен етап следва да се установи тясно сътрудничество между съответните държави-членки и компетентните органи и националните регулаторни органи, когато те не са компетентните органи.
(19)
Различни източници на финансиране от Съюза са на разположение за подпомагане на държавите-членки за финансиране на необходимите инвестиции в производство, инфраструктура и мерки за енергийна ефективност на регионално и местно равнище, по-специално заеми и гаранции от Европейската инвестиционна банка или финансиране от регионални, структурни или кохезионни фондове. Европейската инвестиционна банка и външните инструменти на Съюза като инструмента за европейско съседство и партньорство, инструмента за предприсъединителна помощ и финансовия инструмент за сътрудничество за развитие могат също така да финансират действия в трети държави с цел подобряване сигурността на доставките на газ.
(20)
Настоящият регламент следва да позволи на предприятията за природен газ и на техните клиенти да разчитат възможно най-дълго на пазарни механизми при справянето с прекъсванията в доставките. В него следва да бъдат предвидени и кризисни механизми, които да бъдат използвани, когато само пазарите вече не са в състояние да се справят адекватно с прекъсване в доставките на газ. Дори при извънредна ситуация с цел смекчаване на ефекта от прекъсването на доставките приоритет следва да се отдава на пазарните инструменти
(21)
След влизането в сила на новото законодателство за вътрешния енергиен пазар, прието през юли 2009 г., ще се прилагат нови разпоредби за газовия сектор, с които ще се определят ясни роли и отговорности на държавите-членки, националните регулаторни органи, операторите на преносни мрежи и Агенцията и ще се повиши прозрачността на пазара с цел подобряване на неговото функциониране, сигурността на доставките и защитата на клиентите.
(22)
Завършването на вътрешния пазар на газ и ефективната конкуренция на него предлагат на Съюза най-високо ниво на сигурност на доставките за всички държави-членки, при условие че на пазара се позволи да функционира в пълна степен в случай на прекъсване на доставките, което засяга част от Съюза, независимо от причината за него. За тази цел е необходим комплексен и резултатен общ подход към сигурността на доставките, особено прозрачност, солидарност и недискриминационни политики, съвместими с функционирането на вътрешния пазар, и избягване на пазарните изкривявания и осуетяването на пазарните реакции на прекъсванията.
(23)
Сигурността на доставките на газ е споделена отговорност на предприятията за природен газ, държавите-членки, по-специално чрез техните компетентни органи, и Комисията в рамките на техните съответни сфери на дейност и компетентност. По целесъобразност националните регулаторни органи, когато те не са компетентни органи, следва също да допринасят за сигурността на доставките на газ в рамките на техните сфери на дейност и компетентност в съответствие с Директива 2009/73/ЕО. Освен това клиентите, ползващи газ за производство на електроенергия или за промишлени цели, могат също да играят важна роля за сигурността на доставките на газ чрез способността им да противодействат на кризата с мерки от страна на търсенето, като например договори с възможност за прекъсване на снабдяването и преминаване на други горива, тъй като това оказва пряко въздействие върху баланса предлагане-търсене.
(24)
Следователно точното определяне на ролите и отговорностите на всички предприятия за природен газ и на компетентните органи е от основно значение за поддържане на добре функциониращ вътрешен пазар на газ, особено при прекъсвания в доставките и в кризисни ситуации. Тези роли и отговорности следва да бъдат определени по такъв начин, че да гарантират спазването на подхода на три нива, като първо бъдат ангажирани съответните предприятия за природен газ и промишлеността, после държавите-членки на национално или регионално равнище, а най-накрая и Съюзът. В случай на криза с доставките, на участниците на пазара следва да бъде предоставена достатъчна възможност да реагират на ситуацията посредством мерки, основаващи се на пазара. Когато реакциите на участниците на пазара не са достатъчни, държавите-членки и техните компетентни органи следва да вземат мерки с цел отстраняване или смекчаване на последиците от кризата с доставките. Единствено когато тези мерки не са достатъчни, следва да се вземат мерки на регионално или европейско равнище за отстраняване или смекчаване на последиците от кризата с доставките. Следва да се търсят решения на регионално равнище, доколкото това е възможно.
(25)
В дух на солидарност ще бъде установено широко регионално сътрудничество с участието на публични органи и предприятия за природен газ за изпълнение на настоящия регламент с цел да се оптимизират ползите от гледна точка на координацията на мерките за намаляване на установените рискове и прилагане на мерки, които са най-ефективни от гледна точка на разходите за съответните страни.
(26)
Следва да бъдат определени достатъчно хармонизирани стандарти за сигурност на доставките, които да обхващат поне ситуацията, която възникна през януари 2009 г., и да отчитат разликите между държавите-членки, като вземат предвид задълженията, свързани с обществени услуги, и мерките за защита на клиентите, посочени в член 3 от Директива 2009/73/ЕО. Тези стандарти за сигурност на доставките следва да бъдат стабилни, за да осигуряват необходимата правна сигурност, следва да бъдат ясно дефинирани и да не налагат неразумни и непропорционални тежести на предприятията за природен газ, в т.ч. новите участници и малките предприятия или крайните потребители. Тези стандарти също така следва да гарантират равни условия на достъп на националните клиенти до предприятията за природен газ на Съюза. Мерките, необходими за гарантиране изпълнението на стандартите за доставка, могат да включват допълнителни капацитети за съхранение и обеми, временни хранилища, договори за доставка, договори с възможност за прекъсване на снабдяването или всякакви други мерки, които имат подобен ефект, както и необходимите технически мерки, за да се гарантира безопасността на доставките на газ.
(27)
В интерес на доброто функциониране на пазара на газ е от основно значение от страна на предприятия за природен газ своевременно да бъдат направени необходимите инвестиции в местно производство и инфраструктура като междусистемни връзки, особено тези, предоставящи достъп до газовата мрежа на Съюза, оборудване, позволяващо физически двупосочен поток на газ по газопроводите, както и съоръжения за съхранение и регазификация на втечнен природен газ, като се отчита възможността за прекъсване на доставките, както се случи през януари 2009 г. При прогнозиране на финансовите нужди на газовата инфраструктура във връзка с инструментите на Съюза, Комисията следва да даде, по целесъобразност, приоритет на инфраструктурните проекти, които подкрепят интеграцията на вътрешния пазар на газ и на сигурността на доставките на газ.
(28)
Операторите на преносни системи следва да не бъдат възпрепятствани да обмислят ситуация, в която инвестициите, създаващи възможност за физически капацитет за транспортиране на газ и в двете посоки („двупосочен капацитет“) при трансгранични междусистемни връзки с трети държави, може да допринесе за подобряване на сигурността на доставките, особено по отношение на трети държави, които осигуряват транзитни потоци между две държави-членки.
(29)
Важно е доставките на газ да бъдат поддържани, особено по отношение на битовите клиенти, както и по отношение на ограничен брой допълнителни клиенти, по-специално клиентите, предоставящи основни социални услуги, които могат да бъдат определени от заинтересованите държави-членки, в случаите, когато пазарът не може да продължи да им доставя. От основно значение е мерките, които трябва да бъдат предприети по време на криза, да са определени преди настъпването ѝ и да спазват изискванията за безопасност, включително когато защитените клиенти са свързани към една и съща разпределителна мрежа с други клиенти. Такива мерки могат да съдържат използването на пропорционални намаления спрямо първоначално резервирания капацитет, в случаи когато капацитетът за достъп до инфраструктурата е намален поради технически причини.
(30)
Като правило компетентните органи следва да спазват своя план за действия при извънредни ситуации. При надлежно обосновани изключителни обстоятелства те могат да предприемат действия, които се отклоняват от тези планове.
(31)
За изпълнение на задълженията за сигурност на доставките е на разположение голям избор от инструменти. Тези инструменти следва да бъдат използвани съответно в национален, регионален контекст и контекст на Съюза, за да се гарантира техният последователен и икономически ефективен резултат.
(32)
При дългосрочното планиране на инвестициите в достатъчен трансграничен капацитет и друга инфраструктура, която да осигури способността на системата дългосрочно да гарантира сигурност на доставките и да отговори на разумните заявки за доставки, аспектът сигурност на доставките е разработен в Директива 2009/73/ЕО. Постигането на стандартите за сигурност на доставките може да наложи преходен период, който да даде възможност да бъдат направени необходимите инвестиции. Изготвеният от ЕМОПС за газ и следен от Агенцията десетгодишен план на целия Съюз за развитие на мрежата е основен инструмент за набелязване на необходимите на равнище Съюза инвестиции, inter alia с цел прилагане на изискванията за инфраструктурата, заложени в настоящия регламент.
(33)
Като членове на Групата за координация по природния газ, ЕМОПС за газ и Агенцията, в рамките на своите сфери на отговорност, следва да участват пълноценно в процеса на сътрудничество и консултации на равнище Съюза.
(34)
Групата за координация по природния газ е основният орган, с който Комисията се консултира в контекста на установяването на превантивни планове за действия и планове за действия при извънредни ситуации. Припомня се, че ЕМОПС за газ и Агенцията са членове на Групата за координация по природния газ и с тях се провеждат консултации в този контекст.
(35)
За да се гарантира най-високо равнище на готовност в случай на прекъсване на доставките, компетентните органи следва да въведат планове за действия при извънредни ситуации, след като се консултират с предприятията за природен газ. Тези планове следва да не бъдат несъвместими помежду си на национално, регионално равнище или равнище на Съюза. Тяхното съдържание следва да се води от най-добрите практики сред съществуващите планове и да определя ясни роли и отговорности на всички съответни предприятия за природен газ и компетентни органи. Там, където това е възможно и необходимо, следва да се въведат общи планове за действия при извънредни ситуации на регионално равнище.
(36)
С цел укрепване на солидарността между държавите-членки в случай на извънредна ситуация в рамките на Съюза, и по-специално с цел подкрепа на държавите-членки, чиито географски или геоложки условия са по-малко благоприятни, държавите-членки следва да разработят мерки за солидарност. Предприятията за природен газ следва да разработят мерки, като търговски споразумения, които могат да включват увеличен износ на газ или увеличено освобождаване на газ от съоръженията за съхранение. Важно е да се поощрява сключването на споразумения между предприятията за природен газ. Действията от плана за извънредни ситуации следва да включват, по целесъобразност, механизми, гарантиращи справедливо обезщетение за предприятията за природен газ. Мерките за солидарност могат да бъдат особено уместни между държави-членки, на които Комисията препоръчва да въведат съвместни превантивни планове за действия или планове за действия при извънредни ситуации на регионално равнище.
(37)
В контекста на настоящия регламент Комисията играе важна роля в случай на извънредна ситуация, била тя на равнище на Съюза или на регионално равнище.
(38)
Европейската солидарност следва също така там, където е необходимо, да се прояви под формата на помощ за гражданска защита, предоставена от Съюза на неговите държави-членки. Тази помощ следва да получава съдействие и да се координира от общностния механизъм за гражданска защита, създаден с Решение 2007/779/ЕО, Евратом на Съвета (8)
(39)
Настоящият регламент не засяга суверенните права на държавите-членки върху техните собствени енергийни ресурси.
(40)
В Директива 2008/114/ЕО на Съвета от 8 декември 2008 г. относно установяването и означаването на европейски критични инфраструктури и оценката на необходимостта от подобряване на тяхната защита (9) е определен процес с цел подобряване защитата на определени европейски критични инфраструктури, в т.ч. някои газови инфраструктури в Съюза. Заедно с настоящия регламент Директива 2008/114/ЕО спомага за изграждането на комплексен подход към енергийната сигурност на Съюза.
(41)
Плановете за действия при извънредни ситуации следва да се актуализират редовно и да се публикуват. Те следва да подлежат на партньорски проверки и да бъдат изпитвани.
(42)
Групата за координация по газта следва да бъде консултант на Комисията с цел улесняване на координацията на мерките за сигурност на доставките в случай на извънредна ситуация, засягаща Съюза. Тя следва също така да следи адекватността и целесъобразността на мерките, които трябва да бъдат предприемани съгласно настоящия регламент.
(43)
Настоящият регламент има за цел да даде възможност на предприятията за природен газ и компетентните органи на държавите-членки да осигуряват работещ ефективно вътрешен пазар на газ възможно най-дълго време в случай на прекъсване на доставките преди компетентните органи да предприемат мерки за справяне със ситуация, при която пазарът повече не може да осигурява необходимите доставки на газ. Такива извънредни мерки следва да отговарят изцяло на правото на Съюза и Комисията следвада бъде уведомена за тях.
(44)
Тъй като доставките на газ от трети държави имат централно място за сигурността на доставките на газ в Съюза, Комисията следва да координира действията по отношение на трети държави, като работи с третите държави, които доставят газ, и третите държави, които извършват транзит на газ, за постигането на договорености за справяне с кризисни ситуации и гарантиране на стабилен газов поток към Съюза. Комисията следва да има правото да изпрати работна група, която да наблюдава при кризисни ситуации газовите потоци към Съюза, съгласувано с участващите трети държави, като в случай на възникване на криза вследствие на затруднения в трета държава, работната група способства и посредничи за излизане от нея.
(45)
Важно е условията за доставки от трети държави да не изкривяват конкуренцията и да са съобразени с правилата на вътрешния пазар.
(46)
Когато съществува достоверна информация за ситуация извън Съюза, която застрашава сигурността на доставките на една или няколко държави-членки и може да задейства механизъм за ранно предупреждение между Съюза и трета държава, Комисията следва да информира без забавяне Групата за координация по газта и Съюзът следва да предприеме необходимите мерки и да се опита да облекчи ситуацията.
(47)
През февруари 2009 г. Съветът заключи, че прозрачността и надеждността трябва да бъдат засилени чрез съдържателен обмен на информация между Комисията и държавите-членки относно енергийните отношения с трети държави, включително дългосрочните договорености, като същевременно бъде защитена информацията, чувствителна в търговско отношение.
(48)
Докато правилата, съдържащи се в Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, по-специално правилата за конкуренцията, се прилагат за услуги от общ икономически интерес, доколкото прилагането на тези правила не възпрепятства изпълнението на такива услуги, държавите-членки разполагат с широка свобода на действие при определяне, възлагане и организиране изпълнението на задълженията за предоставяне на обществени услуги.
(49)
Доколкото целта на настоящия регламент да гарантира сигурността на доставките на газ в Съюза не може да бъде постигната в достатъчна степен самостоятелно от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците от действието, може да бъде постигната по-добре на равнище на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(50)
Директива 2004/67/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се създават разпоредби, чиято цел е да гарантират сигурността на доставките на газ чрез осигуряване на правилно и постоянно функциониране на вътрешния пазар на природен газ („газ“), като се позволи прилагането на изключителни мерки, когато пазарът вече не може да осигури изискваните доставки природен газ, и като се предвиди ясно определение за отговорностите и тяхното разпределение между предприятията за природен газ, държавите-членки и Съюза, както по отношение на превантивните действия, така и по отношение на реакцията на конкретни прекъсвания на доставките. Настоящият регламент предвижда също така прозрачни механизми, в дух на солидарност, за координиране на планирането и противодействието на извънредна ситуация на равнище държавите-членки, регион и Съюза.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от Директива 2009/73/ЕО, Регламент (ЕО) № 713/2009 и Регламент (ЕО) № 715/2009.
Освен това се прилагат и следните определения:
1.
„защитени клиенти“ означава всички битови клиенти, които са свързани към газоразпределителна мрежа, и освен това може да обхваща, когато съответната държава-членка реши:
а)
малки и средни предприятия, стига те да са свързани към газоразпределителна мрежа, както и важни обществени услуги, при условие че са свързани с газоразпределителна или газопреносна мрежа и при условие че всички тези допълнителни клиенти не представляват повече от 20 % от крайното потребление на газ, и/или
б)
инсталации за централно отопление, доколкото те доставят отопление на битови клиенти и на клиентите, посочени в буква а), при условие че тези инсталации не са в състояние да преминат на други горива и са свързани с газоразпределителна или газопреносна мрежа.
Възможно най-скоро и не по-късно от 3 декември 2011 г. държавите-членки уведомяват Комисията дали възнамеряват да включат букви а) и /или б) в тяхното определение на защитените клиенти;
2.
„компетентен орган“ означава националния правителствен орган или националния регулаторен орган, определен от всяка държава-членка за отговорен за гарантиране изпълнението на мерките, посочени в настоящия регламент. Това не засяга способността на държавите-членки да разрешават на компетентния орган да делегира конкретни задачи, изложени в настоящия регламент, на други органи. Такива делегирани задачи се изпълняват под ръководството на компетентния орган и се определят в плановете, посочени в член 4.
Член 3
Отговорност за сигурността на доставките на газ
1. Сигурността на доставките на газ е споделена отговорност на предприятията за природен газ, държавите-членки, по-конкретно чрез техните компетентни органи, и Комисията, в рамките на тяхната съответна сфера на дейност и компетентност. Тази споделена отговорност изисква висока степен на сътрудничество между тях.
2. Възможно най-скоро и не по-късно от 3 декември 2011 г. всяка държава-членка определя компетентен орган, който осигурява изпълнението на мерките, предвидени в настоящия регламент. По целесъобразност, докато компетентният орган не е официално определен, националните органи, които в този момент отговарят за сигурността на доставките на газ, провеждат мерките, които трябва да се изпълняват от компетентния орган съгласно настоящия регламент. Тези мерки включват извършване на оценката на риска, посочена в член 9, и на основата на тази оценка на риска въвеждане на превантивен план за действия и план за действия при извънредни ситуации и редовен мониторинг на сигурността на доставките на газ на национално равнище. Компетентните органи си сътрудничат с цел предотвратяване прекъсване на доставките и ограничаване на вредите в случай на такова събитие. Нищо не пречи на държавите-членки да приемат законодателство за прилагане, ако е необходимо, за да отговорят на изискванията на настоящия регламент.
3. Всяка държава-членка без забавяне уведомява Комисията за наименованието на компетентния орган, след като той бъде определен и, по целесъобразност, наименованията на националните органи, отговарящи за сигурността на доставките на газ в качеството им на временни компетентни органи в съответствие с параграф 2. Всяка държава-членка оповестява публично такова определяне.
4. При изпълнението на мерките, предвидени в настоящия регламент, компетентният орган определя ролите и отговорностите на различните участващи така, че да гарантират спазването на подхода на три нива, като първо бъдат ангажирани съответните предприятия за природен газ и промишлеността, после държавите-членки на национално или регионално равнище, а най-накрая и Съюзът.
5. Комисията, по целесъобразност, координира действията на компетентните органи на регионално равнище и на равнище на Съюза, както е указано в настоящия регламент, inter alia, чрез Координационната група по природния газ, посочена в член 12, или групата за управление при кризи, посочена в член 11, параграф 4, по-специално в случай на извънредна ситуация на равнище на Съюза или на регионално равнище, съгласно установеното в член 11, параграф 1.
6. Мерките, с които се гарантира сигурността на доставките и които се съдържат в превантивните планове за действия и в плановете за действия при извънредни ситуации, са ясно определени, прозрачни, недискриминационни и подлежат на проверка, не изкривяват ненужно конкуренцията и резултатното функциониране на вътрешния пазар на природен газ и не излагат на опасност сигурността на доставките на газ на други държави-членки или на Съюза като цяло.
Член 4
Въвеждане на превантивен план за действия и план за действия при извънредни ситуации
1. Компетентният орган на всяка държава-членка, след като се консултира с предприятията за природен газ, съответните организации, представляващи интересите на битовите и индустриалните клиенти, снабдявани с газ, и националния регулаторен орган, когато последният не е компетентният орган, въвежда на национално равнище, без да се засяга параграф 3:
а)
превантивен план за действия, в който се съдържат мерките, необходими за отстраняване или ограничаване на въздействието на идентифицираните рискове, в съответствие с извършената съгласно член 9 оценка на риска; и
б)
план за действия при извънредни ситуации, в който се съдържат мерките, които трябва да бъдат предприети за отстраняване или смекчаване на въздействието от прекъсване на доставките на газ съгласно член 10.
2. Преди да приемат превантивен план за действия и план за действия при извънредни ситуации на национално равнище, компетентните органи най-късно до 3 юни 2012 г. обменят своите проекти на превантивни планове за действия и проектите на планове за действия при извънредни ситуации и провеждат консултации помежду си на съответното регионално равнище, и с Комисията, с цел да гарантират, че техните проекти на планове и мерки не са несъвместими с превантивните планове за действия и плановете за действия при извънредни ситуации на друга държава-членка и че те отговарят на разпоредбите на настоящия регламент и на други разпоредби от законодателството на Съюза. Такива консултации се провеждат по-специално между съседни държави-членки, особено между изолирани системи, представляващи газови острови, и съседните държави-членки, и могат да се отнасят например до държавите-членки, посочени в индикативния списък от приложение IV.
3. Въз основа на консултациите, посочени в параграф 2, и възможни препоръки на Комисията, съответните компетентни органи могат да вземат решение за създаване на съвместни превантивни планове за действия на регионално равнище („съвместни превантивни планове за действия“) и на съвместни планове за действия при извънредни ситуации на регионално равнище („съвместни планове за действия при извънредни ситуации“), в допълнение към плановете, създадени на национално равнище. В случай на съвместни планове, съответните компетентни органи се стремят, по целесъобразност, да сключват споразумения с цел осъществяване на регионалното сътрудничество. Ако е необходимо, тези споразумения се одобряват официално от държавите-членки.
4. При разработване и прилагане на превантивния план за действия и на плана за действия при извънредни ситуации на национално и/или регионално равнище, компетентният орган надлежно взема под внимание безопасната експлоатация на газовата система във всеки един момент и разглежда и посочва в тези планове техническите ограничения, засягащи експлоатацията на мрежата, включително технически причини и причини, свързани с безопасността, които могат да доведат до намаление на потоците в случай на извънредна ситуация.
5. Не по-късно от 3 декември 2012 г., превантивните планове за действия и плановете за действия при извънредни ситуации, включително, когато е приложимо, съвместните планове, се приемат и се оповестяват публично. Тези планове се съобщават на Комисията без забавяне. Комисията информира Координационната група по природния газ. Компетентните органи осигуряват редовния мониторинг на изпълнението на тези планове.
6. В тримесечен срок след като е била уведомена от компетентните органи за плановете, посочени в параграф 5:
а)
Комисията оценява тези планове в съответствие с буква б). За тази цел Комисията се консултира с Координационната група по природния газ относно тези планове и надлежно взема предвид становището ѝ. Комисията докладва на Координационната група по природния газ своята оценка относно плановете, и
б)
когато въз основа на тези консултации Комисията:
i)
прецени, че превантивният план за действия или планът за действия при извънредни ситуации не е резултатен по отношение ограничаване на рисковете, установени в оценката на риска, тя може да препоръча на съответния компетентен орган или компетентните органи да променят съответния план;
ii)
счита, че един превантивен план за действия или план за действия при извънредни ситуации е в противоречие със сценариите за риска или с плановете на друг компетентен орган, или не отговаря на разпоредбите на настоящия регламент или други разпоредби на законодателството на Съюза, тя изисква съответният план да бъде променен;
iii)
счита, че превантивният план за действия застрашава сигурността на доставките на газ на други държави-членки или на Съюза като цяло, тя взема решение да отправи искане към компетентния орган да преразгледа този превантивен план за действия и може да представи конкретни препоръки за неговото изменение. Комисията обосновава подробно решението си.
7. В четиримесечен срок след като е бил уведомен за искането на Комисията, посочено в параграф 6, буква б), подточка ii), съответният компетентен орган изменя превантивния си план за действия или плана си за действия при извънредни ситуации и уведомява за него Комисията или информира Комисията за причините, поради които не е съгласен с искането. В случай на несъгласие Комисията може, в двумесечен срок от отговора на компетентния орган, да оттегли искането си или да свика среща за обсъждане на въпроса със съответния компетентен орган и, когато Комисията прецени, че това е необходимо, с Координационната група по природния газ. Комисията излага подробно основанията си да поиска плановете да бъдат изменени. Компетентният орган взема изцяло предвид позицията на Комисията. Когато окончателното решение на компетентния орган се отклонява от позицията на Комисията, компетентният орган следва да осигури и оповести, заедно с решението и позицията на Комисията, и основанията за това решение, в срок от два месеца след получаване на позицията на Комисията. Когато е приложимо, компетентният орган оповестява изменения план незабавно.
8. В тримесечен срок след като е бил уведомен за решението на Комисията, посочено в параграф 6, буква б), подточка iii), съответният компетентен орган изменя превантивния си план за действия и уведомява за него Комисията или информира Комисията за причините, поради които не е съгласен с решението. В случай на несъгласие Комисията може в двумесечен срок от отговора на компетентния орган да реши да измени или да оттегли искането си. Ако Комисията поддържа искането си, съответният компетентен орган изменя плана в двумесечен срок, след като е бил уведомен за решението на Комисията, като отчита в пълна степен препоръките на Комисията, посочени в параграф 6, буква б, подточка iii), и уведомява за това Комисията.
Комисията информира Координационната група по природния газ и надлежно взема под внимание нейните препоръки при изготвянето на становището си относно изменения план, което се предава най-късно два месеца след уведомяването на компетентния орган. Съответният компетентен орган взема изцяло предвид становището на Комисията и в рамките на два месеца след получаването на становището на Комисията приема изменения план и го оповестява.
9. Спазва се поверителността на чувствителната търговска информация.
Член 5
Съдържание на националните и съвместни превантивни планове за действия
1. Националните и съвместни превантивни планове за действия съдържат:
а)
резултатите от оценката на риска, предвидена в член 9;
б)
мерките, обемите, капацитетите и времето, необходимо за изпълнение на стандартите за инфраструктурата и доставките на газ, както е предвидено в членове 6 и 8, включително, когато е приложимо, степента, в която някои мерки от страна на търсенето могат в достатъчна степен да компенсират своевременно прекъсване на доставките, посочено в член 6, параграф 2, установяването на най-голямата единична газова инфраструктура от общ интерес в случай на прилагане на член 6, параграф 3, и всеки стандарт за увеличени доставки по член 8, параграф 2;
в)
задълженията, наложени на предприятията за природен газ и други съответни органи, включително за безопасна експлоатация на газовата система;
г)
други превантивни мерки, като например свързаните с необходимостта от засилване на междусистемните връзки между съседни държави-членки и възможността за разнообразяване на пътищата за доставка на газ и източниците на доставки, по целесъобразност, за преодоляване на установените рискове с цел да се поддържа доставката на газ за всички клиенти, доколкото е възможно;
д)
механизми, които да бъдат използвани за сътрудничество с други държави-членки за изготвяне и изпълнение на съвместни превантивни планове за действия и съвместни планове за действия при извънредни ситуации, както е посочено в член 4, параграф 3, където е приложимо;
е)
информация за съществуващи и бъдещи междусистемни връзки, включително тези, които предоставят достъп до газопреносната мрежа на Съюза, трансграничните потоци, трансграничния достъп до съоръжения за съхранение и физическия капацитет за транспортиране на газ и в двете посоки („двупосочен капацитет“), по-специално в случай на извънредна ситуация;
ж)
информация относно всички задължения за обществени услуги, свързани със сигурността на доставките на газ.
2. Националните и съвместни превантивни планове за действия, и по-специално действията за изпълнение на стандарта за инфраструктура, предвиден в член 6, отчитат десетгодишния план за развитие на мрежата в целия Съюз, който се разработва от ЕМОПС за газ съгласно член 8, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 715/2009.
3. Националните и съвместни превантивни планове за действия се основават главно на пазарни мерки и отчитат икономическото въздействие, резултатността и ефикасността на мерките, въздействието върху функционирането на вътрешния енергиен пазар и въздействието върху околната среда и потребителите, и не налага неоправдана тежест за предприятията за природен газ, нито въздейства отрицателно върху функционирането на вътрешния пазар на газ.
4. Националните и съвместни превантивни планове за действия се актуализират на всеки две години, освен ако обстоятелствата не изискват това да става по-често, и отразяват актуализираната оценка на риска. Предвидените консултации между компетентните органи по член 4, параграф 2, се извършват преди приемането на актуализирания план.
Член 6
Стандарт за инфраструктура
1. Държавите-членки или, когато дадена държава-членка предвижда това, компетентният орган гарантира, че са взети необходимите мерки, така че най-късно до 3 декември 2014 г., в случай на прекъсване на най-голямата единична газова инфраструктура, капацитетът на останалата инфраструктура, определен по формулата N-1, както е посочено в точка 2 от приложение I, е в състояние, без да се засягат разпоредбите на параграф 2 от настоящия член, да доставя необходимите количества газ за задоволяване на общото търсене на газ в района на изчислението за един ден на изключително голямо търсене на газ, настъпващ със статистическа вероятност веднъж на 20 години. Това не засяга, когато е уместно и необходимо, отговорността на системните оператори да направят съответните инвестиции и задълженията на операторите на преносни системи, както е предвидено в Директива 2009/73/ЕО и Регламент (ЕО) № 715/2009.
2. Задължението да се гарантира, че останалата инфраструктура има капацитет да задоволи цялото търсене на газ, посочено в параграф 1, се счита за изпълнено и когато компетентният орган докаже в превантивния план за действия, че едно прекъсване на доставките може да бъде навреме и в достатъчна степен компенсирано от подходящи пазарни мерки от страна на търсенето. За тази цел се използва формулата от точка 4 на приложение I.
3. По целесъобразност, според оценката на риска, посочена в член 9, съответните компетентни органи могат да решат, че задължението, установено в параграф 1 от настоящия член, се изпълнява на регионално, вместо на национално равнище. В този случай се определят съвместни превантивни планове за действия съгласно член 4, параграф 3. Прилага се точка 5 от приложение I.
4. Всеки компетентен орган, след като се консултира със съответните предприятия за природен газ, незабавно съобщава на Комисията всеки случай на нарушение на задълженията, установени в параграф 1, и информира Комисията за причините за това неизпълнение.
5. Операторите на преносната мрежа осигуряват постоянен двупосочен капацитет по всички трансгранични междусистемни връзки между държави-членки възможно най-скоро и най-късно до 3 декември 2013 г., освен:
а)
в случай на връзки с производствени съоръжения, съоръжения за ВПГ и газоразпределителни мрежи, или
б)
когато е предоставено освобождаване съгласно член 7.
До 3 декември 2013 г. операторите на газопреносната система адаптират действието на газопреносните системи частично или като цяло с цел да позволят физически преминаването на потоци от газ и в двете посоки по трансграничните междусистемни връзки.
6. Когато двупосочният капацитет вече съществува или е в процес на изграждане на една конкретна трансгранична междусистемна връзка, задължението, посочено в параграф 5, първа алинея, се счита за изпълнено за тази междусистемна връзка, освен ако от една или повече държави-членки е поискано увеличаване на капацитета с цел сигурност на доставките. Когато е направено такова искане за увеличаване, се прилага процедурата по член 7.
7. Държавите-членки или, когато дадена държава-членка предвижда това, компетентният орган гарантира, че като първа стъпка пазарът винаги се изпитва по прозрачен, подробен и недискриминационен начин, за да се прецени дали от пазара се изисква инвестицията в инфраструктурата, необходима за изпълнение на задълженията, посочени в параграфи 1 и 5.
8. Националните регулаторни органи отчитат ефективно направените разходи за изпълнение на задълженията, посочени в параграф 1, и разходите за осигуряване на постоянен двупосочен капацитет, така че да предоставят подходящи стимули, когато определят или одобряват, по прозрачен и подробен начин, тарифите или методологията съгласно член 41, параграф 8 от Директива 2009/73/ЕО и член 13 от Регламент (ЕО) № 715/2009. Доколкото дадена инвестиция за създаване на двупосочен капацитет не се налага от пазара и когато тези инвестиции водят до разходи в повече от една държава-членка или в една държава-членка в полза на една или повече други държави-членки, националните регулаторни органи на всички съответни държави-членки съвместно вземат решение за разпределението на разходите, преди да се вземе решение за инвестиране. Разпределението на разходите по-специално взема предвид съотношението на ползите от инвестиции в инфраструктурата за увеличаване сигурността на доставките на съответните държави-членки. Прилага се член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 713/2009.
9. Компетентният орган гарантира, че всяка нова газопреносна инфраструктура допринася за сигурността на доставките чрез разработването на добре свързана мрежа, включително, по целесъобразност, чрез достатъчен брой трансгранични входни и изходни точки в съответствие с търсенето на пазара и установените рискове. Когато е целесъобразно, в рамките на оценката на риска Компетентният орган проверява къде съществуват вътрешни ограничаващи фактори и дали националният капацитет и инфраструктури за приемане на газ, по-специално преносните мрежи, са в състояние да адаптират националните потоци газ към сценарий на прекъсване на най-голямата единична газова инфраструктура, посочена в оценката на риска.
10. Допуска се изключение по отношение на Люксембург, Словения и Швеция, които не са обвързани, но се стремят да изпълнят задълженията, установени в параграф 1 от настоящия член, като същевременно гарантират доставките на газ за защитените клиенти в съответствие с член 8. Това изключение се прилага:
а)
по отношение на Люксембург: докато има най-малко две междусистемни връзки с други държави-членки, най-малко два различни източника на доставки и няма хранилища за газ или съоръжение за ВПГ на своята територия;
б)
по отношение на Словения: докато има най-малко две междусистемни връзки с други държави-членки, най-малко два различни източника на доставки и няма хранилища за газ или съоръжение за ВПГ на своята територия;
в)
по отношение на Швеция: докато не осъществява транзит на газ за други държави-членки през своята територия, има годишно брутно вътрешно потребление на газ, по-малко от 2 млн. т., и по-малко от 5 % общо първично потребление на енергия от газ.
Тези три държави-членки осигуряват по прозрачен, подробен и недискриминационен начин редовното изпитване на пазара на инвестициите в инфраструктура и оповестяват резултатите от тези изпитвания.
Посочените в първа алинея държави-членки информират Комисията за всяка промяна по отношение на условията, установени в същата алинея. Установеното в първа алинея изключение престава да се прилага, ако най-малко едно от посочените условия вече не се изпълнява.
До 3 декември 2018 г. всяка от държавите-членки, посочени в първа алинея, предава на Комисията доклад, който описва състоянието по отношение на съответните условия, установени в същата алинея, и перспективите за спазването на задълженията по параграф 1, като вземат предвид икономическия ефект от изпълнението на стандарта за инфраструктурата, резултатите от тестовете на пазара, развитието на пазара на газ и проектите за газова инфраструктура в региона. Въз основа на доклада и ако съответните условия, установени в първата алинея на настоящия параграф, са все още изпълнени, Комисията може да реши, че установеното в първа алинея изключение може да продължи да се прилага за още четири години. В случай на положително решение установената в настоящата алинея процедура се повтаря след четири години.
Член 7
Процедура за създаване на двупосочен капацитет или за разглеждане на искане за освобождаване
1. За всяка трансгранична междусистемна връзка между държавите-членки, с изключение на тези, освободени по силата на член 6, параграф 5, буква а), и освен ако вече съществува двупосочен капацитет или е в процес на изграждане, и не е поискано увеличаване от една или повече държави-членки с цел сигурност на доставките, операторите на преносни системи, не по-късно от 3 март 2012 г. представят на своите държави-членки или, когато държавите-членки го предвиждат, на техните компетентни органи или на техните регулаторни органи (наричани заедно в настоящия член „съответните органи“), след като се консултират с всички други заинтересовани оператори на преносни системи:
а)
предложение за двупосочен капацитет във връзка с обратната посока („капацитет за обратен поток“); или
б)
искане за освобождаване от задължението за създаване на двупосочен капацитет.
2. Предложението за капацитет за обратен поток или искането за освобождаване, посочени в параграф 1, се основават на оценка на търсенето на пазара, прогнозите за търсенето и предлагането, техническите възможности, разходите за капацитет за обратен поток, включително и произтичащото от това подсилване на преносната система, както и ползите за сигурността на доставките, като също така се взема предвид, по целесъобразност, възможният принос на капацитета за обратен поток за покриване, заедно с други евентуални мерки, на стандарта за инфраструктура, посочен в член 6, в случай на държавите-членки, получаващи ползи от капацитета за обратен поток.
3. Съответният орган, който получава предложението или искането за освобождаване, уведомява без забавяне съответните органи на другите държави-членки, които биха могли според оценката на риска да се възползват от капацитета за обратен поток, както и Комисията, за предложението или искането за освобождаване. Въпросният орган дава на съответните органи и на Комисията възможност да дадат становище в срок от четири месеца след получаване на уведомлението.
4. В срок от два месеца след изтичането на срока, посочен в параграф 3, съответният орган, въз основа на критериите, посочени в параграф 2, и на оценката на риска, извършена съгласно член 9, и като отчита в най-голяма степен становищата, получени в съответствие с параграф 3 от настоящия член, и като взема предвид аспекти, които не са строго икономически, като сигурността на доставките на газ и приноса към вътрешния пазар на газ:
а)
предоставя освобождаване, ако капацитетът за обратен поток няма да повиши значително сигурността на доставките на нито една държава-членка или регион или ако инвестиционните разходи биха превишили значително потенциалните ползи за сигурността на доставките; или
б)
приема предложението за капацитет за обратен поток; или
в)
изисква от оператора на преносна система да измени предложението си.
Съответният орган незабавно уведомява Комисията за своето решение, заедно с цялата необходима информация, която показва причините за решението, включително и становищата, получени в съответствие с параграф 3 от настоящия член. Съответните органи се стремят да гарантират, че обусловените едно от друго решения, които касаят една и съща междусистемна връзка или свързани помежду си тръбопроводи, не си противоречат.
5. В срок от два месеца след получаване на уведомлението и когато има разминаване между решението на съответния орган и становищата на другите съответни органи, Комисията може да поиска от съответния орган да измени решението си. Този срок може да бъде удължен с един месец, в случай че Комисията има нужда от допълнителна информация. Всяко предложение на Комисията, която изисква изменение на решението на съответния орган, се извършва въз основа на елементите и критериите, установени в параграф 2 и в параграф 4, буква а), като се вземат предвид причините за решението на съответния орган. Съответният орган се съобразява с искането, като изменя своето решение в срок от четири седмици. В случай че Комисията не е предприела действия в рамките на този двумесечен срок, се приема, че тя не е повдигнала възражения срещу решението на съответния орган.
6. При необходимост от допълнителен капацитет за обратен поток в съответствие с резултатите от оценката на риска, извършена съгласно член 9, процедурата, предвидена в параграфи 1-5 от настоящия член, се повтаря по молба на оператор на преносна система, на съответен орган или на Комисията.
7. Комисията и съответният орган запазват поверителността на чувствителната търговска информация през цялото време.
Член 8
Стандарт за доставки
1. Компетентният орган изисква от предприятията за природен газ, определени от него, да предприемат мерки, за да гарантират доставките на газ към защитените клиенти в държавата-членка в следните случаи:
а)
екстремни температури в продължение на период от седем дни, настъпващ със статистическа вероятност веднъж на 20 години;
б)
всеки период от най-малко 30 дни на изключително високо търсене на газ, настъпващ със статистическа вероятност веднъж на 20 години; и
в)
за период от най-малко 30 дни в случай на прекъсване на най-голямата единична газова инфраструктура в средностатистически зимни условия.
Компетентният орган определя предприятията за природен газ, посочени в първа алинея, най-късно до 3 юни 2012 г.
2. Всеки стандарт за повишени доставки, надхвърлящ периодите от 30 дни, посочени в параграф 1, букви б) и в), или всяко допълнително задължение, наложено от съображения за сигурност на доставките на газ, се основава на оценката на риска, посочена в член 9, отразява се в превантивния план за действия и:
а)
отговаря на изискванията на член 3, параграф 6;
б)
не изкривява неоправдано конкуренцията или възпрепятства функционирането на вътрешния пазар на газ;
в)
не оказва отрицателно влияние на способността на никоя друга държава-членка да доставя природен газ на своите защитени клиенти в съответствие с настоящия член в случай на национална извънредна ситуация, извънредна ситуация на равнище Съюза или регионална извънредна ситуация; и
г)
отговаря на критериите, посочени в член 11, параграф 5, в случай на извънредна ситуация на равнище Съюза или даден регион.
В дух на солидарност, компетентният орган определя в превантивния план за действия и в плана за действия при извънредни ситуации как всяко нарастване на стандарта за доставки или всяко допълнително задължение, наложено на предприятията за природен газ, може да бъде временно намалено в случай на извънредна ситуация на равнище Съюза или регионална извънредна ситуация.
3. След периодите, определени от компетентния орган в съответствие с параграфи 1 и 2, или при по-тежки условия от тези, определени в параграф 1, компетентните органи и предприятията за природен газ се стремят да запазят, доколкото е възможно, доставките на газ, по-специално за защитените клиенти.
4. Наложените на предприятията за природен газ задължения за изпълнение на стандартите за доставки, определени в настоящия член, се прилагат без дискриминация и не трябва да създават ненужна тежест за тези предприятия.
5. Предприятията за природен газ могат по целесъобразност да изберат да изпълняват тези задължения на регионално равнище или на равнище Съюза. Компетентният орган няма право да изисква определените в настоящия член стандарти да бъдат изпълнени въз основа на инфраструктура, намираща се само на негова територия.
6. Компетентният орган гарантира, че са създадени условия за доставки към защитените клиенти, без това да засяга правилното функциониране на вътрешния пазар на газ, и на цена, отчитаща пазарната стойност на доставките.
Член 9
Оценка на риска
1. До 3 декември 2011 г. всеки компетентен орган прави пълна оценка, въз основа на следните общи елементи, на рисковете за сигурността на доставките на газ в своята държава-членка, като:
а)
използва стандартите, определени в членове 6 и 8, които показват изчислението на формулата N-1, използваните допускания, включително тези за изчисляване на формулата N-1 на регионално ниво, както и данните, необходими за тези изчисления;
б)
отчита всички имащи отношение национални и регионални обстоятелства, по-специално размера на пазара, конфигурацията на мрежата, действителните потоци, включително и изходящите потоци от съответната държава-членка, възможността за физически газови потоци в двете посоки, включително евентуалната необходимост от последващо подсилване на преносната система, наличието на производство и съхранение и ролята на газа в енергийния микс, по-специално по отношение на топлофикацията и производството на електроенергия и за работата на промишлеността, както и съображенията за безопасността и качеството на газа;
в)
разглежда различни сценарии на изключително високо търсене на газ и прекъсване на доставките като срив на основни преносни инфраструктури, съоръжения за съхранение или терминали за ВПГ и прекъсване на доставките от страна на доставчици от трети държави, като взема предвид историята, вероятността, сезона, честотата и продължителността на тяхното възникване, както и, по целесъобразност, геополитическите рискове и оценява вероятните последици от тези сценарии;
г)
отчита взаимодействието и връзката на рисковете с други държави-членки, включително, inter alia, по отношение на междусистемните връзки, трансграничните доставки, трансграничния достъп до съоръжения за съхранение и двупосочния капацитет;
д)
отчита максималния капацитет на взаимно свързване на всяка гранична входна и изходна точка.
2. Когато се прилага член 4, параграф 3, съответните компетентни органи също така извършват съвместна оценка на риска на регионално равнище.
3. Предприятията за природен газ, промишлените потребители на газ, съответните организации, представляващи интересите на битовите и индустриалните газови потребители, както и държавите-членки и националният регулаторен орган, когато той е различен от компетентния орган, си сътрудничат с компетентния орган и му предоставят при поискване цялата необходима информация за оценката на риска.
4. Оценката на риска се актуализира за първи път най-късно 18 месеца след приемането на превантивния план за действия и плана за действия при извънредни ситуации, посочени в член 4, и след това на всеки две години до 30 септември на съответната година, освен ако обстоятелствата не изискват по-чести актуализации. Оценката на риска отчита постигнатия напредък в инвестициите, необходими за справяне със стандарта за инфраструктура, определен в член 6, и специфичните за съответната държава трудности, срещнати при прилагането на нови алтернативни решения.
5. Оценката на риска, включително актуализираните ѝ версии, се предоставят незабавно на Комисията.
Член 10
План за действия при извънредни ситуации и нива на опасност
1. В националните и съвместните планове за действия при извънредни ситуации се:
а)
доразвиват нивата на опасност, установени в параграф 3;
б)
определят ролята и отговорностите на предприятията за природен газ и на промишлените газови потребители, включително съответните производители на електроенергия, като вземат предвид различната степен, в която те са засегнати от евентуално прекъсване на доставките на газ, както и тяхното взаимодействие с компетентните органи и, където е целесъобразно, с националните регулаторни органи на всяко от нивата на опасност, определени в параграф 3;
в)
определят ролята и отговорностите на компетентните органи и на другите органи, на които са делегирани задачи, както е посочено в член 2, параграф 2, на всяко от нивата на опасност, определени в параграф 3 от настоящия член;
г)
гарантира, че на предприятията за природен газ и промишлените потребители на газ са дадени достатъчно възможности да реагират на всяко ниво на опасност;
д)
определят, ако е необходимо, мерки и действия, които да бъдат предприети за смекчаване на потенциалното въздействие на прекъсването на доставките на газ върху централното отопление и върху доставката на електроенергия, произведена от газ;
е)
изготвят подробна процедура и мерки, които да се следват при всяко едно ниво на опасност, както и съответстващите схеми, представящи движението на информационните потоци;
ж)
определя лице или екип за управление в условия на криза и определя неговата или тяхната роля;
з)
определя приноса на мерките на пазарна основа, по-специално тези, изброени в приложение II, за справяне със ситуацията при ниво „Тревога“ и за облекчаване на ситуацията при ниво „Извънредна ситуация“;
и)
определя приноса на мерките на непазарна основа, планирани или с предстоящо изпълнение при ниво „Извънредна ситуация“, по-специално тези, изброени в приложение III, и се оценява степента, в която за справяне с кризата е необходимо използването на мерки на непазарна основа, както и ефекта от тях и се определят процедури за изпълнението им, като се взема предвид фактът, че мерки на непазарна основа се използват единствено когато пазарните механизми сами не могат вече да гарантират доставките, по-специално за защитените клиенти;
й)
описват механизмите, използвани за сътрудничество с другите държави-членки при всяко едно ниво на опасност;
к)
описват подробно задълженията за докладване, наложени на предприятията за природен газ при ниво на опасност „Тревога“ и „Извънредна ситуация“;
л)
съставя списък на предварително определени действия за осигуряване на газ в случай на извънредна ситуация, включително търговските споразумения между страните, участващи в такива действия, и компенсаторните механизми за предприятията за природен газ, по целесъобразност, при надлежно отчитане на поверителността на чувствителните данни. Тези действия могат да включват трансгранични споразумения между държавите-членки и/или предприятията за природен газ.
2. Националният и съвместният план за действия при извънредни ситуации се актуализират на всеки две години, освен ако обстоятелствата не изискват по-чести актуализации, и отразяват актуализираната оценка на риска. Консултациите между компетентните органи, предвидени по член 4, параграф 2, се извършват преди приемането на актуализираните планове.
3. Трите основни нива на опасност са следните:
а)
ниво на ранно предупреждение („Ранно предупреждение“): в случаи, когато е налице конкретна, сериозна и надеждна информация, че може да настъпи събитие, което вероятно ще доведе до значително влошаване на положението с доставките и вероятно ще доведе до задействане на ниво на тревога или на извънредна ситуация; нивото за ранно предупреждение може да бъде обявено от механизъм за ранно предупреждение;
б)
ниво на тревога („Тревога“): в случаи, когато е настъпило прекъсване на доставките или изключително високо търсене на газ, което ще доведе до значително влошаване на положението с доставките, но пазарът все още е в състояние да се справи с прекъсването или търсенето, без да е необходимо да се прибягва до непазарни мерки;
в)
ниво на извънредна ситуация („Извънредна ситуация“): в случай на изключително високо търсене на газ или значително прекъсване на доставките или друго значително влошаване на положението с доставките и в случай, че всички съответни пазарни мерки са били осъществени, но доставките на газ са недостатъчни за задоволяване на продължаващото търсене на газ, така че трябва да бъдат допълнително въведени непазарни мерки с цел, по-специално, гарантиране на доставките на газ за защитените клиенти в съответствие с член 8.
4. Националният и съвместният план за действия при извънредни ситуации гарантират, че трансграничният достъп до инфраструктурата съгласно Регламент (ЕО) № 715/2009 се поддържа, доколкото е възможно технически и от гледна точка на безопасността, и в случай на извънредна ситуация. Плановете са в съответствие с член 3, параграф 6 от настоящия регламент и с тях не се въвеждат мерки, които ненужно ограничават газовия поток през границите.
5. Когато компетентният орган обявява някое от нивата на опасност, посочени в параграф 3, той незабавно информира Комисията и ѝ предоставя цялата необходима информация, и по-конкретно информацията за действията, които възнамерява да предприеме. В случай на извънредна ситуация, която може да доведе до призив за помощ от Съюза и неговите държави-членки, компетентният орган на съответната държава-членка уведомява незабавно Центъра за наблюдение и информация в областта на гражданската защита към Комисията.
6. При обявяването на извънредна ситуация компетентният орган следва предварително определените действия, установени в неговия план за действия при извънредна ситуация, и незабавно информира Комисията по-специално за действията, които възнамерява да предприеме в съответствие с параграф 1. При надлежно обосновани изключителни обстоятелства компетентният орган може да предприема действия, които се отклоняват от плана за действия при извънредни ситуации. Компетентният орган незабавно информира Комисията за всяко такова действие и се обосновава за него.
7. Държавите-членки и в частност компетентните органи гарантират, че:
а)
не се въвеждат мерки, които неоправдано ограничават притока на газ в рамките на вътрешния пазар, по всяко време;
б)
не се въвеждат мерки, за които има вероятност да застрашат сериозно положението с доставките на газ в друга държава-членка; както и
в)
трансграничният достъп до инфраструктурата в съответствие с Регламент (ЕО) № 715/2009 се поддържа, доколкото е възможно технически и от гледна точка на безопасността, съгласно плана за действия при извънредни ситуации.
8. Комисията проверява, възможно най-скоро, но при всички случаи в рамките на пет дни от получаване от компетентния орган на информацията, посочена в параграф 5, дали обявяването на извънредна ситуация е оправдано в съответствие с параграф 3, буква в) и дали предприетите мерки следват във възможно най-голяма степен действията, изброени в плана за действия при извънредни ситуации, не създават ненужна тежест за предприятията за природен газ и съответстват на параграф 7. Комисията може, по искане на даден компетентен орган, на предприятия за природен газ или по собствена инициатива, да поиска от компетентния орган да измени мерките, които противоречат на условията, установени в параграф 7 и в първото изречение от настоящия параграф, и да отмени обявената извънредна ситуация, когато счита, че тя не е или вече не е оправдана съгласно параграф 3, буква в).
В срок от три дни след уведомяването за искането на Комисията компетентният орган изменя мерките и уведомява за това Комисията или информира Комисията за причините, поради които той не е съгласен с искането. В този случай Комисията може, в срок от три дни, да измени или оттегли искането си или да свика среща за обсъждане на въпроса с компетентния орган или, по целесъобразност, съответните компетентни органи и, когато Комисията прецени, че това е необходимо, с Координационната група по природния газ. Комисията излага подробно основанията си да поиска действието да бъде изменено. Компетентният орган взема изцяло предвид позицията на Комисията. Когато окончателното решение на компетентния орган се отклонява от позицията на Комисията, компетентният орган излага мотивите за това решение.
Член 11
Реагиране от страна на Съюза и на регионално равнище при извънредни ситуации
1. По искане на компетентен орган, който е обявил извънредна ситуация, и след като извърши проверка съгласно член 10, параграф 8, Комисията може да обяви извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище за конкретно засегнат географски регион. По искане на най-малко два компетентни органа, които са обявили извънредна ситуация и след проверката в съответствие с член 10, параграф 8, и когато причините за тези извънредни ситуации са свързани, Комисията обявява, по целесъобразност, извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище. Във всички случаи Комисията, като използва най-подходящи за ситуацията средства за комуникация, събира становища и взема под внимание цялата съответна информация, предоставена от другите компетентни органи. Когато прецени, че основанията за извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище вече не оправдават обявената извънредна ситуация, Комисията обявява край на извънредната ситуация в рамките на Съюза или на региона. Във всички случаи Комисията се обосновава и информира Съвета за своето решение.
2. Веднага след обявяването на извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище Комисията свиква Координационната група по природния газ. По време на извънредната ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище, по искане на най-малко три държави-членки Комисията може да ограничи участието в Координационната група по природния газ, за цяло заседание или част от него, до представителите на държавите-членки и компетентните органи.
3. При извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище, както е посочено в параграф 1, Комисията координира действията на компетентните органи, като изцяло отчита съответната информация и резултатите от консултацията на Координационната група по природния газ. Комисията по-специално:
а)
осигурява обмена на информация;
б)
гарантира съгласуваността и резултатността от действията на равнище държавите-членки и на регионално равнище по отношение на равнището на Съюза;
в)
координира действията по отношение на трети държави.
4. Комисията може да свика група за управление при кризи, съставена от отговорниците за управлението в условия на криза, посочени в член 10, параграф 1, буква ж), на държавите-членки, засегнати от извънредната ситуация. Комисията, със съгласието на отговорниците за управлението в условия на криза, може да покани да участват други заинтересовани лица. Комисията гарантира, че Координационната група по природния газ редовно се осведомява за работата, извършвана от групата за управление при кризи.
5. Държавите-членки и по-специално компетентните органи гарантират, че:
а)
не се въвеждат мерки, които неоправдано ограничават притока на газ в рамките на вътрешния пазар, по всяко време, и по-конкретно притока на газ до засегнатите пазари;
б)
не се въвеждат мерки, които могат да застрашат сериозно положението с доставките на газ в друга държава-членка; както и
в)
трансграничният достъп до инфраструктурата в съответствие с Регламент (ЕО) № 715/2009 се поддържа, доколкото е възможно технически и от гледна точка на безопасността, съгласно плана за действия при извънредни ситуации.
6. Когато по искане на даден компетентен орган или предприятие за природен газ или по своя собствена инициатива Комисията счита, че при една извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище действие, предприето от държава-членка или компетентен орган, или поведението на предприятие за природен газ е в противоречие с параграф 5, Комисията изисква от държавата-членка или от компетентния орган да променят своето действие или да предприемат действия, за да се гарантира спазването на параграф 5, като ги информира за причините за това. Надлежно се отчита необходимостта газопреносната система да работи безопасно по всяко време.
В тридневен срок след уведомяването за искането на Комисията държавата-членка или компетентният орган изменя действието си и уведомява за него Комисията или излага на Комисията причините, поради които не е съгласен с искането. В този случай Комисията може в срок от три дни да измени или оттегли искането си, или да свика заседание за обсъждане на въпроса със съответната държава-членка или компетентен орган и, когато Комисията прецени, че това е необходимо, с Координационната група по природния газ. Комисията излага подробно основанията си да поиска действието да бъде изменено. Държавата-членка или компетентният орган отчитат изцяло позицията на Комисията. Когато окончателното решение на компетентния орган или на държавата-членка се отклоняват от позицията на Комисията, компетентният орган или държавата-членка излагат мотивите за това решение.
7. Комисията, след консултация с Координационната група по природния газ, изготвя постоянен резервен списък за подбор на участници в работна група за мониторинг, който е съставен от експерти от промишлеността и представители на Комисията. Тази работна група за мониторинг може да бъде използвана при нужда извън Съюза и следи и докладва относно газовите потоци към Съюза в сътрудничество с третите държави, които доставят газ и третите държави, които извършват транзит на газ.
8. Компетентният орган предоставя на Центъра за наблюдение и информация в областта на гражданската защита към Комисията информация за евентуална нужда от помощ. Центърът за наблюдение и информация в областта на гражданската защита прави оценка на глобалната ситуация и дава препоръки относно помощта, която следва да бъде предоставена на най-засегнатите държави-членки, а когато е уместно и на трети държави.
Член 12
Координационна група по природния газ
1. Създава се Координационна група по природния газ, която да улеснява координацията на мерките във връзка със сигурността на доставките на газ. Групата е съставена от представители на държавите-членки, по-специално техните компетентни органи, както и Агенцията, ЕМОПС за газ и представителни органи на съответната промишленост и тези на съответните клиенти. Комисията, след консултация с държавите-членки, взема решение относно състава на групата, като гарантира, че тя е напълно представителна. Комисията председателства групата. Групата приема свой процедурен правилник.
2. В съответствие с настоящия регламент Координационната група по природния газ дава консултации и подпомага Комисията, по-специално по следните въпроси:
а)
сигурността на доставките на газ във всеки един момент, и по-специално в случай на извънредни ситуации;
б)
цялата информация, имаща отношение към сигурността на доставките на газ на национално и регионално равнище и равнище на Съюза;
в)
най-добри практики и евентуални насоки към всички заинтересовани страни;
г)
нивото на сигурност на доставките, целевите показатели и методологиите за оценка;
д)
национални и регионални сценарии и сценарии на равнище на Съюза и изпитване на степента на готовност;
е)
оценката на превантивните планове за действия и плановете за действия при извънредни ситуации и изпълнението на предвидените в тях мерки;
ж)
координация на мерките за справяне с извънредни ситуации в Съюза с трети държави, които са страни по Договора за създаване на енергийна общност и с други трети държави;
з)
помощта, необходима на най-засегнатите държави-членки.
3. Комисията свиква редовно заседания на Координационната група по природния газ и споделя информацията, получена от компетентните органи, като запазва поверителността на чувствителната търговска информация.
Член 13
Обмен на информация
1. Когато държавите-членки имат съществуващи задължения за обществени услуги, които се отнасят до сигурността на доставките на газ, те ги оповестяват публично до 3 януари 2011 г. Всички последващи актуализации или допълнителни задължения за обществени услуги, които се отнасят до сигурността на доставките на газ, също се оповестяват веднага след като бъдат приети от държавите-членки.
2. По време на извънредна ситуация съответните предприятия за природен газ ежедневно предоставят на компетентния орган по-специално следната информация:
а)
прогноза за следващите три дена за дневното търсене и предлагане на газ;
б)
дневният дебит на газоподаването във всички трансгранични входни и изходни пунктове, както и във всички пунктове, свързващи производствени съоръжения, съоръжения за съхранение или терминали за ВПГ към мрежата, в милиони кубични метри за денонощие;
в)
срокът, изразен в дни, за който се очаква доставките на газ към защитените клиенти да могат да бъдат гарантирани.
3. В случай на извънредна ситуация в рамките на Съюза или на регионално равнище Комисията има правото да изиска от компетентния орган да предостави своевременно най-малкото:
а)
информацията, предвидена в параграф 2;
б)
информация за планираните за осъществявани мерки и за мерките, вече осъществени от компетентния орган с цел облекчаване на извънредната ситуация, и информация за тяхната резултатност;
в)
отправените искания за допълнителни мерки, които да бъдат предприети от други компетентни органи;
г)
мерките, осъществени по искане на други компетентни органи.
4. Компетентните органи и Комисията запазват поверителността на информацията, която е чувствителна в търговско отношение.
5. След преодоляването на извънредната ситуация компетентният орган, възможно най-скоро и не по-късно от шест седмици след отменянето на извънредната ситуация, предоставя на Комисията подробна оценка на извънредната ситуация и на резултатността на осъществените мерки, включително и оценка на икономическото въздействие на извънредната ситуация, въздействието върху електроенергийния сектор и предоставената и/или получена помощ от Съюза и от неговите държави-членки. Тази оценка се предоставя на Координационната група по природния газ и се отразява в актуализациите на превантивните планове за действия и плановете за действия при извънредни ситуации.
Комисията прави анализ на оценките от компетентните органи и информира държавите-членки, Европейския парламент и Координационната група по природния газ за резултатите от своя анализ в обобщен вид.
6. С цел да се даде възможност на Комисията да оцени ситуацията по отношение на сигурността на доставките на равнище Съюза:
а)
най-късно до 3 декември 2011 г. държавите-членки предават на Комисията съществуващите междуправителствени споразумения, сключени с трети държави, които оказват въздействие върху изграждането на газовата инфраструктура и доставките на газ. При сключването с трети държави на нови междуправителствени споразумения, които оказват такова въздействие, държавите-членки уведомяват Комисията;
б)
по отношение на съществуващи договори, както и на нови договори и при изменения на съществуващи договори най-късно до 3 декември 2011 г. предприятията за природен газ уведомяват съответните компетентни органи за следните елементи на договорите със срок над една година, които са сключени с доставчици от трети държави:
i)
срок на договора;
ii)
договорени количества общо, на годишна база и средни месечни количества;
iii)
в случай на тревога или извънредна ситуация - договорени максимални дневни обеми;
iv)
договорени пунктове на доставка.
Компетентният орган съобщава тези данни на Комисията в обобщен вид. В случай на сключване на нови договори или изменения на съществуващите договори, целият набор от данни следва редовно да бъде съобщаван отново в обобщен вид. Компетентният орган и Комисията гарантират поверителността на информацията.
Член 14
Мониторинг от страна на Комисията
Комисията извършва постоянен мониторинг и докладва за сигурността на мерките, свързани с доставките на газ, най-вече чрез годишна оценка на докладите, посочени в член 5 от Директива 2009/73/ЕО, и информацията, свързана с прилагането на член 11 и член 52, параграф 1 от посочената директива, и, след като стане налична, информацията, предоставена в оценката на риска, и превантивните планове за действия и плановете за действия в извънредни ситуации, които трябва да бъдат изготвени в съответствие с настоящия регламент.
Най-късно до 3 декември 2014 г., Комисията, въз основа на доклада по член 4, параграф 6, и след консултации с Координационната група по природния газ:
а)
изготвя заключения относно възможните начини за повишаване на сигурността на доставките на равнище Съюза, преценява възможността за извършване на оценка на риска и за установяване на превантивни планове за действия и планове за действия при извънредни ситуации на равнището на Съюза и докладва на Европейския парламент и на Съвета за прилагането на настоящия регламент, включително, inter alia, относно постигнатия напредък в областта на взаимосвързаността на пазара; както и
б)
докладва пред Европейския парламент и Съвета относно общата съгласуваност между превантивните планове за действия и плановете за действия при извънредни ситуации на държавите-членки, както и относно приноса им към солидарността и готовността от гледна точка на Съюза.
Докладът съдържа, когато е уместно, препоръки за подобряване на настоящия регламент.
Член 15
Отмяна
Без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране и прилагане на Директива 2004/67/ЕО, посочената директива се отменя от 2 декември 2010 г. с изключение на член 4, параграфи 1 и 2 от посочената директива, който се прилага, докато съответната държава-членка определи защитени клиенти в съответствие с член 2, параграф 1 от настоящия регламент и определи предприятията за природен газ в съответствие с член 8, параграф 1 от настоящия регламент.
Независимо от първа алинея от настоящия член, член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 2004/67/ЕО не се прилага след 3 юни 2012 г.
Член 16
Дерогация
Настоящият регламент не се прилага за Малта и Кипър, доколкото на съответните им територии не се доставя газ. За Малта и Кипър крайните срокове, установени в член 2, втора алинея, точка 1, член 3, параграф 2, член 4, параграф 2, член 4, параграф 5, член 6, параграф 1, член 6, параграф 5, член 8, параграф 1, член 9, параграф 1 и член 13, параграф 6, букви а) и б) се прилагат, както следва:
а)
член 2, втора алинея, точка 1, член 3, параграф 2, член 9, параграф 1 и член 13, параграф 6, букви а) и б): 12 месеца;
б)
член 4, параграф 2 и член 8, параграф 1: 18 месеца;
в)
член 4, параграф 5: 24 месеца;
г)
член 6, параграф 5: 36 месеца;
д)
член 6, параграф 1: 48 месеца,
считано от деня на началото на доставките на газ на техните съответни територии.
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6, параграф 8, член 10, параграф 4, първо изречение, член 10, параграф 7, буква в) и член 11, параграф 5, буква в) се прилагат от 3 март 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
REGULATION (EU) No 994/2010 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 20 October 2010
concerning measures to safeguard security of gas supply and repealing Council Directive 2004/67/EC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 194(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having consulted the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
Natural gas (gas) is an essential component in the energy supply of the European Union, constituting one quarter of primary energy supply and contributing mainly to electricity generation, heating, feedstock for industry and fuel for transportation.
(2)
Gas consumption in Europe has increased rapidly during the last 10 years. With decreasing domestic production, gas imports have increased even more rapidly, thus creating a higher import dependence and the need to address security of gas supply aspects. In addition, some Member States find themselves on a gas island as a result of an absence of infrastructure connections with the rest of the Union.
(3)
Given the importance of gas in the energy mix of the Union, this Regulation aims at demonstrating to gas customers that all the necessary measures are being taken to ensure their continuous supply, particularly in case of difficult climatic conditions and in the event of disruption. It is recognised that these objectives should be achieved through the most cost-efficient measures in order not to affect the relative competitiveness of this fuel compared to other fuels.
(4)
Council Directive 2004/67/EC (3) established for the first time a legal framework at Community level to safeguard security of gas supply and to contribute to the proper functioning of the internal gas market in the case of supply disruptions. It established the Gas Coordination Group which has been useful to exchange information and define common actions between Member States, the Commission, the gas industry and consumers. The Network of Energy Security Correspondents endorsed by the European Council in December 2006 has improved the capacity to collect information and has provided early warning of potential threats to the security of energy supply. The new internal energy market legislation adopted by the European Parliament and the Council in July 2009 constitutes an important step to complete the internal energy market and has an explicit objective to enhance the Union’s security of energy supply.
(5)
However, under the current measures regarding the security of gas supply that have been taken at Union level, Member States still enjoy a large margin of discretion as to the choice of measures. Where the security of supply of a Member State is threatened, there is a clear risk that measures developed unilaterally by that Member State may jeopardise the proper functioning of the internal gas market and the supply of gas to customers. Recent experience has demonstrated the reality of that risk. In order to allow the internal gas market to function even in the face of a shortage of supply, it is necessary to provide for solidarity and coordination in the response to supply crises, both concerning preventive action and the reaction to concrete disruptions of supply.
(6)
Low calorific gas is supplied in certain regions in the Union. Given its characteristics, low calorific gas cannot be used in appliances designed for high calorific gas. It is, however, possible to use high calorific gas in appliances designed for low calorific gas, provided that it has been converted into low calorific gas, for instance by adding nitrogen. The specificities of low calorific gas should be considered at national and regional levels and should be taken into account in the risk assessment and the Preventive Action and Emergency Plans at national and regional levels.
(7)
The diversification of gas routes and of sources of supply for the Union is essential for improving the security of supply of the Union as a whole and its Member States individually. Security of supply will depend in the future on the evolution of the fuel mix, the development of production in the Union and in third countries supplying the Union, investments in storage facilities and in the diversification of gas routes and of sources of supply within and outside the Union including Liquefied Natural Gas (LNG) facilities. In this context particular attention should be given to priority infrastructure actions as identified in the Commission communication of 13 November 2008 entitled ‘Second Strategic Energy Review - An EU energy security and solidarity action plan’, e.g. the southern gas corridor (Nabucco and Interconnector Turkey Greece Italy), a diversified and adequate LNG supply for Europe, effective interconnection of the Baltic region, the Mediterranean Energy Ring and adequate north-south gas interconnections within central and south-east Europe.
(8)
In order to reduce the impact of potential crises triggered by the disruption of gas supplies, Member States should facilitate the diversification of energy sources and gas delivery routes and supply sources.
(9)
A major disruption of gas supply to the Union can affect all Member States, the Union as a whole and Contracting Parties to the Treaty establishing the Energy Community (4), signed in Athens on 25 October 2005. It can also lead to severe economic damage across the Union’s economy. Likewise, the disruption of gas supply can have a severe social impact, in particular on vulnerable groups of customers.
(10)
Certain customers, including, inter alia, households and customers providing essential social services such as healthcare and childcare activities, educational activities and other social and welfare services as well as services indispensable for the functioning of a Member State, are particularly vulnerable and might need protection. A wide definition of such protected customers should not conflict with European solidarity mechanisms.
(11)
The Report on the Implementation of the European Security Strategy approved by the European Council in December 2008 highlights the growing reliance on imported energy as a significant additional risk for the Union’s security of energy supply and stresses energy security as one of the new challenges for security policy. The internal gas market is a central element to increase the security of energy supply in the Union and to reduce the exposure of individual Member States to the harmful effects of supply disruptions.
(12)
For a well functioning internal gas market it is essential that measures taken to safeguard the security of gas supply do not unduly distort competition or the effective functioning of the internal gas market.
(13)
The failure of the single largest gas infrastructure, the so-called N - 1 principle, is a realistic scenario. Using the failure of such an infrastructure as a benchmark of what Member States should be able to compensate is a valid starting point for an analysis of the security of gas supply of each Member State.
(14)
Sufficient and diversified gas infrastructure within a Member State and across the Union, including in particular new gas infrastructure connecting current isolated systems forming gas islands to their neighbouring Member States, is essential for tackling supply interruptions. Common minimum criteria on security of gas supply should ensure a level playing field for security of gas supply while taking into account national or regional specificities and should create significant incentives to build the necessary infrastructure and to improve the level of preparedness in case of crisis. Demand-side measures such as fuel switching may have a valuable role to play in ensuring energy security where they can be applied quickly and reduce demand appreciably to react to a supply disruption. The efficient use of energy should be further promoted, in particular where demand-side measures are needed. The environmental impact of the proposed demand and supply-side measures should be taken into due account and preference should be given as far as possible to measures with the least impact on the environment while taking into account security of supply aspects.
(15)
Investments in new gas infrastructure should be strongly promoted and should be effected only after an appropriate environmental impact assessment, in accordance with the relevant legal acts of the Union. Such new infrastructure should enhance the security of gas supply while ensuring the proper functioning of the internal market in gas. Investments should as a matter of principle be made by undertakings and be based on economic incentives. Due account should be taken of the need to facilitate the integration of gas from renewable energy sources into the gas network infrastructure. Where an infrastructure investment is of cross-border nature the Agency for the Cooperation of Energy Regulators (the Agency) established by Regulation (EC) No 713/2009 of the European Parliament and of the Council (5) and the European Network of Transmission System Operators for Gas (the ENTSO for Gas) established by Regulation (EC) No 715/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on conditions for access to the natural gas transmission networks (6) should be closely involved, within the areas of their respective competences, in order to take better account of the cross-border implications. It is recalled that, in accordance with Regulation (EC) No 713/2009, the Agency may issue opinions or recommendations on cross-border issues within its area of competence and activity. The Agency and the ENTSO for Gas, together with other market participants, play an important role in the establishment and implementation of the Union-wide 10-year network development plan which will include, inter alia, a European supply adequacy outlook and, regarding cross-border interconnections, should, inter alia, build on the reasonable needs of different network users.
(16)
The Competent Authorities or the Member States should ensure that the gas market is tested as one of the necessary steps in the course of the process leading to compliance with the infrastructure standard.
(17)
In carrying out the tasks specified in this Regulation, the Competent Authorities should closely cooperate with other relevant national authorities, in particular national regulatory authorities, as appropriate and without prejudice to their competences under Directive 2009/73/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 concerning common rules for the internal market in natural gas (7).
(18)
Where new cross-border interconnections are needed or existing ones need to be extended, close cooperation between the Member States concerned, Competent Authorities and the national regulatory authorities, where they are not the Competent Authorities, should take place at an early stage.
(19)
Different sources of Union funding are available to support Member States to finance the necessary investment in production, infrastructure and energy-efficiency measures at regional and local level, notably loans and guarantees from the European Investment Bank or funding from regional, structural or cohesion funds. The European Investment Bank as well as the Union’s external instruments such as the European Neighbourhood and Partnership Instrument, the Instrument for Pre-accession Assistance and the Financing Instrument for Development Cooperation can also finance actions in third countries in order to improve security of energy supply.
(20)
This Regulation should enable natural gas undertakings and customers to rely on market mechanisms for as long as possible when coping with disruptions. It should also provide for emergency mechanisms to be used when markets alone are no longer able to deal adequately with a gas supply disruption. Even in an emergency, market-based instruments should be given priority to mitigate the effects of the supply disruption.
(21)
Following the entry into force of the new internal energy market legislation adopted in July 2009, new provisions will apply to the gas sector, creating clear roles and responsibilities for Member States, national regulatory authorities, transmission system operators and the Agency, and improving the transparency of the market to enhance its functioning, the security of supply and the protection of customers.
(22)
The completion of the internal gas market and effective competition within that market offer the Union the highest level of security of supply for all Member States, provided that the market is allowed to function fully in the event of disruption of supply affecting a part of the Union, whatever the cause of the disruption. To this end, a comprehensive and effective common approach to security of supply is required, particularly transparency, solidarity and non-discriminatory policies compatible with the functioning of the internal market, avoiding market distortions and the undermining of market responses to disruptions.
(23)
Security of gas supply is a shared responsibility of natural gas undertakings, Member States, notably through their Competent Authorities, and the Commission within their respective areas of activities and competence. Where appropriate, the national regulatory authorities, where they are not the Competent Authorities, should also contribute to security of gas supply within their areas of activities and competence in accordance with Directive 2009/73/EC. Moreover, customers using gas for electricity generation or industrial purposes may also have an important role to play in security of gas supply through their ability to respond to a crisis with demand-side measures, for instance interruptible contracts and fuel switching, as this directly impacts on the supply/demand balance.
(24)
The precise definition of the roles and responsibilities of all natural gas undertakings and Competent Authorities is therefore crucial in maintaining a well-functioning internal gas market, particularly in supply disruptions and crisis situations. Such roles and responsibilities should be established in such a way as to ensure that a three-level approach is respected which would involve first the relevant natural gas undertakings and industry, then Member States at national or regional level, and then the Union. In the event of a supply crisis, market players should be given sufficient opportunity to respond to the situation with market-based measures. Where the reactions of market players are not sufficient, Member States and their Competent Authorities should take measures to remove or mitigate the effects of the supply crisis. Only where these measures are insufficient should measures be taken at regional or Union level to remove or mitigate the effects of the supply crisis. Regional solutions should be sought as far as possible.
(25)
In a spirit of solidarity, regional cooperation, involving public authorities and natural gas undertakings, will be widely established to implement this Regulation in order to optimise the benefits in terms of coordination of measures to mitigate the risks identified and to implement the most cost-effective measures for the parties concerned.
(26)
Sufficiently harmonised security of supply standards covering at least the situation that occurred in January 2009, taking into account the difference between Member States, should be established, taking into account public service obligations and customer protection measures as referred to in Article 3 of Directive 2009/73/EC. Such security of supply standards should be stable, so as to provide the necessary legal certainty, should be clearly defined, and should not impose unreasonable and disproportionate burdens on natural gas undertakings, including new entrants and small undertakings, or on end users. Those standards should also guarantee equality of access for natural gas undertakings of the Union to national customers. Measures necessary to ensure the fulfilment of the supply standard may include additional storage capacities and volumes, linepack, supply contracts, interruptible contracts or any other measures that have a similar effect, as well as the necessary technical measures to ensure the safety of gas supply.
(27)
It is essential in the interests of a well-functioning gas market that the necessary investments in indigenous production and infrastructures, such as interconnections, in particular those providing access to the gas network of the Union, equipment allowing physical bi-directional gas flows on pipelines as well as storage and LNG re-gasification facilities, be made by natural gas undertakings in good time, bearing in mind possible supply disruptions such as the one that occurred in January 2009. When forecasting the financial needs for gas infrastructure in relation to Union instruments, the Commission should give, as appropriate, priority to the infrastructure projects which support the integration of the internal gas market and security of gas supply.
(28)
Transmission system operators should not be prevented from considering the situation where investments enabling physical capacity to transport gas in both directions (bi-directional capacity) in cross-border interconnections with third countries could contribute to improving security of supply, especially in the case of third countries which ensure transit flows between two Member States.
(29)
It is important that gas supply be maintained particularly as regards household customers, as well as a limited number of additional customers, especially customers delivering essential social services, which can be defined by the Member States concerned, in cases in which the market cannot continue to supply them. It is essential that the measures to be taken during a crisis be defined in advance and respect safety requirements, including where protected customers are connected to the same distribution network as other customers. Such measures may involve the use of pro-rata reductions in proportion to the originally booked capacity in cases where capacity for access to infrastructure is reduced for technical reasons.
(30)
As a rule, the Competent Authorities should abide by their Emergency Plan. In duly justified exceptional circumstances they may take action which deviates from those Plans.
(31)
A large choice of instruments is available to comply with security of supply obligations. Those instruments should be used in national, regional and Union contexts, as appropriate, to ensure that they deliver a consistent and cost-effective result.
(32)
The security of supply aspects of long-term planning of investments in sufficient cross-border capacities and other infrastructures, ensuring the long-term ability of the system to guarantee security of supply and meet reasonable demands, are addressed by Directive 2009/73/EC. Meeting the security of supply standards may require a transitional period to allow the necessary investments to be made. The Union-wide 10-year network development plan drawn up by the ENTSO for Gas and supervised by the Agency is a fundamental tool to identify the required investments needed at Union level, inter alia, in order to implement the infrastructure requirements laid down in this Regulation.
(33)
The ENTSO for Gas and the Agency, as members of the Gas Coordination Group, should be fully involved, within their areas of responsibility, in the process of cooperation and consultations at Union level.
(34)
The Gas Coordination Group is the main body to be consulted by the Commission in the context of the establishment of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans. It is recalled that the ENTSO for Gas and the Agency are members of the Gas Coordination Group and will be consulted in that context.
(35)
In order to ensure the highest level of preparedness in the event of supply disruption, Emergency Plans should be established by the Competent Authorities, after consulting the natural gas undertakings. Such plans should not be inconsistent with each other at national, regional or Union level. Their content should follow best practices among existing Plans and should define clear roles and responsibilities for all natural gas undertakings and Competent Authorities concerned. Joint Emergency Plans at regional level should be established where possible and necessary.
(36)
To strengthen solidarity between Member States in the event of a Union emergency and in particular to support Member States which are exposed to less favourable geographical or geological conditions, Member States should devise measures to exercise solidarity. Natural gas undertakings should devise measures such as commercial agreements, which may comprise increased gas exports or increased releases from storages. It is important to encourage the conclusion of arrangements between natural gas undertakings. The actions of the Emergency Plan should include mechanisms, where appropriate, ensuring fair and equitable compensation of the natural gas undertakings. Solidarity measures may be particularly appropriate between Member States for which the Commission recommends the establishment of joint Preventive Action Plans or Emergency Plans at regional level.
(37)
In the context of this Regulation, the Commission has an important role to play in the event of an emergency, be it at Union or regional level.
(38)
European solidarity should also, where needed, take the form of civil protection assistance provided by the Union and its Member States. Such assistance should be facilitated and coordinated by the Community Civil Protection Mechanism established by Council Decision 2007/779/EC, Euratom (8).
(39)
The sovereign rights of Member States over their own energy resources are not affected by this Regulation.
(40)
Council Directive 2008/114/EC of 8 December 2008 on the identification and designation of European critical infrastructures and the assessment of the need to improve their protection (9) lays down a process with a view to enhancing the security of designated European critical infrastructures, including certain gas infrastructures, in the Union. Directive 2008/114/EC together with this Regulation contribute to creating a comprehensive approach to the energy security of the Union.
(41)
Emergency Plans should be updated regularly and published. They should be subject to peer review and tested.
(42)
The Gas Coordination Group should act as adviser to the Commission to facilitate the coordination of security of supply measures in the event of a Union emergency. It should also monitor the adequacy and appropriateness of measures to be taken under this Regulation.
(43)
This Regulation aims at empowering natural gas undertakings and Competent Authorities of the Member States to ensure that the internal gas market works effectively for as long as possible in the event of a supply disruption, prior to measures being taken by Competent Authorities to address the situation in which the market can no longer deliver the required gas supplies. Such exceptional measures should be fully compliant with Union law and should be notified to the Commission.
(44)
Since gas supplies from third countries are central to the security of gas supply of the Union, the Commission should coordinate the actions with regard to third countries, working with the supplying and transiting third countries on arrangements to handle crisis situations and to ensure a stable gas flow to the Union. The Commission should be entitled to deploy a task force to monitor gas flows into the Union in crisis situations, in consultation with the third countries involved, and, where a crisis arises due to difficulties in a third country, to assume a mediation and facilitation role.
(45)
It is important that the conditions for the supply from third countries do not distort competition and are in accordance with internal market rules.
(46)
Where there is reliable information of a situation outside the Union that threatens the security of supply of one or several Member States and that may trigger an early warning mechanism between the Union and a third country, the Commission should inform the Gas Coordination Group without delay and the Union should take appropriate actions to try to defuse the situation.
(47)
In February 2009, the Council concluded that transparency and reliability should be increased through the meaningful exchange of information between the Commission and Member States on energy relations with third countries, including long-term supply arrangements, while preserving commercially sensitive information.
(48)
While rules contained in the Treaty on European Union and in the Treaty on the Functioning of the European Union, in particular the rules on competition, apply to services of general economic interest in so far as the application of such rules does not obstruct the performance of such services, Member States enjoy a wide discretion in providing for, commissioning and organising public service obligations.
(49)
Since the objective of this Regulation, namely to ensure the security of gas supply in the Union, cannot be sufficiently achieved by the Member States alone and can therefore, by reason of the scale or effects of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective.
(50)
Directive 2004/67/EC should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Subject matter
This Regulation establishes provisions aimed at safeguarding the security of gas supply by ensuring the proper and continuous functioning of the internal market in natural gas (gas), by allowing for exceptional measures to be implemented when the market can no longer deliver the required gas supplies and by providing for a clear definition and attribution of responsibilities among natural gas undertakings, the Member States and the Union regarding both preventive action and the reaction to concrete disruptions of supply. This Regulation also provides transparent mechanisms, in a spirit of solidarity, for the coordination of planning for, and response to, an emergency at Member State, regional and Union levels.
Article 2
Definitions
For the purpose of this Regulation the definitions of Directive 2009/73/EC, Regulation (EC) No 713/2009 and Regulation (EC) No 715/2009 shall apply.
In addition the following definitions shall apply:
1.
‘protected customers’ means all household customers connected to a gas distribution network and, in addition, where the Member State concerned so decides, may also include:
(a)
small and medium-sized enterprises, provided that they are connected to a gas distribution network, and essential social services, provided that they are connected to a gas distribution or transmission network, and provided that all these additional customers do not represent more than 20 % of the final use of gas; and/or
(b)
district heating installations to the extent that they deliver heating to household customers and to the customers referred to in point (a) provided that these installations are not able to switch to other fuels and are connected to a gas distribution or transmission network.
As soon as possible and no later than 3 December 2011 Member States shall notify the Commission whether they intend to include points (a) and/or (b) in their definition of protected customers;
2.
‘Competent Authority’ means the national governmental authority or the national regulatory authority designated by each Member State to be responsible for ensuring the implementation of the measures set out in this Regulation. This is without prejudice to the ability of Member States to allow the Competent Authority to delegate specific tasks set out in this Regulation to other bodies. Such delegated tasks shall be performed under the supervision of the Competent Authority and shall be specified in the plans referred to in Article 4.
Article 3
Responsibility for security of gas supply
1. Security of gas supply is a shared responsibility of natural gas undertakings, Member States, notably through their Competent Authorities, and the Commission, within their respective areas of activities and competence. Such shared responsibility requires a high degree of cooperation between them.
2. As soon as possible and no later than 3 December 2011, each Member State shall designate a Competent Authority that ensures the implementation of the measures provided for in this Regulation. Where appropriate, until the Competent Authority is formally designated, the national entities currently responsible for security of gas supply shall carry out the measures to be implemented by the Competent Authority in accordance with this Regulation. Those measures shall include the carrying out of the risk assessment referred to in Article 9, and, on the basis of that risk assessment, the establishment of a Preventive Action Plan and an Emergency Plan, and the regular monitoring of security of gas supply at national level. Competent Authorities shall cooperate with each other to seek to prevent a supply disruption and to limit damages in such an event. Nothing shall prevent Member States from adopting implementing legislation, if needed, to comply with the requirements of this Regulation.
3. Each Member State shall notify to the Commission without delay the name of the Competent Authority, once designated, and, where appropriate, the names of the national entities responsible for security of gas supply acting as provisional Competent Authority in accordance with paragraph 2. Each Member State shall make such designations public.
4. When implementing the measures provided for in this Regulation, the Competent Authority shall establish the roles and responsibilities of the different actors involved in such a way as to ensure that a three-level approach is respected which involves first the relevant natural gas undertakings and industry, then Member States at national or regional level, and then the Union.
5. The Commission shall, where appropriate, coordinate the action of the Competent Authorities at regional and Union levels, as set out in this Regulation, inter alia, through the Gas Coordination Group referred to in Article 12 or the crisis management group referred to in Article 11(4), in particular in the event of a Union or regional emergency as defined in Article 11(1).
6. The measures to ensure the security of supply contained in the Preventive Action Plans and in the Emergency Plans shall be clearly defined, transparent, proportionate, non-discriminatory and verifiable, shall not unduly distort competition and the effective functioning of the internal market in gas and shall not endanger the security of gas supply of other Member States or of the Union as a whole.
Article 4
Establishment of a Preventive Action Plan and an Emergency Plan
1. The Competent Authority of each Member State, after consulting the natural gas undertakings, the relevant organisations representing the interests of household and industrial gas customers and the national regulatory authority, where it is not the Competent Authority, shall, without prejudice to paragraph 3, establish at national level:
(a)
a Preventive Action Plan containing the measures needed to remove or mitigate the risks identified, in accordance with the risk assessment undertaken pursuant to Article 9; and
(b)
an Emergency Plan containing the measures to be taken to remove or mitigate the impact of a gas supply disruption in accordance with Article 10.
2. Before adopting a Preventive Action Plan and an Emergency Plan at national level, the Competent Authorities shall, by 3 June 2012, exchange their draft Preventive Action Plans and Emergency Plans and consult each other at the appropriate regional level, and the Commission, with a view to ensuring that their draft Plans and measures are not inconsistent with the Preventive Action Plan and the Emergency Plan of another Member State and that they comply with this Regulation and with other provisions of Union law. Such consultation shall be carried out in particular between neighbouring Member States, notably between isolated systems forming gas islands and their neighbouring Member States, and may cover for instance those Member States identified in the indicative list of Annex IV.
3. Based on the consultations referred to in paragraph 2 and possible recommendations from the Commission, the Competent Authorities concerned may decide to establish joint Preventive Action Plans at regional level (joint Preventive Action Plans) and joint Emergency Plans at regional level (joint Emergency Plans), in addition to the Plans established at national level. In the case of joint Plans, the Competent Authorities concerned shall endeavour, where appropriate, to conclude agreements in order to implement regional cooperation. If necessary, these agreements shall be formally endorsed by Member States.
4. When establishing and implementing the Preventive Action Plan and the Emergency Plan at national and/or regional level, the Competent Authority shall take due account of the safe operation of the gas system at all times and address and set out in those Plans the technical constraints affecting the operation of the network, including the technical and safety reasons which may lead to the reduction of flows in the event of an emergency.
5. No later than 3 December 2012, the Preventive Action Plans and Emergency Plans, including, where applicable, joint Plans, shall be adopted and made public. Such Plans shall be notified to the Commission without delay. The Commission shall inform the Gas Coordination Group. Competent Authorities shall ensure the regular monitoring of the implementation of such Plans.
6. Within 3 months of the notification by the Competent Authorities of the Plans referred to in paragraph 5:
(a)
the Commission shall assess those Plans, in accordance with point (b). In order to do so, the Commission shall consult the Gas Coordination Group on those Plans and duly take its opinion into account. The Commission shall report its assessment of the Plans to the Gas Coordination Group; and
(b)
where the Commission, based on these consultations:
(i)
assesses that a Preventive Action Plan or an Emergency Plan is not effective to mitigate the risks as identified in the risk assessment, it may recommend to the Competent Authority or Competent Authorities concerned to amend the relevant Plan;
(ii)
considers that a Preventive Action Plan or an Emergency Plan is inconsistent with the risk scenarios or with the Plans of another Competent Authority, or that it does not comply with the provisions of this Regulation or other provisions of Union law, it shall request that the relevant Plan be amended;
(iii)
considers that the Preventive Action Plan endangers the security of gas supply of other Member States or of the Union as a whole, it shall decide to require the Competent Authority to review that Preventive Action Plan and may present specific recommendations for amending it. The Commission shall give detailed reasons for its decision.
7. Within 4 months of notification of the Commission’s request referred to in paragraph 6(b)(ii), the Competent Authority concerned shall amend its Preventive Action Plan or Emergency Plan and notify the amended Plan to the Commission, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the request. In the event of disagreement, the Commission may, within 2 months of the reply of the Competent Authority, withdraw its request or convene the Competent Authorities concerned and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group, in order to consider the issue. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any amendments to the Plan. The Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority diverges from the Commission’s position, the Competent Authority shall provide and make public, together with that decision and the Commission position, the reasoning underlying such decision within 2 months of receipt of the position of the Commission. Where applicable, the Competent Authority shall without delay make the amended Plan public.
8. Within 3 months of notification of the Commission’s decision referred to in paragraph 6(b)(iii), the Competent Authority concerned shall amend its Preventive Action Plan and notify the amended Plan to the Commission, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the decision. In the event of disagreement, the Commission may, within 2 months of the reply of the Competent Authority, decide to amend or withdraw its request. If the Commission maintains its request, the Competent Authority concerned shall amend the Plan within 2 months of the notification of the Commission’s decision, taking utmost account of the Commission’s recommendations referred to in paragraph 6(b)(iii), and shall notify it to the Commission.
The Commission shall inform the Gas Coordination Group and duly take into account their recommendations when drafting its opinion on the amended Plan, which shall be delivered within 2 months of the notification of the Competent Authority. The Competent Authority concerned shall take utmost account of the Commission’s opinion and within 2 months of receipt of the Commission’s opinion shall adopt and make public the resulting amended Plan.
9. The confidentiality of commercially sensitive information shall be preserved.
Article 5
Content of the national and joint Preventive Action Plans
1. The national and joint Preventive Action Plans shall contain:
(a)
the results of the risk assessment as laid down in Article 9;
(b)
the measures, volumes, capacities and the timing needed to fulfil the infrastructure and supply standards, as laid down in Articles 6 and 8, including where applicable, the extent to which demand-side measures can sufficiently compensate, in a timely manner, for a supply disruption as referred to in Article 6(2), the identification of the single largest gas infrastructure of common interest in the case of application of Article 6(3) and any increased supply standard under Article 8(2);
(c)
obligations imposed on natural gas undertakings and other relevant bodies, including for the safe operation of the gas system;
(d)
the other preventive measures, such as those relating to the need to enhance interconnections between neighbouring Member States and the possibility to diversify gas routes and sources of supply, if appropriate, to address the risks identified in order to maintain gas supply to all customers as far as possible;
(e)
the mechanisms to be used for cooperation with other Member States for preparing and implementing joint Preventive Action Plans and joint Emergency Plans, as referred to in Article 4(3), where applicable;
(f)
information on existing and future interconnections, including those providing access to the gas network of the Union, cross-border flows, cross-border access to storage facilities and the physical capacity to transport gas in both directions (bi-directional capacity), in particular in the event of an emergency;
(g)
information on all public service obligations that relate to security of gas supply.
2. The national and joint Preventive Action Plans, in particular the actions to meet the infrastructure standard as laid down in Article 6, shall take into account the Union-wide 10-year network development plan to be elaborated by the ENTSO for Gas pursuant to Article 8(10) of Regulation (EC) No 715/2009.
3. The national and joint Preventive Action Plans shall be based primarily on market measures, and shall take into account the economic impact, effectiveness and efficiency of the measures, the effects on the functioning of the internal energy market and the impact on the environment and on consumers, and shall not put an undue burden on natural gas undertakings, nor negatively impact on the functioning of the internal market in gas.
4. The national and joint Preventive Action Plans shall be updated every 2 years, unless circumstances warrant more frequent updates, and shall reflect the updated risk assessment. The consultation provided for between Competent Authorities under Article 4(2) shall be carried out before the adoption of the updated Plan.
Article 6
Infrastructure standard
1. Member States or, where a Member State so provides, the Competent Authority shall ensure that the necessary measures are taken so that by 3 December 2014 at the latest, in the event of a disruption of the single largest gas infrastructure, the capacity of the remaining infrastructure, determined according to the N - 1 formula as provided in point 2 of Annex I, is able, without prejudice to paragraph 2 of this Article, to satisfy total gas demand of the calculated area during a day of exceptionally high gas demand occurring with a statistical probability of once in 20 years. This is without prejudice, where appropriate and necessary, to the responsibility of system operators to make the corresponding investments and to the obligations of transmission system operators as laid down in Directive 2009/73/EC and Regulation (EC) No 715/2009.
2. The obligation to ensure that the remaining infrastructure has the capacity to satisfy total gas demand, as referred to in paragraph 1, shall also be considered to be fulfilled where the Competent Authority demonstrates in the Preventive Action Plan that a supply disruption may be sufficiently compensated for, in a timely manner, by appropriate market-based demand-side measures. For that purpose, the formula provided in point 4 of Annex I shall be used.
3. Where appropriate, according to the risk assessment referred to in Article 9, the Competent Authorities concerned may decide that the obligation set out in paragraph 1 of this Article shall be fulfilled at a regional level, instead of at national level. In that event, joint Preventive Action Plans pursuant to Article 4(3) shall be established. Point 5 of Annex I shall apply.
4. Each Competent Authority shall, after consulting the relevant natural gas undertakings, report to the Commission without delay any non-compliance with the obligation set out in paragraph 1 and inform the Commission of the reasons for such non-compliance.
5. The transmission system operators shall enable permanent bi-directional capacity on all cross-border interconnections between Member States as early as possible and at the latest by 3 December 2013, except:
(a)
in the case of connections to production facilities, to LNG facilities and to distribution networks; or
(b)
where an exemption has been granted in accordance with Article 7.
By 3 December 2013, the transmission system operators shall adapt the functioning of the transmission systems in part or as a whole so as to enable physical gas flows in both directions on cross-border interconnections.
6. Where bi-directional capacity already exists or is under construction for a particular cross-border interconnection, the obligation referred to in the first subparagraph of paragraph 5 shall be deemed to be met for that interconnection except where an enhancement of capacity is requested by one or more Member States for security of supply reasons. Where such a request for enhancement is made, the procedure set out in Article 7 shall apply.
7. Member States or, where a Member State so provides, the Competent Authority, shall ensure that, as a first step, the market is always tested in a transparent, detailed and non-discriminatory manner to assess whether the investment in infrastructure needed to fulfil the obligations set out in paragraphs 1 and 5 is required by the market.
8. National Regulatory Authorities shall take into account the efficiently incurred costs of fulfilling the obligation set out in paragraph 1 and the costs of enabling permanent bi-directional capacity so as to grant appropriate incentives when fixing or approving, in a transparent and detailed manner, the tariffs or methodologies in accordance with Article 41(8) of Directive 2009/73/EC and Article 13 of Regulation (EC) No 715/2009. In so far as an investment for enabling bi-directional capacity is not required by the market and where this investment incurs costs in more than one Member State or in one Member State for the benefit of one or more other Member States, the national regulatory authorities of all Member States concerned shall jointly decide on cost allocation before any investment decision is taken. The cost allocation shall in particular take into account the proportion of the benefits of the infrastructure investments for the increase of security of supply of the Member States concerned. Article 8(1) of Regulation (EC) No 713/2009 shall apply.
9. The Competent Authority shall ensure that any new transmission infrastructure contributes to the security of supply through the development of a well-connected network, including, where appropriate, by means of a sufficient number of cross-border entry and exit points according to market demand and the risks identified. The Competent Authority shall, where appropriate, assess in the risk assessment where internal bottlenecks exist and whether national entry capacity and infrastructures, in particular transmission networks, are capable of adapting the national gas flows to the scenario of the disruption of the single largest gas infrastructure identified in the risk assessment.
10. Luxembourg, Slovenia and Sweden shall, by way of exception, not be bound by, but shall endeavour to meet, the obligation set out in paragraph 1 of this Article, while ensuring the gas supplies to protected customers in accordance with Article 8. That exception shall apply for as long as:
(a)
in the case of Luxembourg: it has at least two interconnectors with other Member States, at least two different sources of supply and no gas storage facilities or an LNG facility on its territory;
(b)
in the case of Slovenia: it has at least two interconnectors with other Member States, at least two different sources of supply and no gas storage facilities or an LNG facility on its territory;
(c)
in the case of Sweden: it has no gas transit to other Member States on its territory, an annual gross inland gas consumption of less than 2 Mtoe and less than 5 % of total primary energy consumption from gas.
Those three Member States shall ensure, in a transparent, detailed and non-discriminatory manner, regular market testing for investments in infrastructure and make public the results of those tests.
The Member States referred to in the first subparagraph shall inform the Commission of any change in respect of the conditions set out in that subparagraph. The exception laid down in the first subparagraph shall cease to apply where at least one of those conditions is no longer fulfilled.
By 3 December 2018, each of the Member States referred to in the first subparagraph shall transmit a report to the Commission describing the situation with respect to the respective conditions set out in that subparagraph and the prospects for the compliance with the obligation in paragraph 1, taking into account the economic impact of meeting the infrastructure standard, the results of the market testing and the gas market development and gas infrastructure projects in the region. On the basis of the report and if the respective conditions set out in the first subparagraph of this paragraph are still met, the Commission may decide that the exception set out in the first subparagraph can continue to apply for 4 more years. In the event of a positive decision, the procedure set out in this subparagraph shall be repeated after 4 years.
Article 7
Procedure for enabling bi-directional capacity or seeking exemption
1. For each cross-border interconnection between Member States, except for those exempted under Article 6(5)(a) and except where bi-directional capacity already exists or is under construction and no enhancement has been requested by one or more Member States for security of supply reasons, transmission system operators shall, not later than 3 March 2012, submit to their Member States or, where Member States so provide, their Competent Authorities or their regulatory authorities (together referred to in this Article as the ‘authorities concerned’), after consulting with all other transmission system operators concerned:
(a)
a proposal for bi-directional capacity concerning the reverse direction (reverse flow capacity); or
(b)
a request for an exemption from the obligation to enable bi-directional capacity.
2. The proposal for reverse flow capacity or the request for exemptions referred to in paragraph 1 shall be based on an assessment of market demand, projections for demand and supply, technical feasibility, the costs of reverse flow capacity, including the consequent reinforcement of the transmission system, and the benefits for security of supply, taking also into account, where appropriate, the possible contribution of reverse flow capacity to meeting, together with other possible measures, the infrastructure standard set out in Article 6 in the case of the Member States benefiting from the reverse flow capacity.
3. The authority concerned receiving the proposal or exemption request shall notify the authorities concerned of the other Member States that could, according to the risk assessment, benefit from reverse flow capacity and the Commission of the proposal or the exemption request without delay. That authority concerned shall give those authorities concerned and the Commission the possibility to issue an opinion within a period of 4 months following receipt of that notification.
4. Within 2 months of the expiry of the period referred to in paragraph 3, the authority concerned, on the basis of the criteria referred to in paragraph 2 and of the risk assessment carried out in accordance with Article 9, and taking utmost account of the opinions received in accordance with paragraph 3 of this Article, and taking into account aspects that are not strictly economic, such as security of gas supply and the contribution to the internal gas market, shall:
(a)
grant an exemption if reverse flow capacity would not significantly enhance the security of supply of any Member State or region or if the investment costs would significantly outweigh the prospective benefits for security of supply; or
(b)
accept the proposal for reverse flow capacity; or
(c)
require the transmission system operator to amend its proposal.
The authority concerned shall notify its decision without delay to the Commission, together with all relevant information showing the reasons for the decision, including the opinions received in accordance with paragraph 3 of this Article. The authorities concerned shall endeavour to ensure that mutually dependent decisions which concern the same interconnection or interconnected pipelines do not contradict each other.
5. Within 2 months of receipt of that notification, and where there are discrepancies between the decision of the authority concerned and the opinions of other authorities concerned, the Commission may require that the authority concerned amend its decision. That period may be extended by 1 month where additional information is sought by the Commission. Any proposal by the Commission requiring amendment to the decision of the authority concerned shall be made on the basis of the elements and criteria set out in paragraph 2 and point (a) of paragraph 4, taking into account the reasons for the decision of the authority concerned. The authority concerned shall comply with the request by amending its decision within a period of 4 weeks. In the event that the Commission does not act within that 2-month period, it shall be deemed not to have raised objections to the decision of the authority concerned.
6. Where additional reverse flow capacity is needed according to the results of the risk assessment carried out in accordance with Article 9, the procedure set out in paragraphs 1 to 5 of this Article shall be repeated upon the request of a transmission system operator, an authority concerned or the Commission.
7. The Commission and the authority concerned shall preserve the confidentiality of commercially sensitive information at all times.
Article 8
Supply standard
1. The Competent Authority shall require the natural gas undertakings, that it identifies, to take measures to ensure gas supply to the protected customers of the Member State in the following cases:
(a)
extreme temperatures during a 7-day peak period occurring with a statistical probability of once in 20 years;
(b)
any period of at least 30 days of exceptionally high gas demand, occurring with a statistical probability of once in 20 years; and
(c)
for a period of at least 30 days in case of the disruption of the single largest gas infrastructure under average winter conditions.
The Competent Authority shall identify the natural gas undertakings referred to in the first subparagraph by 3 June 2012 at the latest.
2. Any increased supply standard going beyond the 30-day period referred to in points (b) and (c) of paragraph 1 or any additional obligation imposed for reasons of security of gas supply shall be based on the risk assessment referred to in Article 9, shall be reflected in the Preventive Action Plan and shall:
(a)
comply with Article 3(6);
(b)
not unduly distort competition or hamper the functioning of the internal market in gas;
(c)
not impact negatively on the ability of any other Member State to supply its protected customers in accordance with this Article in the event of a national, Union or regional emergency; and
(d)
comply with the criteria specified in Article 11(5) in the event of a Union or regional emergency.
In a spirit of solidarity, the Competent Authority shall identify in the Preventive Action Plan and the Emergency Plan how any increased supply standard or additional obligation imposed on natural gas undertakings may be temporarily reduced in the event of a Union or regional emergency.
3. After the periods defined by the Competent Authority in accordance with paragraphs 1 and 2, or under more severe conditions than those defined in paragraph 1, the Competent Authority and natural gas undertakings shall endeavour to maintain, as far as possible, the gas supply, in particular for protected customers.
4. The obligations imposed on natural gas undertakings for the fulfilment of the supply standards laid down in this Article shall be non-discriminatory and shall not impose an undue burden on those undertakings.
5. Natural gas undertakings shall be allowed to meet these obligations at a regional or Union level, where appropriate. The Competent Authority shall not require the standards laid down in this Article to be met based on infrastructure located only within its territory.
6. The Competent Authority shall ensure that conditions for supplies to protected customers are established without prejudice to the proper functioning of the internal market in gas and at a price respecting the market value of the supplies.
Article 9
Risk assessment
1. By 3 December 2011, each Competent Authority shall make a full assessment, on the basis of the following common elements, of the risks affecting the security of gas supply in its Member State by:
(a)
using the standards specified in Articles 6 and 8, showing the calculation of the N - 1 formula, the assumptions used, including those for the calculation of the N - 1 formula at regional level, and the data necessary for such calculation;
(b)
taking into account all relevant national and regional circumstances, in particular market size, network configuration, actual flows, including outflows from the Member State concerned, the possibility of physical gas flows in both directions including the potential need for consequent reinforcement of the transmission system, the presence of production and storage and the role of gas in the energy mix, in particular with respect to district heating and electricity generation and for the operation of industries, and safety and gas quality considerations;
(c)
running various scenarios of exceptionally high gas demand and supply disruption, such as failure of the main transmission infrastructures, storages or LNG terminals, and disruption of supplies from third country suppliers, taking into account the history, probability, season, frequency and duration of their occurrence as well as, where appropriate, geopolitical risks, and assessing the likely consequences of these scenarios;
(d)
identifying the interaction and correlation of risks with other Member States, including, inter alia, as regards interconnections, cross-border supplies, cross-border access to storage facilities and bi-directional capacity;
(e)
taking into account the maximal interconnection capacity of each border entry and exit point.
2. Where Article 4(3) applies, the Competent Authorities concerned shall also perform a joint risk assessment at regional level.
3. Natural gas undertakings, industrial gas customers, the relevant organisations representing the interests of household and industrial gas customers as well as Member States and the national regulatory authority, where it is not the Competent Authority, shall cooperate with the Competent Authority and provide it upon request with all necessary information for the risk assessment.
4. The risk assessment shall be updated for the first time at the latest 18 months after adoption of the Preventive Action and Emergency Plans referred to in Article 4, and thereafter every 2 years before 30 September of the relevant year unless circumstances warrant more frequent updates. The risk assessment shall take account of progress made in investments needed to cope with the infrastructure standard defined in Article 6 and of country-specific difficulties encountered in the implementation of new alternative solutions.
5. The risk assessment, including updated versions, shall be made available to the Commission without delay.
Article 10
Emergency Plans and Crisis Levels
1. The national and joint Emergency Plans shall:
(a)
build upon the crisis levels set out in paragraph 3;
(b)
define the role and responsibilities of natural gas undertakings and of industrial gas customers including relevant electricity producers, taking account of the different extents to which they are affected in the event of gas supply disruptions, and their interaction with the Competent Authorities and where appropriate with the national regulatory authorities at each of the crisis levels defined in paragraph 3;
(c)
define the role and responsibilities of the Competent Authorities and of the other bodies to which tasks have been delegated as referred to in Article 2(2) at each of the crisis levels defined in paragraph 3 of this Article;
(d)
ensure that natural gas undertakings and industrial gas customers are given sufficient opportunity to respond at each crisis level;
(e)
identify, if appropriate, the measures and actions to be taken to mitigate the potential impact of a gas supply disruption on district heating and the supply of electricity generated from gas;
(f)
establish detailed procedures and measures to be followed for each crisis level, including the corresponding schemes on information flows;
(g)
designate a crisis manager or team and define its role;
(h)
identify the contribution of market-based measures, notably those listed in Annex II, for coping with the situation at alert level and mitigating the situation at emergency level;
(i)
identify the contribution of non-market based measures planned or to be implemented for the emergency level, notably those listed in Annex III, and assess the degree to which the use of such non-market based measures is necessary to cope with a crisis, assess their effects and define the procedures to implement them, taking into account the fact that non-market based measures are to be used only when market-based mechanisms alone can no longer ensure supplies, in particular to protected customers;
(j)
describe the mechanisms used to cooperate with other Member States for each crisis level;
(k)
detail the reporting obligations imposed on natural gas undertakings at alert and emergency levels;
(l)
establish a list of predefined actions to make gas available in the event of an emergency, including commercial agreements between the parties involved in such actions and the compensation mechanisms for natural gas undertakings where appropriate, taking due account of the confidentiality of sensitive data. Such actions may involve cross-border agreements between Member States and/or natural gas undertakings.
2. The national and joint Emergency Plans shall be updated every 2 years, unless circumstances warrant more frequent updates, and shall reflect the updated risk assessment. The consultation provided for between Competent Authorities under Article 4(2) shall be carried out before the adoption of the updated Plans.
3. The three main crisis levels shall be as follows:
(a)
early warning level (early warning): when there is concrete, serious and reliable information that an event may occur which is likely to result in significant deterioration of the supply situation and is likely to lead to the alert or the emergency level being triggered; the early warning level may be activated by an early warning mechanism;
(b)
alert level (alert): when a supply disruption or exceptionally high gas demand occurs which results in significant deterioration of the supply situation, but the market is still able to manage that disruption or demand without the need to resort to non-market measures;
(c)
emergency level (emergency): in the event of exceptionally high gas demand, significant supply disruption or other significant deterioration of the supply situation and in the event that all relevant market measures have been implemented but the supply of gas is insufficient to meet the remaining gas demand so that non-market measures have to be additionally introduced with a view, in particular, to safeguarding supplies of gas to protected customers according to Article 8.
4. The national and joint Emergency Plans shall ensure that cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible in the event of an emergency. The Plans shall be in accordance with Article 3(6) of this Regulation and shall not introduce any measure unduly restricting the flow of gas across borders.
5. When the Competent Authority declares any of the crisis levels referred to in paragraph 3, it shall immediately inform the Commission and provide it with all the necessary information, in particular with information on the action it intends to take. In the event of an emergency which may result in a call for assistance from the Union and its Member States, the Competent Authority of the Member State concerned shall without delay notify the Commission’s Civil Protection Monitoring and Information Centre.
6. When the Competent Authority declares an emergency, it shall follow the pre-defined action as defined in its Emergency Plan and shall immediately inform the Commission in particular of the action it intends to take in accordance with paragraph 1. In duly justified exceptional circumstances, the Competent Authority may take action deviating from the Emergency Plan. The Competent Authority shall immediately inform the Commission of any such action and shall provide a justification therefore.
7. The Member States and, in particular, the Competent Authorities shall ensure that:
(a)
no measures are introduced which unduly restrict the flow of gas within the internal market at any time;
(b)
no measures are introduced that are likely to endanger seriously the gas supply situation in another Member State; and
(c)
cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible, in accordance with the Emergency Plan.
8. The Commission shall verify, as soon as possible, but in any case within 5 days of receiving the information of the Competent Authority referred to in paragraph 5, whether the declaration of an emergency is justified in accordance with point (c) of paragraph 3 and whether the measures taken follow as closely as possible the actions listed in the Emergency Plan and are not imposing an undue burden on natural gas undertakings and are in accordance with paragraph 7. The Commission may, at the request of a Competent Authority, natural gas undertakings or on its own initiative, request the Competent Authority to modify the measures where they are contrary to the conditions established in paragraph 7 and in the first sentence of this paragraph. The Commission may also request the Competent Authority to lift the declaration of emergency where it considers that such declaration is not or no longer justified according to point (c) of paragraph 3.
Within 3 days of the notification of the Commission’s request, the Competent Authority shall modify the measures and notify the Commission thereof, or shall inform the Commission of the reasons for which it does not agree with the request. In that case, the Commission may within 3 days amend or withdraw its request or, in order to consider the issue, convene the Competent Authority or, where appropriate, the Competent Authorities concerned, and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any changes to the action. The Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority diverges from the Commission’s position, the Competent Authority shall provide the reasoning underlying such decision.
Article 11
Union and regional emergency responses
1. At the request of a Competent Authority that has declared an emergency and following the verification in accordance with Article 10(8), the Commission may declare a Union emergency or a regional emergency for a specifically affected geographical region. At the request of at least two Competent Authorities that have declared an emergency and following the verification in accordance with Article 10(8), and where the reasons for these emergencies are linked, the Commission shall declare, as appropriate, a Union or regional emergency. In all cases, the Commission, using the means of communication most appropriate to the situation, shall gather the views of, and take due account of all the relevant information provided by, the other Competent Authorities. When it assesses that the underlying basis for the Union or regional emergency no longer justifies a declaration of emergency, the Commission shall declare an end to the Union or regional emergency. In all cases, the Commission shall give its reasons and inform the Council of its decision.
2. The Commission shall convene the Gas Coordination Group as soon as it declares a Union or regional emergency. During the Union or regional emergency, at the request of at least three Member States, the Commission may restrict participation in the Gas Coordination Group, for an entire meeting or part thereof, to the representatives of the Member States and the Competent Authorities.
3. In a Union or regional emergency as referred to in paragraph 1, the Commission shall coordinate the action of the Competent Authorities, taking full account of relevant information from, and the results of, the consultation of the Gas Coordination Group. In particular, the Commission shall:
(a)
ensure the exchange of information;
(b)
ensure the consistency and effectiveness of action at Member State and regional levels in relation to the Union level;
(c)
coordinate the actions with regard to third countries.
4. The Commission may convene a crisis management group composed of the crisis managers referred to in Article 10(1)(g), of the Member States concerned by the emergency. The Commission, in agreement with the crisis managers, may invite other relevant stakeholders to participate. The Commission shall ensure that the Gas Coordination Group is regularly informed about the work undertaken by the crisis management group.
5. The Member States and in particular the Competent Authorities shall ensure that:
(a)
no measures are introduced which unduly restrict the flow of gas within the internal market at any time, notably the flow of gas to the affected markets;
(b)
no measures are introduced that are likely to endanger seriously the gas supply situation in another Member State; and
(c)
cross-border access to infrastructure in accordance with Regulation (EC) No 715/2009 is maintained as far as technically and safely possible, in accordance with the Emergency Plan.
6. Where, at the request of a Competent Authority or a natural gas undertaking or on its own initiative, the Commission considers that, in a Union or regional emergency, an action taken by a Member State or a Competent Authority or the behaviour of a natural gas undertaking is contrary to paragraph 5, the Commission shall request that Member State or Competent Authority to change its action or to take action in order to ensure compliance with paragraph 5, informing it of the reasons therefore. Due account shall be taken of the need to operate the gas system safely at all times.
Within 3 days of notification of the Commission’s request, the Member State or the Competent Authority shall change its action and notify the Commission or shall set out to the Commission the reasons for which it does not agree with the request. In that case, the Commission may within 3 days amend or withdraw its request or convene the Member State or the Competent Authority and, where the Commission deems it necessary, the Gas Coordination Group in order to consider the issue. The Commission shall set out its detailed reasoning for requesting any changes to the action. The Member State or the Competent Authority shall take full account of the position of the Commission. Where the final decision of the Competent Authority or the Member State diverges from the Commission’s position, the Competent Authority or the Member State shall provide the reasoning underlying such decision.
7. The Commission, after consulting the Gas Coordination Group, shall establish a permanent reserve list for a monitoring task force consisting of industry experts and representatives of the Commission. This monitoring task force may be deployed outside the Union when necessary and shall monitor and report on the gas flows into the Union, in cooperation with the supplying and transiting third countries.
8. The Competent Authority shall provide to the Commission’s Civil Protection Monitoring and Information Centre the information on any need for assistance. The Civil Protection Monitoring and Information Centre shall assess the overall situation and provide advice on the assistance that should be provided to the most affected Member States, and where appropriate to third countries.
Article 12
Gas Coordination Group
1. A Gas Coordination Group is established to facilitate the coordination of measures concerning security of gas supply. The Group shall be composed of representatives of the Member States, in particular of their Competent Authorities, as well as the Agency, the ENTSO for Gas and representative bodies of the industry concerned and those of relevant customers. The Commission shall, in consultation with the Member States, decide on the composition of the Group, ensuring it is fully representative. The Commission shall chair the Group. The Group shall establish its rules of procedure.
2. In accordance with this Regulation, the Gas Coordination Group shall be consulted and shall assist the Commission in particular on the following issues:
(a)
security of gas supply, at any time and more specifically in the event of an emergency;
(b)
all information relevant for security of gas supply at national, regional and Union levels;
(c)
best practices and possible guidelines to all the parties concerned;
(d)
the level of security of supply, benchmarks and assessment methodologies;
(e)
national, regional and Union scenarios and testing the levels of preparedness;
(f)
the assessment of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans and the implementation of the measures foreseen therein;
(g)
the coordination of measures to deal with an emergency within the Union, with third countries that are Contracting Parties to the Treaty establishing the Energy Community and with other third countries;
(h)
assistance needed by the most affected Member States.
3. The Commission shall convene the Gas Coordination Group on a regular basis and shall share the information received from the Competent Authorities whilst preserving the confidentiality of commercially sensitive information.
Article 13
Information exchange
1. Where Member States have existing public service obligations that relate to security of gas supply, they shall make these public by 3 January 2011. Any subsequent updates or additional public service obligations that relate to security of gas supply shall also be made public as soon as adopted by Member States.
2. During an emergency, the natural gas undertakings concerned shall make available in particular the following information to the Competent Authority on a daily basis:
(a)
daily gas demand and supply forecasts for the following 3 days;
(b)
daily flow of gas at all cross-border entry and exit points as well as all points connecting a production facility, a storage facility or an LNG terminal to the network, in mcm/d;
(c)
the period, expressed in days, for which it is expected that gas supply to the protected customers can be ensured.
3. In the event of a Union or regional emergency, the Commission is entitled to request that the Competent Authority provide it without delay with at least:
(a)
the information set out in paragraph 2;
(b)
information on the measures planned to be undertaken and already implemented by the Competent Authority to mitigate the emergency, and information on their effectiveness;
(c)
the requests made for additional measures to be taken by other Competent Authorities;
(d)
the measures implemented at the request of other Competent Authorities.
4. The Competent Authorities and the Commission shall preserve the confidentiality of commercially sensitive information.
5. After an emergency, the Competent Authority shall, as soon as possible and at the latest 6 weeks after the lifting of the emergency, provide to the Commission a detailed assessment of the emergency and the effectiveness of the implemented measures, including an assessment of the economic impact of the emergency, the impact on the electricity sector and the assistance provided to, and/or received from, the Union and its Member States. Such assessment shall be made available to the Gas Coordination Group and shall be reflected in the updates of the Preventive Action Plans and the Emergency Plans.
The Commission shall analyse the assessments of the Competent Authorities and shall inform the Member States, the European Parliament and the Gas Coordination Group of the results of its analysis in aggregate form.
6. In order to allow the Commission to assess the situation of the security of supply at Union level:
(a)
by 3 December 2011 at the latest, Member States shall communicate to the Commission the existing inter-governmental agreements concluded with third countries which have an impact on the development of gas infrastructures and gas supplies. When concluding new inter-governmental agreements with third countries which have such an impact, the Member States shall inform the Commission;
(b)
for existing contracts by 3 December 2011 at the latest, as well as for new contracts or in the event of changes to existing contracts, natural gas undertakings shall notify the Competent Authorities concerned of the following details of contracts with a duration of more than 1 year concluded with suppliers from third countries:
(i)
contract duration;
(ii)
contracted volumes in total, on an annual basis and the average volume per month;
(iii)
in the event of an alert or emergency, contracted maximal daily volumes;
(iv)
contracted delivery points.
The Competent Authority shall notify these data in aggregate form to the Commission. In the event of new contracts being concluded or changes being made to existing contracts, the whole set of data shall be notified again in aggregate form on a regular basis. The Competent Authority and the Commission shall ensure the confidentiality of the information.
Article 14
Monitoring by the Commission
The Commission shall carry out continuous monitoring of, and reporting on, security of gas supply measures, notably through an annual assessment of the reports referred to in Article 5 of Directive 2009/73/EC, and the information relating to the implementation of Article 11 and Article 52(1) of that Directive and, once available, the information provided in the risk assessment and the Preventive Action Plans and Emergency Plans to be established in accordance with this Regulation.
By 3 December 2014 at the latest, the Commission, on the basis of the report referred to in Article 4(6) and after consulting the Gas Coordination Group shall:
(a)
draw conclusions as to possible means to enhance security of supply at Union level, assess the feasibility of carrying out risk assessments and establishing Preventive Action Plans and Emergency Plans at Union level and report to the European Parliament and the Council on the implementation of this Regulation, including, inter alia, the progress made on market interconnectivity; and
(b)
report to the European Parliament and the Council on the overall consistency of Member States’ Preventive Action Plans and Emergency Plans as well as their contribution to solidarity and preparedness from a Union perspective.
The report shall include, where appropriate, recommendations for improvement of this Regulation.
Article 15
Repeal
Without prejudice to the obligations of Member States concerning the deadlines for transposition and application of Directive 2004/67/EC, that Directive is repealed from 2 December 2010 with the exception of Article 4(1) and (2) of that Directive which shall apply until the Member State concerned has defined protected customers in accordance with Article 2(1) of this Regulation and has identified the natural gas undertakings in accordance with Article 8(1) of this Regulation.
Notwithstanding the first paragraph of this Article, Article 4(1) and (2) of Directive 2004/67/EC shall no longer apply after 3 June 2012.
Article 16
Derogation
This Regulation shall not apply to Malta and Cyprus for as long as no gas is supplied on their respective territories. For Malta and Cyprus the deadlines implied by point (1) of the second paragraph of Article 2 and Article 3(2), Article 4(2) and (5), Article 6(1) and (5), Article 8(1) and Article 9(1), and Article 13(6)(a) and (b) shall apply as follows:
(a)
for point (1) of the second paragraph of Article 2, Article 3(2), Article 9(1) and Article 13(6)(a) and (b): 12 months;
(b)
for Article 4(2) and Article 8(1): 18 months;
(c)
for Article 4(5): 24 months;
(d)
for Article 6(5): 36 months;
(e)
for Article 6(1): 48 months;
from the day gas is first supplied on their respective territories.
Article 17
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the 20th day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 6(8), the first sentence of Article 10(4), Article 10(7)(c) and Article 11(5)(c) shall apply from 3 March 2011.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 20 October 2010.