РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно държавна помощ в сектора на екарисажа през 2003 г. Държавна помощ C 23/05 (ex NN 8/04 и ex N 515/03)
(нотифицирано под номер C(2011) 4425)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/651/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2003 г. Постоянното представителство на Франция към Европейския съюз уведоми Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“) (1) за освобождаване от такса „екарисаж“ на някои предприятия, които продават месо на дребно.
(2)
Първоначалното уведомление се отнасяше, от една страна, до помощта, отпусната през 2003 г., и, от друга страна, до помощта, предвидена за периода от 2004 г. нататък. Тъй като част от помощта беше вече отпусната, Комисията тогава реши да раздели досието. От помощта, отпусната през 2003 г., в рамките на настоящото решение се проучва само освобождаването от такса „екарисаж“.
(3)
Таксата „екарисаж“ беше премахната на 1 януари 2004 г. След това финансирането на публичната услуга за екарисаж беше осигурено чрез въвеждането на „такса клане“, по отношение на която Комисията не възрази (2).
(4)
В рамките на разследването на случая „такса клане“ (държавна помощ № N 515A/03) френските власти изпратиха на Комисията информация, отнасяща се и до разглеждания случай, по-специално с писмо от 29 декември 2003 г.
(5)
С писмо от 7 април 2005 г., регистрирано на 12 април 2005 г., френските власти предоставиха допълнителна информация, поискана от Комисията с писмо от 4 март 2005 г.
(6)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ с писмо № SG(2005)D/ 202956 от 7 юли 2005 г.
(7)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите съображения относно въпросната помощ.
(8)
Френските власти изпратиха своите коментари с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г., регистрирани на 17 ноември 2005 г.
(9)
Комисията получи съображенията на Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, наричана по-долу „CFBCT“) от 18 октомври 2005 г. и съображенията на едно частно дружество от 17 октомври 2005 г. (4) и от 11 юли 2008 г.
(10)
С писмо от 18 април 2011 г. френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (5).
II. ОПИСАНИЕ
(11)
Въпросната мярка се отнася до финансирането за 2003 г. на публичната услуга за екарисаж и за унищожаването на месни и костни брашна, които нямат вече търговска стойност.
(12)
Публичната услуга за екарисаж е била преди това финансирана от таксата „екарисаж“, учредена с член 302а ZD от Общия кодекс за данъците във Франция, въведен с член 1 от Закон № 96-1139 от 26 декември 1996 г. относно събирането и унищожаването на животински трупове и отпадъци от кланици (наричан по-долу „Законът от 1996 г.“).
(13)
Таксата „екарисаж“ се е отнасяла до закупуване на месо и други посочени продукти от всяко лице, което реализира продажби на дребно на тези продукти. Таксата се е налагала по принцип на всяко лице, което продава на дребно. Нейната основа е била образувана от стойността без данък върху добавената стойност (ДДС) на закупените продукти независимо от произхода им:
-
меса и карантии, пресни или варени, охладени или замразени, от птици, зайци, дивеч или от говеда, овце, кози, свине, коне, магарета и техни кръстоски,
-
солени специалитети, колбаси, свинска мас, месни консерви и преработени карантии,
-
фураж на базата на меса и карантии.
(14)
Предприятията, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 2 500 000 френски франка (FRF) (6) (381 122 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата. Ставките на таксите са били определени на 0,5 % върху закупени месечни количества на стойност без ДДС до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 0,9 % над 125 000 FRF. Член 35 от Финансовия закон за изменения през 2000 г. (Закон № 2000-1353 от 30 декември 2000 г.) е внесъл някои изменения в механизма на таксата „екарисаж“, влезли в сила на 1 януари 2001 г. Тези изменения са имали за цел да неутрализират последиците от кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ) и причинените от нея допълнителни разходи. По-късно основата на таксата е била разширена с „други месни продукти“. Ставката на таксата е била определена на 2,1 % върху закупени месечни количества на стойност до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 3,9 % - над 125 000 FRF. Освен това всички предприятия, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 5 000 000 FRF (762 245 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата.
(15)
Първоначално, т.е. считано от 1 януари 1997 г., приходът от таксата е постъпвал в специално създаден за тази цел фонд, чието предназначение е било да финансира услугата за събиране и унищожаване на животински трупове и отпадъци от кланици, признати за негодни за консумация от човека и животните, т.е. дейностите, определени като задача за обществена услуга от член 264 от Селскостопанския кодекс (Code rural). Фондът е бил управляван от Националния център за управление на структурите на земеделските стопанства (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Считано от 1 януари 2001 г., приходът от таксата „екарисаж“ е бил внасян непосредствено в общия държавен бюджет, а не вече във фонда, създаден за тази цел. За 2003 г. са открити бюджетни кредити при Министерството на земеделието, храните, рибарството и селските въпроси (Ministère de l’agriculture, de l’alimentation, de la pêche et des affaires rurales) с Наредба № 2002-1580 от 30 декември 2002 г. относно прилагането на Финансовия закон за 2003 г. Те са вписани като основни разходи на това министерство в дял IV, „Публично подпомагане“, част 4, „Икономически мерки, поощрения и подпомагане“. За 2003 г. приходът от тази такса е достигнал 550 млн. EUR.
(17)
Уведомлението от 2003 г. е предвиждало помощ за съхраняването и унищожаването на животинските брашна, както и помощ за транспорта и унищожаването на животни, които са открити мъртви, и на отпадъци от кланици. Освен това Законът от 1996 г. е предвиждал освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR. Според данните, с които разполага Комисията, Законът от 1996 г. е бил в сила през цялата 2003 година.
(18)
В решението си за откриване на процедура Комисията заключи, че мерките за помощ относно прибирането и унищожаването на животни, които са намерени мъртви, както и за съхраняването и унищожаването на животински брашна и отпадъци от кланици, не заплашват да се отразят неблагоприятно на условията за търговията до степен, която противоречи на общия интерес. Те могат следователно да се възползват от дерогацията, определена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като мерки, които могат да допринесат за развитието на сектора. От друга страна, Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с наличието и съвместимостта на помощта в полза на търговията, освободена от заплащането на таксата „екарисаж“.
(19)
При откриването на процедурата за разследване Комисията счете, че освобождаването от заплащане на таксата „екарисаж“ се очаква да доведе до загуба на ресурси за държавата и не изглежда оправдано от естеството и устройството на системата за данъчно облагане, чиято цел е да осигури приходите за държавата. В действителност, според данните, с които разполага Комисията, освобождаването не е било свързано с оборота, реализиран при продажби на месо, а с общата сума на продажбите.
(20)
Тъй като таксата „екарисаж“ се изчислява въз основата на стойността на месни продукти, не изглежда оправдано да бъде освободено от заплащането на таксата предприятие с оборот, който включва по-големи продажби на месо, докато неговият конкурент, който реализира по-малък оборот от продажба на месо, ще трябва да заплати таксата.
(21)
Следователно това освобождаване би представлявало избирателно предимство. Това би означавало помощ в полза на продавачите, които, освободени от таксата, ще получат облекчаване на данъчната тежест. Въз основа на числените данни за търговията с месо Комисията заключи, че освобождаването през 2003 г. от таксата на търговци с оборот под 762 245 EUR, е предимство, което би могло да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
Комисията не можеше да изключи, че освобождаването от таксата може да засегне търговията между държавите-членки, по-специално в пограничните райони.
(23)
Следователно изглеждаше, че освобождаването от тази такса на търговците с годишен оборот под 762 245 EUR представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(24)
В разглеждания случай изглеждаше, че освобождаването се състои в облекчаване на данъчната тежест, лишено от какъвто и да било стимулиращ елемент и от каквато и да било насрещна престация от страна на получателите, и чиято съвместимост с правилата за защита на конкуренцията не е доказана.
(25)
Комисията счете следователно, че помощта попада в обхвата на точка 3.5 от Насоките на Общността относно държавната помощ в селското стопанство (7), които бяха в сила през разглеждания период. Тази точка определяше, че за да бъде разглеждана като съвместима с общия пазар, всяка мярка за помощ трябва да съдържа известен стимулиращ елемент или да изисква насрещна престация от страна на получателя. Следователно, освен изключенията, предвидени изрично в законодателството на Общността или в нейните насоки, едностранната държавна помощ, предназначена просто за подобряване на финансовото положение на производителите, но без какъвто и да е принос за развитието на сектора, се разглежда като оперативна помощ, несъвместима с общия пазар.
(26)
За търговията, освободена от заплащане на таксата „екарисаж“, Комисията не можеше да изключи наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, нито това, че става въпрос за оперативна помощ, относно чиято съвместимост с вътрешния пазар Комисията имаше своите съмнения.
III. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ФРАНЦИЯ
(27)
Френските власти представиха своите съображения с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г. В тези писма те потвърдиха, че не може да се отрече, че освобождаването от такса, от което са се възползвали неподлежащите на такса предприятия, представлява помощ по смисъла на Договора за ЕО. Комисията е включила впрочем подобно определение в своето Решение 2005/474/ЕО (8) относно освобождаването, прилагано между 1 януари 1997 г. и 31 декември 2002 г. (помощ NN 17/01, прекласифицирана C 49/02).
(28)
От друга страна, френските власти са изтъкнали преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006, че помощта попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (9). Те подчертаха, че броят на въпросните предприятия, който е възлизал средно на повече от 100 000 годишно, както и прагът на годишния оборот, определен за освобождаването (762 245 EUR), означават, че размерът на освобождаването, който би могъл да представлява държавна помощ, е във всички случаи под прага от 100 000 EUR за период от три години, определен от Регламент (ЕО) № 69/2001.
(29)
За да докажат, че размерът на освобождаването, предоставено на тези предприятия през 2003 г., е бил систематично под 100 000 EUR за три години, френските власти използваха два метода.
(30)
На първо място френските власти определиха годишния оборот на предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, т.е. средно за една година 33 333 EUR. На базата на тази сума, разделена на части в зависимост от ставките на таксуване (2,1 % и 3,9 %), те пресметнаха основата на таксата, отговаряща на покупките на месо от предприятието. Накрая, въз основа на стойността на тези покупки на месо, френските власти стигнаха до оценка на годишния оборот, изхождайки от хипотезата (максималистична), че става въпрос за предприятие, което е специализирано за търговия с месо. Така този метод им дава възможност да стигнат до годишен оборот на предприятието, който е далеч над прага за освобождаване от таксата. Прагът на освобождаване от 762 245 EUR се оказва следователно далеч надхвърлен, което значи, че предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, не може по никакъв начин да бъде освободено от таксата върху покупките на месо.
(31)
На второ място, френските власти определиха размера на таксата на предприятие, специализирано за месо, чийто годишен оборот е малко под прага на освобождаване от 762 000 EUR. На базата на съотношение между покупките и оборота 0,58 (10) френските власти изчислиха стойността на покупките на месо от това предприятие, а именно 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Този втори метод доказва, че максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие - т.е. сума, която остава във всички случаи по-малка от 100 000 EUR за три години.
(32)
След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006 френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата върху покупките на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на посочения регламент, и по-специално на член 5 от него във връзка с преходните мерки.
IV. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(33)
На първо място Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (наричана по-долу „CFBCT“) изтъкна, че въпросната мярка не отговаря на критериите за определяне на държавна помощ и че механизмът на таксуване, приложен към някои предприятия в зависимост от размера на техния оборот, е напълно обоснован от принципите на общото устройство на системата за облагане. Според CFBCT таксата върху покупките на месо се събира и контролира съгласно правилата, приложими към ДДС и приравнените към него данъци. Определянето на прага на освобождаване от таксата е направено въз основа на обективен и рационален критерий, както и при критериите, приложими при определянето на прага за други данъци. Законът от 1996 г. се вписва в логиката на френската система за събиране на ДДС. Той следователно не е имал за цел да предостави извънредно предимство на някои предприятия, а чрез въвеждането на праг на таксуване всъщност е бил насочен към отчитане на способността за плащане на предприятията, и по-специално на жизнеспособността на занаятчиите месари.
(34)
На второ място, според CFBCT тази мярка не засяга вътреобщностната търговия. Всъщност изключително малкият размер на предприятията, засегнати от въпросната мярка, както и изключително ограниченият от гледна точка на територията пазар, на който те действат, будят съмнения в наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(35)
Дори ако следва да се приеме, че предприятията, освободени от плащането на таксата, са получили наистина помощ, CFBCT твърди, че тази помощ е във всички случаи съвместима с правилата на Договора.
(36)
Комисията следва да има предвид, че освобождаването на малките месарници и занаятчиите месари е в случая оправдано от съображения от общ интерес: управлението на кризата с „лудата крава“ и необходимата преработка на опасните продукти. Освен това тази мярка засяга само малките и средните предприятия и попада потенциално в обхвата на регламентите за освобождаване, които са били в сила през въпросния период, а именно на Регламент (ЕО) № 70/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи за малките и средните предприятия (11) и на Регламент (ЕО) № 1/2004 на Комисията от 23 декември 2003 г. за прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавните помощи за малки и средни предприятия, които произвеждат, преработват и търгуват със селскостопански продукти (12).
(37)
Във всички случаи CFBCT твърди, че изискването за възстановяване на помощта, което би влязло в сила, ако мярката бъде определена като несъвместима държавна помощ, би нарушило член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (13), тъй като евентуално отрицателно решение с възстановяване не би взело предвид оправданите правни очаквания на предприятията получатели.
(38)
При всички обстоятелства последващата оценка на размера на помощта въз основа на облагане със задна дата вероятно ще бъде под праговете на минималната помощ, тъй като потенциалните получатели на тази помощ са били в преобладаващата си част микропредприятия.
(39)
Според информацията, с която разполага Комисията, въпросното частно дружество развива търговия с хранителни продукти във Франция. Тъй като е изплатила таксата „екарисаж“ през периода 2001-2003 г. и е поискала възстановяване на сумата, изплатена на френските данъчни служби, дружеството счита, че е заинтересовано да представи своите съображения в рамките на настоящата процедура.
(40)
Дружеството твърди, че противно на заключението на Комисията в нейното решение за откриване на процедура от 5 юли 2005 г. (2005/C 228/06) (14), не липсва връзка между помощта в сектора на екарисажа и таксата върху покупките на месо. То счита, че таксата „екарисаж“, изплатена през 2003 г., се основава на член 302а ZD от Общия кодекс за данъците и финансира механизъм за държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Тъй като Комисията не е била предварително уведомена за този механизъм, той следва да бъде обявен за незаконосъобразен.
(41)
Освен това дружеството твърди, че освобождаването от таксата е несъвместимо съгласно член 107 от ДФЕС и че това би довело до несъвместимост на таксата с принципа на равнопоставеност пред публичните органи и съответно - с правилата за конкуренция.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(42)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, с изключение на дерогациите, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагат за сектора на свинското месо в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на свинско месо (15). Те се прилагат за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (16). Преди приемането на Регламент (CE) № 1254/1999 членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (17). Те се прилагат за сектора на овчето и козето месо в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (18). Същите членове се прилагат за сектора на птичето месо в съответствие с член 19 от Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на птиче месо (19). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (20) отмени тези отделни регламенти и предвижда в своя член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(44)
Френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(45)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1998/2006 помощта, която отговаря на условията, определени от него, се разглежда като неотговаряща на всички критерии на член 107, параграф 1 от ДФЕС и следователно като неподлежаща на задължението за уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(46)
Регламент (ЕО) № 1998/2006 се прилага за помощта, отпусната на предприятията от всички сектори, но в случая с предприятията, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, той се прилага само ако размерът на помощта не е определен въз основа на цената или количеството на продуктите от този вид, закупени от първични производители или пуснати на пазара от въпросните предприятия, и ако помощта не зависи от това дали се предоставя частично или изцяло на първични производители.
(47)
В съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 същият се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Регламент (ЕО) № 1998/2006 влезе в сила на 29 декември 2006 г.
(48)
В съответствие с член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 общият размер на минималната помощ, предоставена на едно и също предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Определеният таван се изразява като безвъзмездна помощ в паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма, различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутният еквивалент на помощта.
(49)
Въпросните предприятия са осъществявали дейност по преработка и търговия с продуктите, посочени в приложение I от Договора за ЕО, и с други продукти, и са били освободени от таксата „екарисаж“ през 2003 г. Съгласно преходните мерки, определени в член 5 от него, Регламент (ЕО) № 1998/2006 е следователно приложим в конкретния случай.
(50)
Френските власти установиха, че условията, поставени от Регламент (ЕО) № 1998/2006, са изпълнени, като доказаха, че брутният еквивалент на помощта, предоставена поотделно от всеки получател, не надхвърля в никой случай 200 000 EUR за период от три години, тъй като максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие (вж. съображение 29).
(51)
Като има предвид изложеното по-горе, Комисията счита, че освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR през 2003 г., попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006 и отговаря на определените в него условия. Ето защо освобождаването не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Освобождаването от таксата „екарисаж“ за 2003 година на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
COMMISSION DECISION
of 29 June 2011
concerning aid to the rendering sector in 2003 State aid C 23/05 (ex NN 8/04 and ex N 515/03)
(notified under document C(2011) 4425)
(Only the French text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2011/651/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 108(2) thereof,
Whereas:
I. PROCEDURE
(1)
By letter of 7 November 2003, the French Permanent Representation to the European Union notified the Commission under Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union (hereinafter ‘TFEU’) (1) of an exemption from the rendering levy for certain undertakings retailing meat.
(2)
The original notification concerned, on the one hand, aid granted in 2003 and, on the other, aid planned to be granted starting in 2004. As part of the aid had already been granted, the Commission decided at the time to split the file into two cases. Of the aid granted in 2003, only the exemption from the rendering levy is being examined under this decision.
(3)
The rendering levy was abolished on 1 January 2004. After that the financing of public-sector rendering plants was guaranteed by the proceeds of a ‘slaughtering tax’, to which the Commission did not raise any objections (2).
(4)
In the context of examining the ‘slaughtering tax’ file (State aid No N515A/03), the French authorities sent the Commission information relevant also to this case, in particular by letter of 29 December 2003.
(5)
By letter of 7 April 2005, registered on 12 April 2005, the French authorities submitted the additional information requested by the Commission by letter of 4 March 2005.
(6)
The Commission initiated the procedure laid down in Article 108(2) TFEU concerning the aid in question by letter No SG(2005)D/202956 of 7 July 2005.
(7)
The decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union (3). The Commission called on the other Member States and interested third parties to submit their comments on the aid in question.
(8)
The French authorities provided their comments by letters dated 20 September 2005 and 15 November 2005, registered on 17 November 2005.
(9)
The Commission received comments from the French Confederation of Butchers, Delicatessens and Caterers (hereinafter ‘CFBCT’) on 18 October 2005 and from a private company on 17 October 2005 (4) and 11 July 2008.
(10)
By letter of 18 April 2011, the French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, was covered by Commission Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid (5).
II. DESCRIPTION
(11)
The measure in question concerns the financing in 2003 of public-sector rendering plants and the destruction of meat and bone meal that can no longer be used commercially.
(12)
Public-sector rendering plants used to be financed by the rendering levy, introduced by Article 302a ZD of the French General Tax Code, which was adopted under Article 1 of French Law No 96-1139 of 26 December 1996 on the collection and destruction of animal carcases and slaughterhouse waste (hereinafter ‘Law of 1996’).
(13)
The rendering levy was applied to the purchases of meat and other specified products by all retailers of those products. In principle, this levy was payable by all persons carrying out retail sales. The tax rate was the ex-VAT value of all purchases of meat and other specified products by all retailers of these products:
-
fresh, cooked, chilled or frozen meats and offal of poultry, rabbit and game, of animals of the bovine, ovine, caprine and porcine species and of horses, asses and their crosses,
-
salted meats, cured meat products, lard, preserved meats and processed offal,
-
meat- and offal-based animal feed.
(14)
Undertakings whose turnover in the previous calendar year was less than FRF 2 500 000 (6) (EUR 381 122) excluding VAT were exempt from the payment of the levy. The rate of the levy was 0,5 % on monthly purchases of up to FRF 125 000 (EUR 19 056) excluding VAT and 0,9 % on monthly purchases above that amount. Article 35 of the Amending Finance Act for 2000 (Law No 2000-1353 of 30 December 2000) made certain amendments to the rendering levy scheme, which entered into force on 1 January 2001. These amendments were to offset the effects of the BSE crisis and the resulting extra costs. The levy was subsequently extended to ‘other meat products’. The levy was set at 2,1 % on monthly purchases of up to FRF 125 000 (EUR 19 056) and 3,9 % on monthly purchases above that amount. In addition, all undertakings with a turnover in the previous calendar year of less than FRF 5 000 000 (EUR 762 245) excluding VAT were exempt from the levy.
(15)
Initially, i.e. from 1 January 1997, the proceeds of the levy were paid into an ad hoc fund used to finance the collection and destruction of animal carcases and material seized at slaughterhouses and recognised as being unfit for human or animal consumption, i.e. the activities defined under Article 264 of the Rural Code as falling within the remit of a public service. The fund was managed by the National Centre for the Development of Farm Structures (CNASEA).
(16)
Starting on 1 January 2001, the proceeds of the rendering levy were paid directly into the general budget of the State and no longer into the fund set up for that purpose. For 2003, the funds were made available at the Ministry of Agriculture, Food, Fisheries and Rural Affairs by Decree No 2002-1580 of 30 December 2002 implementing the Finance Law for 2003. They were entered under the Ministry’s ordinary expenditure under Title IV, Public aid, Part 4, economic measures, incentives and aid. The proceeds of this levy in 2003 were estimated at EUR 550 million.
(17)
The 2003 notification provided for aid for the stocking and destruction of animal meal as well as aid for the transport and destruction of fallen stock and slaughterhouse waste. In addition, under the Law of 1996, undertakings that retailed meat and had an annual turnover of less than EUR 762 245 were exempt from the levy. According to the information available to the Commission, the Law of 1996 was in force throughout 2003.
(18)
In its decision to initiate the procedure, the Commission concluded that the aid measures concerning the removal and destruction of fallen stock and the stocking and destruction of animal meal and slaughterhouse waste did not risk adversely affecting trading conditions to an extent contrary to the common interest. They could therefore qualify under the exception provided for in Article 107(3)(c) TFEU as measures able to contribute to the development of the sector. On the other hand, the Commission has decided to initiate the procedure referred to in Article 108(2) TFEU as regards the existence and compatibility of aid for trade exempt from the payment of the rendering levy.
(19)
When the investigation procedure was initiated, the Commission estimated that the exemption from the payment of the rendering levy implied a loss of resources for the State and did not appear to be justified by the nature and the general scheme of the tax system, which is designed to provide the State with revenue. Indeed, according to the information available to the Commission, the exemption was based on the overall turnover, not just the turnover on meat sales.
(20)
As the rendering levy is calculated on the value of meat products, it did not seem justified to exempt from the payment of the levy undertakings with a higher turnover on meat sales when their competitors with a lower turnover on meat products would have to pay it.
(21)
Consequently, the exemption seemed to constitute a selective advantage. It would be aid in favour of the exempted vendors, whose tax burden would be lighter as a result. On the basis of the figures for trade in meat, the Commission concluded that the exemption of traders with a turnover of less than EUR 762 245 from the levy in 2003 was an advantage that might constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(22)
The Commission could not rule out the possibility that the tax exemption might have an effect on trade between Member States, in particular in border areas.
(23)
Therefore the exemption of traders with a turnover of less than EUR 762 245 from the levy seemed to constitute State aid under the terms of Article 107(1) TFEU.
(24)
The exemption in this case seemed to consist of a tax reduction measure lacking any incentive element or counterpart on the part of the beneficiaries, and its compatibility with competition rules had not been demonstrated.
(25)
Therefore the Commission considered that the aid fell within the scope of point 3.5 of the Community Guidelines for State aid in the agriculture sector (7), which were effective at that time. According to that point, any aid measure must contain some incentive element or require some counterpart on the part of the beneficiary in order to be considered compatible with the common market. Unless exceptions are expressly provided for in Community legislation or in the Guidelines, unilateral State aid measures which are simply intended to improve the financial situation of producers but which in no way contribute to the development of the sector are considered to constitute operating aid which is incompatible with the common market.
(26)
As regards trade exempt from the payment of the rendering levy, the Commission could not rule out that the aid in question might be State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and might constitute operating aid, regarding the compatibility of which with the internal market the Commission had doubts.
III. COMMENTS BY FRANCE
(27)
The French authorities submitted their comments by letters dated 20 September 2005 and 15 November 2005. In those letters, they stated that it could not be disputed that the tax exemption granted to the exempt companies represented aid within the meaning of the EC Treaty. Moreover, the Commission had come to a similar conclusion in its Decision 2005/474/EC (8) on the exemption applied between 1 January 1997 and 31 December 2002 (aid NN 17/01 reclassified as C 49/02).
(28)
However, the French authorities had argued prior to the entry into force of Regulation (EC) No 1998/2006 that the aid fell within the scope of Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid (9). They pointed out that the number of undertakings concerned, an average of more than 100 000 a year, and the turnover threshold used for the exemption (EUR 762 245) implied that the amount of the exemption that might constitute State aid would in any case be below the threshold of EUR 100 000 over a three-year period provided for in Regulation (EC) No 69/2001.
(29)
In order to show that the amount of the exemption granted to these undertakings in 2003 was consistently below EUR 100 000 over a period of 3 years, the French authorities used two methods.
(30)
Firstly, the French authorities attempted to establish the turnover of an undertaking that had paid a levy of EUR 100 000 over 3 years, or an average annual levy of EUR 33 333. On the basis of the amount established, broken down by tax bracket (2,1 % and 3,9 %), they established the tax rate corresponding to the meat purchases of the undertaking. Finally, using the value of these meat purchases, the French authorities estimated the annual turnover on the basis of the maximalist assumption that the undertaking in question specialised in the meat trade. This method allowed them to establish a turnover for the undertaking that markedly exceeded the exemption threshold of the levy. The exemption threshold of EUR 762 245 was thus exceeded by far, meaning that a company that pays EUR 100 000 in taxes over 3 years may under no circumstances be exempt from the tax on meat purchases.
(31)
Secondly, the French authorities tried to establish the amount of tax for an undertaking that specialises in meat and has a turnover of EUR 762 000, which is just below the exemption threshold. On the basis of a purchases/turnover coefficient of 0,58 (10), the French authorities calculated the value of the meat purchases of the undertaking, i.e. EUR 441 960 (762 000 × 0,58). This second method shows that the maximum amount of the exemption is EUR 13 132 per year and undertaking, in other words less than EUR 100 000 over 3 years.
(32)
Following the entry into force of Regulation (EC) No 1998/2006, the French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, fell within the scope of the said Regulation, in particular Article 5 thereof on transitional measures.
IV. COMMENTS FROM THIRD PARTIES
(33)
Firstly, the Confederation of Butchers, Delicatessens and Caterers (hereinafter ‘CFBCT’) pointed out that the measure in question did not meet the criteria for the definition of State aid and that the tax mechanism applied to certain companies on the basis of the amount of their turnover was fully justified owing to the general scheme of the tax system. The CFBCT states that the tax on meat purchases was collected and checked according to the rules applied to VAT and similar taxes. The exemption threshold was based on an objective and logical criterion identical to that for thresholds applied to other taxes. The Law of 1996 was part of the French system of collecting VAT. The goal was not to grant an exceptional advantage for certain companies but rather, by introducing a threshold level, to take into account the taxpaying capacity of undertakings and, in particular, the viability of artisanal butchers.
(34)
Secondly, according to the CFBCT, this measure did not affect intra-Community trade. Indeed, the extremely modest size of the companies concerned by the measure in question and the extremely limited geographical market on which they operate cast doubt on the claim that the measure constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(35)
Even if it were considered that the tax-exempt undertakings had received aid, the CFBCT maintains that, in any case, this aid would comply with the rules of the Treaty.
(36)
The Commission should take the view that exempting small butcheries and artisanal butchers was, in fact, justified by an objective of general interest: the management of the mad cow crisis and the treatment necessary for dangerous products. Besides, this measure only concerned SMEs and would probably be covered by the exemption regulations valid at the time, namely Commission Regulation (EC) No 70/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises (11) and Commission Regulation (EC) No 1/2004 of 23 December 2003 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises active in the production, processing and marketing of agricultural products (12).
(37)
In any case, the CFBCT maintains that the requirement that the aid be recovered, which would be the consequence of classifying the measure as incompatible State aid, would violate Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (13), because a negative decision and recovery would not take into account the legitimate expectations of the recipient undertakings.
(38)
Furthermore, if the amount of the aid were evaluated a posteriori on the basis of presumptive retroactive taxation it would probably remain below the de minimis thresholds, given that most of the potential beneficiaries of the aid were microenterprises.
(39)
According to the information available to the Commission, the private company in question engages in food distribution operations in France. Having paid the rendering levy for the years 2001 to 2003 and having requested that the French tax authorities refund the amount paid, the company considers that it is in its interest to submit its comments in the present procedure.
(40)
The company maintains that, contrary to the Commission’s conclusion in its decision of 5 July 2005 (2005/C 228/06) (14) to initiate an investigation procedure, there was no disconnection between the aid to the rendering sector and the tax on meat purchases. It considers that the rendering tax paid for 2003 is based on Article 302a ZD of the French General Tax Code and finances a State aid scheme pursuant to Article 107 TFEU. As this mechanism was not notified to the Commission in advance, it should be declared illegal.
(41)
In addition, the company maintains that the tax exemption is incompatible with Article 107 TFEU and that it would make the tax incompatible with the principle of equality vis-à-vis charges levied by the State and consequently with the rules on competition.
V. ASSESSMENT
(42)
Pursuant to Article 107(1) TFEU, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the internal market, in so far as it affects trade between Member States, save as otherwise provided for in the Treaty.
(43)
Articles 107, 108 and 109 TFEU apply to the pigmeat sector pursuant to Article 21 of Regulation (EEC) No 2759/75 of the Council of 29 October 1975 on the common organisation of the market in pigmeat (15). They apply to the beef and veal sector pursuant to Article 40 of Council Regulation (EC) No 1254/1999 of 17 May 1999 on the common organisation of the market in beef and veal (16). Prior to the adoption of Regulation (EC) No 1254/1999, Articles 107, 108 and 109 TFEU applied to the beef and veal sector pursuant to Article 24 of Regulation (EEC) No 805/68 of the Council (17). They apply to the sheepmeat and goatmeat sector pursuant to Article 22 of Council Regulation (EC) No 2467/98 of 3 November 1998 on the common organisation of the market in sheepmeat and goatmeat (18). They apply to the poultrymeat sector pursuant to Article 19 of Regulation (EEC) No 2777/75 of the Council of 29 October 1975 on the common organisation of the market in poultrymeat (19). Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (‧single CMO Regulation‧) (20) repealed these Regulations, and Article 180 thereof states that the rules on State aid apply to the above-mentioned products.
(44)
The French authorities confirmed that the exemption from the payment of the tax on meat purchases (‘rendering levy’), granted for 2003 to certain companies marketing agricultural products, fell within the scope of Regulation (EC) No 1998/2006.
(45)
According to Regulation (EC) No 1998/2006, aid that fulfils the conditions laid down therein is deemed not to meet all the criteria of Article 107(1) of TFEU and is therefore exempt from the notification requirement of Article 108(3) TFEU.
(46)
Regulation (EC) No 1998/2006 applies to aid granted to undertakings in all sectors but, in the case of undertakings active in the processing and marketing of agricultural products as listed in Annex I to the Treaty, only when the amount of aid is not fixed on the basis of the price or quantity of such products purchased from primary producers or put on the market by the undertakings concerned and when the aid is not conditional on being partly or entirely passed on to primary producers.
(47)
Pursuant to Article 5(1) thereof, Regulation (EC) No 1998/2006 applies to aid granted before its entry into force to undertakings active in the processing and marketing of agricultural products if the aid fulfils all the conditions laid down in Articles 1 and 2. Regulation (EC) No 1998/2006 entered into force on 29 December 2006.
(48)
Pursuant to Article 2(2) and (3) of Regulation (EC) No 1998/2006, the total de minimis aid granted to any one undertaking must not exceed EUR 200 000 over any period of three fiscal years. The ceiling laid down is expressed as a cash grant. All figures used are gross, that is, before any deduction of tax or other charge. Where aid is awarded in a form other than a grant, the aid amount is the gross grant equivalent of the aid.
(49)
The undertakings in question were active in the processing and marketing of the products as listed in Annex I of the Treaty and other products and were exempt from the rendering levy in 2003. Pursuant to the transitional measures laid down in Article 5 thereof, Regulation (EC) No 1998/2006 applies consequently to this case.
(50)
The French authorities have established that the conditions required by Regulation (EC) No 1998/2006 were fulfilled by showing that the grant equivalent of the aid received by each beneficiary did not under any circumstances exceed EUR 200 000 over any period of 3 years, as the maximum amount of the exemption was EUR 13 132 per year and undertaking (see recital 29).
(51)
In view of the foregoing, the Commission considers that the tax-exemption of undertakings retailing meat whose annual turnover was less than EUR 762 245 in 2003 falls within the scope of Regulation (EC) No 1998/2006 and fulfils the conditions laid down therein. Therefore this exemption does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The exemption of undertakings retailing meat whose turnover is less than EUR 762 245 from the rendering levy in 2003 does not constitute aid pursuant to Article 107(1) TFEU.
Article 2
This Decision is addressed to the French Republic.
Done at Brussels, 29 June 2011.