РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 21 октомври 2010 година
относно насоки за политиките за заетост на държавите-членки
(2010/707/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 148, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (3),
като взе предвид становището на Комитета по заетостта (4),
като има предвид, че:
(1)
Договорът за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвижда в член 145, че държавите-членки и Съюзът работят за изработването на координирана стратегия за заетостта, и по-специално за развитието на квалифицирана, обучена и адаптивна работна сила, както и на пазари на труда, които да могат да реагират бързо на икономическите промени, с оглед постигането на целите, изброени в член 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). Държавите-членки, като имат предвид националните практики, свързани с отговорностите на социалните партньори, считат насърчаването на заетостта за въпрос от общ интерес и координират своите действия в това отношение в рамките на Съвета, в съответствие с разпоредбите на член 148 от ДФЕС.
(2)
ДЕС предвижда в член 3, параграф 3, че Съюзът има за цел да осигури пълна заетост и се бори срещу социалното изключване и дискриминацията и насърчава социалната справедливост и закрила, и същевременно предвижда инициативи на Съюза за осигуряване на координация на социалните политики на държавите-членки. Член 8 от ДФЕС предвижда, че във всичките си действия Съюзът полага усилия за премахване на неравенствата и за насърчаване на равенството между мъжете и жените. Член 9 от него предвижда, че при определянето и осъществяването на своите политики и дейности Съюзът взема предвид изискванията, свързани с насърчаването на висока степен на заетост, с осигуряването на адекватна социална закрила, с борбата срещу социалното изключване, както и с постигането на високо равнище на образование и обучение.
(3)
Договорът за функционирането на Европейския съюз предвижда, че насоките за заетостта и общите насоки на икономическите политики се приемат от Съвета, за да ръководят политиките на държавите-членки.
(4)
В основата на Лисабонската стратегия, стартирана през 2000 г., бе залегнала признатата необходимост ЕС да увеличи заетостта, производителността и конкурентоспособността си, като същевременно стимулира социалното сближаване в условията на световна конкуренция, технологична промяна, екологични предизвикателства и застаряващо население. Лисабонската стратегия беше стартирана отново през 2005 г. след междинен преглед, в резултат на който бе поставен по-силен акцент върху растежа и върху повече и по-добри работни места.
(5)
Лисабонската стратегия за растеж и работни места спомогна за постигането на консенсус относно основната насока на икономическата политика и политиката за заетостта на ЕС. Съгласно стратегията общите насоки на икономическите политики и насоките за заетостта бяха приети с Решение 2005/600/ЕО на Съвета (5) и преразгледани в Решение 2008/618/ЕО на Съвета (6). Двадесет и четирите насоки положиха основите на националните програми за реформи, очертавайки ключовите приоритети за реформи на макроикономическо, микроикономическо равнище и на равнище пазар на труда за Съюза като цяло. Въпреки това опитът показва, че в насоките не бяха определени достатъчно ясни приоритети и че връзките между тях можеше да бъдат по-здрави. Това ограничи тяхното въздействие върху разработването на националните политики.
(6)
Финансовата и икономическа криза, която започна през 2008 г., се изрази в значителни загуби на работни места и на потенциални резултати и доведе до драматично влошаване на публичните финанси. Европейският план за икономическо възстановяване обаче подпомогна държавите-членки в борбата им с кризата, частично чрез координирано фискално стимулиране, като еврото представляваше гарант за макроикономическата стабилност. В този смисъл кризата показа, че когато координирането на политиките на Съюза е засилено и ефективно приложено, то може да доведе до значителни резултати. Кризата също така открои тясната взаимозависимост на резултатите в областта на икономиката и заетостта на държавите-членки.
(7)
Комисията предложи да се разработи нова стратегия за следващото десетилетие, известна като стратегия „Европа 2020“, за да може Съюзът да излезе от кризата по-силен и да насочи икономиката си към интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, съчетан с висока степен на заетост, производителност и социално сближаване. Пет водещи цели, които са изброени в съответните насоки, представляват общите цели, които насочват действията на държавите-членки, като се отчитат различните им отправни позиции и национални обстоятелства, и които също насочват действията на Съюза.Държавите-членки следва освен това да положат всички усилия да постигнат националните цели и да отстранят препятствията, които ограничават растежа.
(8)
Като част от всеобхватните „стратегии за излизане“ от икономическата криза държавите-членки следва да проведат амбициозни реформи, за да осигурят макроикономическа стабилност, насърчаване на създаването на повече и по-добри работни места и устойчивост на публичните финанси, да подобрят конкурентоспособността и производителността, да намалят макроикономическите дисбаланси и да подобрят показателите на пазара на труда. Прекратяването на фискалното стимулиране следва да се осъществи и координира в рамките на Пакта за стабилност и растеж.
(9)
В рамките на стратегия „Европа 2020“ държавите-членки и Европейският съюз следва да проведат реформи, целящи „интелигентен растеж“, т.е. растеж, движен от познание и иновации. Реформите следва да целят подобряване на качеството на образованието и осигуряване на достъп за всеки, както и засилване на ефективността на научноизследователската дейност и бизнеса, и допълнително усъвършенстване на регулаторната рамка с цел насърчаване на иновациите и трансфера на познание навсякъде в Съюза. Реформите следва да насърчават предприемачеството, развитието на малките и средните предприятия (МСП) и да спомагат за превръщането на творчески идеи в иновативни продукти, услуги и процеси, които могат да създадат растеж, качествени и устойчиви работни места, териториално, икономическо и социално сближаване и да отговорят по-ефикасно на европейските и глобалните предизвикателства пред обществото. Извличането на максимума от информационните и от комуникационните технологии е решаващо в този контекст.
(10)
Политиките на Съюза и на държавите-членки, включително техните програми за реформи, следва да са насочени към „устойчив растеж“. Устойчив растеж означава изграждане на ефикасна по отношение на енергетиката и ресурсите, устойчива и конкурентоспособна икономика, справедливо разпределение на разходите и ползите и извличане на предимства от водещата роля на Европа в надпреварата за разработване на нови процеси и технологии, включително екологични технологии. Държавите-членки и Съюзът следва да осъществят необходимите реформи за намаляване на емисиите на парникови газове и за ефективно използване на ресурсите, което ще помогне и за предотвратяване на влошаването на околната среда и на загубата на биологично разнообразие. Те следва също да подобрят стопанската среда, да стимулират създаването на „зелени“ работни места и да подпомогнат предприятията да модернизират промишлената си база.
(11)
Политиките на Съюза и програмите за реформи на държавите-членки следва също да са насочени към „приобщаващ растеж“. Приобщаващ растеж означава изграждане на сплотено общество, в което хората имат възможността да предвиждат и управляват промяната, като в резултат на това участват активно в обществото и икономиката. Поради това реформите на държавите-членки следва да осигурят достъп и възможности за всички през техния жизнен цикъл, като по този начин намалят бедността и социалното изключване, посредством премахване на преградите за участие на пазара на труда, особено за жени, възрастни работници, млади хора, лица с увреждания и законни мигранти. Те също така следва да гарантират, че ползите от икономическия растеж достигат до всички граждани и всички региони и да насърчават стимулиращ заетостта растеж въз основа на принципа за достоен труд. Поради това осигуряването на ефективното функциониране на пазарите на труда посредством инвестиране в успешно преквалифициране, системи за образование и обучение, развитие на подходящи умения, повишаване на качеството на работните места и борба срещу сегментирането, структурната безработица, младежката безработица и бездействието, като същевременно се осигурява адекватна, устойчива социална закрила и активно приобщаване за предотвратяване и намаляване на бедността, като се отделя особено внимание на борбата с бедността при работещите и на намаляването на бедността сред групите, които са най-застрашени от социално изключване, включително децата и младежите, при спазване на договорената фискална консолидация, следва да заемат централно място в програмите на държавите-членки за реформи.
(12)
Засилването на участието на жените на пазара на труда е предпоставка за стимулирането на растежа и за преодоляването на демографските предизвикателства. Ето защо видимото присъствие на въпросите, свързани с равенството между половете, и включването им във всички приложими области на политиката са от решаващо значение за изпълнението на всички аспекти от насоките в държавите-членки. Следва да се създадат условия за подпомагане на предоставянето на подходящи, достъпни, висококачествени услуги, свързани с грижите за деца в предучилищна възраст. Следва да се прилага принципът за равно заплащане на мъжете и жените за равен труд или за труд с равна стойност.
(13)
Структурните реформи на Съюза и на държавите-членки могат ефективно да допринесат за растежа и работните места, ако увеличат конкурентоспособността на Съюза в световната икономика, открият нови възможности за европейските износители и предоставят конкурентен достъп до жизненоважен внос. Поради това в реформите следва да бъде отчетено тяхното отражение върху външната конкурентоспособност, за да се стимулира европейският растеж и присъствие на открити и справедливи пазари навсякъде по света.
(14)
Стратегия „Европа 2020“ трябва да бъде подкрепена с интегриран набор от европейски и национални политики, които държавите-членки и Съюзът следва да изпълняват изцяло и своевременно, с цел да постигнат положителните вторични ефекти от координираните структурни реформи и по-последователен принос на европейските политики за целите на стратегията. Насоките представляват рамка за държавите-членки по отношение на разработването, прилагането и наблюдението на националните политики в контекста на цялостната стратегия на ЕС. Държавите-членки следва да се ръководят от основните цели на стратегия „Европа 2020“, които са изброени в съответните насоки, при определянето на собствените си национални цели и всички междинни цели, като се отчитат техните относителни изходни позиции и национални особености и в съответствие с техните национални процедури за вземане на решения. В тези случаи държавите-членки може да пожелаят, когато е уместно, да използват показателите, разработени от Комитета по заетостта и Комитета за социална закрила. Водещата цел относно заетостта поставя акцент върху намаляването на безработицата сред уязвимите групи, включително сред младежите.
(15)
Политиката на сближаване и нейните структурни фондове са едни от важните механизми за постигането на приоритетите за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в държавите-членки и регионите. В своите заключения от 17 юни 2010 г. Европейският съвет изтъкна колко е важно насърчаването на икономическото, социалното и териториалното сближаване, за да се допринесе за успеха на новата стратегия „Европа 2020“.
(16)
При разработването и прилагането на своите национални програми за реформа държавите-членки следва да гарантират ефективно управление на политиките за заетост, като вземат предвид тези насоки. Докато тези насоки са насочени към държавите-членки, стратегия „Европа 2020“ следва, когато е уместно, да се изпълнява, наблюдава и оценява в партньорство с всички национални, регионални и местни власти с активното участие на парламентите, както и на социалните партньори и представителите на гражданското общество, които да допринесат за разработването на националните програми за реформи, за тяхното изпълнение и за цялостната информация относно стратегията.
(17)
Стратегия „Европа 2020“ е подкрепена с по-малък набор от насоки, който заменя предишния набор от 24 насоки и последователно разглежда заетостта и общите въпроси на икономическите политики. Насоките за политиките за заетостта на държавите-членки, приложени към настоящото решение, са неразривно свързани с насоките за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза, приложени към Препоръката на Съвета от 13 юли 2010 г. относно общи насоки за икономическите политики на държавите-членки и на Съюза (7). Заедно те образуват „Интегрирани насоки Европа 2020“.
(18)
Тези нови интегрирани насоки съответстват на заключенията на Европейския съвет. Те дават точни указания на държавите-членки за разработването на техните национални програми за реформи и за изпълнението на реформите, като отразяват взаимозависимостта и са в съответствие с Пакта за стабилност и растеж. Насоките за заетостта следва да съставляват основата за всички препоръки, специфични за отделните държави, които Съветът може да отправи към държавите-членки съгласно член 148, параграф 4 от ДФЕС, успоредно със специфичните за отделните държави препоръки, отправени към държавите-членки съгласно член 121, параграф 4 от този договор, с цел да се състави цялостен пакет препоръки. Насоките за заетостта следва да съставляват основата и за изготвянето на съвместния доклад по заетостта, изпращан ежегодно от Съвета и от Европейската комисията до Европейския съвет.
(19)
Комитетът по заетостта и Комитетът за социална закрила следва да наблюдават напредъка в областта на заетостта и социалните аспекти на насоките за заетостта в съответствие със своите мандати, основани на Договорите. Това наблюдение следва по-специално да се основава на дейностите в рамките на отворения метод на координация в областта на заетостта, социалната закрила и социалното приобщаване. Освен това Комитетът по заетостта следва да поддържа тесни контакти с други съответни подготвителни органи на Съвета, включително в областта на образованието.
(20)
Въпреки че настоящите насоки трябва да се изготвят ежегодно, те следва да не се изменят до 2014 г., за да се постави акцент върху изпълнението им,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Приемат се насоките за политиките за заетостта на държавите-членки, както са определени в приложението.
Член 2
Насоките се вземат предвид в политиките за заетостта на държавите-членки, които са изложени в националните програми за реформи.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 21 октомври 2010 година.
COUNCIL DECISION
of 21 October 2010
on guidelines for the employment policies of the Member States
(2010/707/EU)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 148(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Parliament (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (3),
Having regard to the opinion of the Employment Committee (4),
Whereas:
(1)
The Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) stipulates in Article 145 that Member States and the Union shall work towards developing a coordinated strategy for employment and particularly for promoting a skilled, trained and adaptable workforce as well as labour markets that are responsive to economic change and with a view to achieving the objectives defined in Article 3 of the Treaty on European Union (TEU). Member States, having regard to national practices related to the responsibilities of management and labour, shall regard promoting employment as a matter of common concern and shall coordinate their action in this respect within the Council, in accordance with the provisions of Article 148 of the TFEU.
(2)
The TEU stipulates in Article 3(3) that the Union shall aim at full employment and shall combat social exclusion and discrimination, and shall promote social justice and protection and provides for the Union’s initiatives to ensure coordination of Member States’ social policies. Article 8 of the TFEU stipulates that in all its activities, the Union shall aim to eliminate inequalities, and to promote equality, between men and women. Article 9 thereof provides that in defining and implementing its policies and activities, the Union shall take into account requirements linked to the promotion of a high level of employment, the guarantee of adequate social protection, the fight against social exclusion, and a high level of education and training.
(3)
The TFEU provides that employment guidelines and broad economic policy guidelines are to be adopted by the Council to guide Member States’ policies.
(4)
The Lisbon Strategy, launched in 2000, was based on an acknowledgement of the EU’s need to increase its employment, productivity and competitiveness, while enhancing social cohesion, in the face of global competition, technological change, environmental challenges and an ageing population. The Lisbon Strategy was relaunched in 2005, after a mid-term review which led to greater focus on growth and more and better jobs.
(5)
The Lisbon strategy for growth and jobs helped forge consensus around the broad direction of the EU’s economic and employment policies. Under the strategy, both broad economic policy guidelines and employment guidelines were adopted by the Council Decision 2005/600/EC (5) and revised in Council Decision 2008/618/EC (6). The 24 guidelines laid the foundations for the National Reform Programmes, outlining the key macroeconomic, microeconomic and labour market reform priorities for the Union as a whole. However, experience shows that the guidelines did not set clear enough priorities and that links between them could have been stronger. This limited their impact on national policymaking.
(6)
The financial and economic crisis that started in 2008 resulted in a significant loss in jobs and potential output and has led to a dramatic deterioration in public finances. The European Economic Recovery Plan has nevertheless helped Member States to deal with the crisis, partly through a coordinated fiscal stimulus, with the euro providing an anchor for macroeconomic stability. The crisis therefore showed that when the coordination of Union policies is strengthened and rendered effective, it can deliver significant results. The crisis also underscored the close interdependence of the Member States’ economic and employment performance.
(7)
The Commission proposed to set up a new strategy for the next decade, known as ‘the Europe 2020 Strategy’, to enable the Union to emerge stronger from the crisis, and to turn its economy towards smart, sustainable and inclusive growth, accompanied by high level employment, productivity and social cohesion. Five headline targets, listed under the relevant guidelines, constitute shared objectives which guide the action of the Member States, taking into account their relative starting positions and national circumstances, and which also guide the action of the Union. The Member States should, furthermore, make every effort to meet the national targets and to remove the bottlenecks that constrain growth.
(8)
As part of comprehensive ‘exit strategies’ for the economic crisis, Member States should carry out ambitious reforms to ensure macroeconomic stability, the promotion of more and better jobs and the sustainability of public finance, improve competitiveness and productivity, reduce macroeconomic imbalances and enhance labour market performance. The withdrawal of the fiscal stimulus should be implemented and coordinated within the framework of the Stability and Growth Pact.
(9)
Within the Europe 2020 strategy, Member States and the Union should implement reforms aimed at ‘smart growth’, i.e. growth driven by knowledge and innovation. Reforms should aim at improving the quality of education and ensuring access for all, as well as strengthening research, business performance and further improving the regulatory framework in order to promote innovation and knowledge transfer throughout the Union. Reforms should encourage entrepreneurship, the development of small and medium-sized enterprises (SMEs) and help to turn creative ideas into innovative products, services and processes that can create growth, quality and sustainable jobs, territorial, economic and social cohesion, and address more efficiently European and global societal challenges. Making the most of information and communication technologies is essential in this context.
(10)
The policies of the Union and of Member States, including their reform programmes, should aim at ‘sustainable growth’. Sustainable growth means building an energy and resource-efficient, sustainable and competitive economy, a fair distribution of the cost and benefits and exploiting Europe’s leadership in the race to develop new processes and technologies, including green technologies. Member States and the Union should implement the necessary reforms to reduce greenhouse gas emissions and use resources efficiently, which will also help to prevent environmental degradation and biodiversity loss. They should also improve the business environment, stimulate the creation of green jobs and help enterprises to modernise their industrial base.
(11)
The policies of the Union and Member States’ reform programmes should also aim at ‘inclusive growth’. Inclusive growth means building a cohesive society in which people are empowered to anticipate and manage change and consequently to actively participate in society and the economy. Member States’ reforms should therefore ensure access and opportunities for all throughout their lifecycle, thus reducing poverty and social exclusion through removing barriers to labour market participation, especially for women, older workers, young people, people with disabilities and legal migrants. They should also make sure that the benefits of economic growth reach all citizens and all regions and foster employment-enhancing growth, based on decent work. Ensuring the effective functioning of the labour markets through investing in successful transitions, education and training systems, appropriate skills development, raising job quality, and fighting segmentation, structural unemployment, youth unemployment, and inactivity while ensuring adequate, sustainable social protection and active inclusion to prevent and reduce poverty, with particular attention to combating in-work poverty and reducing poverty amongst the groups most at risk from social exclusion, including children and young people, while at the same time adhering to agreed fiscal consolidation, should therefore be at the heart of Member States’ reform programmes.
(12)
Increased labour market participation by women is a precondition for boosting growth and for tackling the demographic challenges. A visible gender equality perspective, integrated into all relevant policy areas, is therefore crucial for the implementation of all aspects of the guidelines in the Member States. Conditions should be created to support the supply of adequate, affordable, high-quality childcare services for pre-school age children. The principle of equal pay for male and female workers for equal work or work of equal value should be applied.
(13)
The Union’s and Member States’ structural reforms can effectively contribute to growth and jobs if they enhance the Union’s competitiveness in the global economy, open up new opportunities for Europe’s exporters and provide competitive access to vital imports. Reforms should therefore take into account their external competitiveness implications to foster European growth and participation in open and fair markets worldwide.
(14)
The Europe 2020 strategy has to be underpinned by an integrated set of European and national policies, which Member States and the Union should implement fully and in a timely manner, in order to achieve the positive spillover effects of coordinated structural reforms and a more consistent contribution from European policies to the strategy’s objectives. The guidelines are a framework for Member States in devising, implementing and monitoring national policies in the context of the overall EU strategy. The Europe 2020 headline targets listed under the relevant guidelines should guide the Member States in defining their own national targets and any sub-targets, taking account of their relative starting positions and national circumstances, and according to their national decision-making procedures. Where they do so, Member States may wish to draw on the indicators developed by the Employment Committee or the Social Protection Committee, as appropriate. The headline employment target draws attention to reducing unemployment of vulnerable groups, including young people.
(15)
Cohesion policy and its structural funds are amongst a number of important delivery mechanisms to achieve the priorities of smart, sustainable and inclusive growth in Member States and regions. In its conclusions of 17 June 2010, the European Council stressed the importance of promoting economic, social and territorial cohesion in order to contribute to the success of the new Europe 2020 strategy.
(16)
When designing and implementing their National Reform Programmes taking account of these guidelines, Member States should ensure effective governance of employment policy. While these guidelines are addressed to Member States, the Europe 2020 strategy should, as appropriate, be implemented, monitored and evaluated in partnership with all national, regional and local authorities, closely associating parliaments, as well as social partners and representatives of civil society, who shall contribute to the elaboration of National Reform Programmes, to their implementation and to the overall communication on the strategy.
(17)
The Europe 2020 strategy is underpinned by a smaller set of guidelines, replacing the previous set of 24 and addressing employment and broad economic policy issues in a coherent manner. The guidelines for the employment policies of the Member States, annexed to this Decision, are intrinsically linked with the guidelines for the economic policies of the Member States and of the Union, annexed to Council Recommendation of 13 July 2010 on broad guidelines for the economic policies of the Member States and of the Union (7). Together, they form the ‘Europe 2020 integrated guidelines’.
(18)
These new integrated guidelines are in line with the conclusions of the European Council. They give precise guidance to the Member States on defining their National Reform Programmes and implementing reforms, reflecting interdependence and in line with the Stability and Growth Pact. The employment guidelines should form the basis for any country-specific recommendations that the Council may address to the Member States pursuant to Article 148(4) of the TFEU, in parallel with the country-specific recommendations addressed to the Member States pursuant to Article 121(4) of that Treaty, in order to form a coherent package of recommendations. The employment guidelines should also form the basis for the establishment of the Joint Employment Report sent annually by the Council and the Commission to the European Council.
(19)
The Employment Committee and the Social Protection Committee should monitor progress in relation to the employment and social aspects of the employment guidelines, in line with their respective Treaty-based mandates. This should in particular build on the activities of the open method of coordination in the fields of employment and of social protection and social inclusion. In addition the Employment Committee should maintain close contact with other relevant Council preparatory instances, including in the field of education.
(20)
Even though they must be drawn up each year, these guidelines should remain stable until 2014 to ensure a focus on implementation,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The guidelines for Member States’ employment policies, as set out in the Annex, are hereby adopted.
Article 2
The guidelines shall be taken into account in the employment policies of the Member States, which shall be reported upon in National Reform Programmes.
Article 3
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Luxembourg, 21 October 2010.