VERORDNUNG (EG) Nr. 1559/2007 DES RATES
vom 17. Dezember 2007
zur Aufstellung eines mehrjährigen Wiederauffüllungsplans für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer und zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 520/2007
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 37,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Seit dem 14. November 1997 ist die Gemeinschaft Vertragspartei der Internationalen Konvention zur Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (2).
(2)
Auf ihrer Jahrestagung im November 2006 hat die Internationale Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (ICCAT) die Empfehlung 2006[05] über die Aufstellung eines 15-Jahres-Plans für die Wiederauffüllung der Bestände von Rotem Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer angenommen.
(3)
Für den Wiederaufbau der Bestände sieht der Wiederauffüllungsplan der ICCAT eine schrittweise Verringerung der zulässigen Gesamtfangmengen (TAC) von 2007 bis 2010, Einschränkungen der Fangmöglichkeiten in bestimmten Gebieten und während bestimmter Zeiträume, neue Mindestgrößen für Roten Thun, Maßnahmen für die Sport- und Freizeitfischerei sowie Kontrollmaßnahmen und die Anwendung der gemeinsamen internationalen Inspektionsregelung der ICCAT zur Sicherstellung der Wirksamkeit des Plans vor.
(4)
Zur Erfüllung der internationalen Verpflichtungen aufgrund der Empfehlung der ICCAT wurde im Jahr 2007 der ICCAT-Plan für die Wiederauffüllung der Bestände von Rotem Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer bis zur Annahme einer Verordnung des Rates zur Durchführung mehrjähriger Maßnahmen zum Wiederaufbau der Bestände von Rotem Thun durch die Verordnung (EG) Nr. 643/2007 des Rates vom 11. Juni 2007 zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 41/2007 hinsichtlich des von der Internationalen Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände des Atlantiks empfohlenen Wiederauffüllungsplans für Roten Thun (3) vorläufig umgesetzt.
(5)
Der Wiederauffüllungsplan der ICCAT muss daher gemäß Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 des Rates vom 20. Dezember 2002 über die Erhaltung und nachhaltige Nutzung der Fischereiressourcen im Rahmen der gemeinsamen Fischereipolitik (4) durch eine Verordnung zur Aufstellung eines Wiederauffüllungsplans dauerhaft umgesetzt werden, die ab dem 1. Januar 2008 gilt.
(6)
Einige technische Maßnahmen, die die ICCAT für Roten Thun beschlossen hat, sind jetzt durch die Verordnung (EG) Nr. 520/2007 vom 7. Mai 2007 mit technischen Erhaltungsmaßnahmen für bestimmte Bestände weit wandernder Arten (5) ins Gemeinschaftsrecht umgesetzt worden.
(7)
Die zur Umsetzung des ICCAT-Wiederauffüllungsplans im Rahmen dieser Verordnung erlassenen Maßnahmen sowie die im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 643/2007 vorläufig erlassenen Maßnahmen sollten, soweit es um ihre Finanzierung bis zum 31. Dezember 2014 geht, mit Wirkung ab Inkrafttreten der Verordnung (EG) Nr. 643/2007 als Wiederauffüllungsplan im Sinne des Artikels 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 betrachtet werden.
(8)
Da seit der Verabschiedung der oben genannten Verordnung neue technische ICCAT-Maßnahmen für Roten Thun beschlossen und die bereits bestehenden aktualisiert worden sind, müssen einige Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 520/2007 gestrichen und durch die vorliegende Verordnung ersetzt werden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand und Geltungsbereich
Diese Verordnung enthält die allgemeinen Bestimmungen für die Durchführung des von der Internationalen Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (ICCAT) empfohlenen mehrjährigen Wiederauffüllungsplans für Roten Thun (Thunnus thynnus) durch die Gemeinschaft. Sie gilt für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer.
Ziel des Wiederauffüllungsplans ist es, eine Biomasse zu erreichen, die mit über 50 %iger Wahrscheinlichkeit dem höchstmöglichen Dauerertrag (MSY) entspricht.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
a)
„CPC“ die Vertragsparteien der Internationalen Konvention zur Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik und kooperierende Nichtvertragsparteien, Rechtsträger und Rechtsträger im Fischereisektor;
b)
„Fischereifahrzeug“ jedes Schiff, das zum gewerblichen Thunfischfang eingesetzt wird oder werden soll, einschließlich Fischverarbeitungsschiffe, Transportschiffe, Schlepper und an Umladungen beteiligte Schiffe;
c)
„gemeinsamer Fangeinsatz“ alle Einsätze mit zwei oder mehreren Fischereifahrzeugen unter der Flagge verschiedener CPC oder verschiedener Mitgliedstaaten, bei denen Fänge eines Fahrzeugs ganz oder teilweise einem oder mehreren anderen Fischereifahrzeugen zugewiesen werden;
d)
„Transferaktivitäten“ jeden Transfer von Rotem Thunfisch
i)
vom Fischereifahrzeug bis zum Mastbetrieb für Roten Thun, einschließlich der beim Transport verendeten oder entkommenen Fische;
ii)
von einem Mastbetrieb für Roten Thun oder einer Tonnare zu einem Verarbeitungsschiff, Transportschiff oder an Land;
e)
„Tonnare“ ein am Meeresboden verankertes stationäres Fanggerät, das in der Regel ein Leitnetz besitzt, mit dem die Fische in eine Kammer gelenkt werden;
f)
„Hälterung“ die Tatsache, dass der lebende Rote Thun nicht an Bord geholt wird; dies umfasst sowohl die Mast als auch die Aufzucht;
g)
„Mast“ die Hälterung von Rotem Thun für einen kurzen Zeitraum (normalerweise zwei bis sechs Monate) hauptsächlich mit dem Ziel, den Fettgehalt des Fisches zu steigern;
h)
„Aufzucht“ die Hälterung von Rotem Thun für einen Zeitraum von mehr als einem Jahr mit dem Ziel, die Gesamtbiomasse zu steigern;
i)
„Umladung“ das Umladen aller oder bestimmter Fangmengen von Rotem Thun an Bord eines Fischereifahrzeugs auf ein anderes Fischereifahrzeug;
j)
„Verarbeitungsschiff“ ein Schiff, an dessen Bord die Fischereierzeugnisse vor ihrer Verpackung einer oder mehreren der folgenden Behandlungen unterzogen werden: Zerlegen in Filets oder in Scheiben, Gefrieren und/oder Verarbeiten;
k)
„Sportfischerei“ nicht gewerbsmäßige Fischereiaktivitäten, wobei die Fischer einem nationalen Sportfischereiverband angeschlossen sind oder Inhaber einer nationalen Sportlizenz sind;
l)
„Freizeitfischerei“ nicht gewerbsmäßige Fischereiaktivitäten, wobei die Fischer keinem nationalen Sportfischereiverband angeschlossen sind und nicht Inhaber einer nationalen Sportlizenz sind;
m)
„Task II“ Task II gemäß der Definition der ICCAT im Verfahrenshandbuch für Statistiken und Probenahmen bei Thunfisch und verwandten Arten im Atlantischen Ozean („Field manual for statistics and sampling Atlantic tunas and tuna-like fish“ (dritte Auflage, ICCAT 1990));
n)
„Transportschiff“ Schiff, das wild lebende Fische aufnimmt und in einen Mast- oder Aufzuchtbetrieb transportiert.
KAPITEL II
FANGMÖGLICHKEITEN
Artikel 3
Zulässige Gesamtfangmengen (TAC)
Die ICCAT hat für die Vertragsparteien die TAC für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer wie folgt festgesetzt:
-
28 500 Tonnen im Jahr 2008,
-
27 500 Tonnen im Jahr 2009,
-
25 500 Tonnen im Jahr 2010.
Werden jedoch im Rahmen der ICCAT-Zusammenarbeit neue TAC-Niveaus vereinbart, so ändert der Rat die in Absatz 1 festgesetzten TACs auf Vorschlag der Kommission mit qualifizierter Mehrheit entsprechend.
Artikel 4
(1) Jeder Mitgliedstaat trifft die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass der Fischereiaufwand seiner Schiffe und Tonnare den Fangmöglichkeiten für Roten Thun entspricht, die ihm im Ostatlantik und im Mittelmeer zur Verfügung stehen.
(2) Jeder Mitgliedstaat erstellt einen jährlichen Fangplan für die Schiffe und Tonnare, die im Ostatlantik und im Mittelmeer Roten Thun fischen. Mitgliedstaaten, deren Quote für Roten Thun weniger als 5 % der Gemeinschaftsquote beträgt, können eine spezifische Methode zur Verwaltung ihrer Quote in ihrem Fangplan anwenden; in diesem Fall gilt Absatz 3 nicht.
(3) Der jährliche Fangplan bezeichnet
a)
unter anderem die Schiffe mit einer Länge von mehr als 24 m, die in die Listen nach Artikel 12 aufgenommen wurden, sowie die ihnen zugeteilte individuelle Quote;
b)
in Bezug auf Schiffe mit einer Länge von weniger als 24 m und Tonnare mindestens die den Erzeugerorganisationen oder Gruppen von Schiffen, die mit ähnlichem Fanggerät fischen, zugeteilte Quote.
(4) Die Fangpläne sind der Kommission spätestens zum 31. Januar jeden Jahres zu übermitteln. Anschließende Änderungen des jährlichen Fangplans oder der spezifischen Methode zur Verwaltung ihrer Quote sind der Kommission mindestens zehn Tage vor Beginn der von der Änderung betroffenen Fischereitätigkeit zu übermitteln.
(5) Der Flaggenmitgliedstaat ergreift die in diesem Absatz vorgesehene Maßnahme, wenn ein Schiff unter seiner Flagge
a)
seiner Meldepflicht nach Artikel 17 Absatz 3 nicht nachgekommen ist;
b)
einen Verstoß nach Artikel 26 begangen hat.
Der Flaggenmitgliedstaat gewährleistet, dass eine physische Kontrolle unter seiner Aufsicht in seinen Häfen erfolgt oder von einer anderen von ihm bestellten Person durchgeführt wird, wenn sich das Schiff nicht in einem Gemeinschaftshafen befindet.
Der Flaggenmitgliedstaat kann Schiffe, deren Quote als ganz ausgeschöpft erachtet wird, auffordern, unverzüglich den von ihm bezeichneten Hafen anzulaufen.
(6) Spätestens am 31. Januar erstatten die Mitgliedstaaten der Kommission Bericht über die Umsetzung ihrer Fangpläne des Vorjahres. Diese Berichte enthalten
a)
die Anzahl der Schiffe, die tatsächlich an der Fischerei auf Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer teilgenommen haben,
b)
die Fänge der einzelnen Schiffe und
c)
die Gesamtzahl der Fangtage jedes Schiffes im Ostatlantik und im Mittelmeer.
(7) Private Handelsabmachungen zwischen Staatsangehörigen eines Mitgliedstaats und einer CPC über den Einsatz eines Fischereifahrzeugs unter der Flagge des betreffenden Mitgliedstaats für Fangtätigkeiten im Rahmen der Thunfischquote eines CPC dürfen nur mit Genehmigung des betreffenden Mitgliedstaats, der die Kommission hierüber unterrichtet, und der ICCAT-Kommission geschlossen werden.
(8) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission jedes Jahr bis zum 1. März die Informationen über alle privaten Handelsabmachungen zwischen ihren Staatsangehörigen und einer CPC.
(9) Die in Absatz 8 genannten Informationen umfassen die folgenden Angaben:
a)
Liste aller Fischereifahrzeuge, die die Flagge des Mitgliedstaats führen und im Rahmen von privaten Handelsabmachungen berechtigt sind, gezielt Roten Thun zu fischen;
b)
interne Nummer des Fahrzeugs nach Anhang I der Verordnung (EG) Nr. 26/2004 der Kommission vom 30. Dezember 2003 über das Fischereiflottenregister der Gemeinschaft (6);
c)
Geltungsdauer der privaten Handelsabmachung;
d)
Zustimmung des Mitgliedstaats zu der privaten Abmachung;
e)
Name der betreffenden CPC.
(10) Die Kommission übermittelt dem Exekutivsekretariat der ICCAT unverzüglich die in Absatz 9 genannten Informationen.
(11) Die Kommission gewährleistet, dass der Prozentsatz der Quote einer CPC für Roten Thun, der für das Chartern von Fischereifahrzeugen der Gemeinschaft gemäß Artikel 8b der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001 (7) genutzt werden darf, jeweils 60 %, 40 % bzw. 20 % der Gesamtquote für 2007, 2008 bzw. 2009 nicht übersteigt.
(12) Das Chartern von Fischereifahrzeugen der Gemeinschaft für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer ist 2010 und in den folgenden Jahren verboten.
(13) Jeder Mitgliedstaat gewährleistet, dass die Anzahl der von ihm gecharterten Fischereifahrzeuge für den Fang von Rotem Thun und die Dauer der Charter in einem angemessenen Verhältnis zu der dem Charterland zugeteilten Quote für Roten Thun stehen.
KAPITEL III
TECHNISCHE MASSNAHMEN
Artikel 5
Schonzeiten
(1) Der Fang von Rotem Thun mit großen pelagischen Langleinenfängern von über 24 m ist im Ostatlantik und im Mittelmeer in der Zeit vom 1. Juni bis 31. Dezember verboten, ausgenommen in dem Gebiet westlich 10°W und nördlich 42°N.
(2) Der Fang von Rotem Thun mit Ringwadenfängern ist im Ostatlantik und im Mittelmeer in der Zeit vom 1. Juli bis 31. Dezember verboten.
(3) Der Fang von Rotem Thun mit Köderschiffen ist im Ostatlantik und im Mittelmeer in der Zeit vom 15. November bis 15. Mai verboten.
(4) Der Fang von Rotem Thun mit pelagischen Trawlern ist im Ostatlantik in der Zeit vom 15. November bis 15. Mai verboten.
Artikel 6
Einsatz von Flugzeugen
Der Einsatz von Flugzeugen oder Hubschraubern zum Auffinden von Rotem Thun im Konventionsgebiet ist verboten.
Artikel 7
Mindestgröße
(1) Die Mindestgröße für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer wird auf 30 kg oder 115 cm festgesetzt.
(2) Abweichend von Absatz 1 und unbeschadet des Artikels 9 gilt für Roten Thun (Thunnus thynnus) eine Mindestgröße von 8 kg oder 75 cm, wenn dieser
a)
im Ostatlantik mit Köderschiffen, Schleppanglern und pelagischen Trawlern gefangen wird;
b)
im Adriatischen Meer für Aufzuchtzwecke gefangen wird.
(3) Für die Zwecke von Absatz 2 Buchstabe a legt der Rat auf Vorschlag der Kommission mit qualifizierter Mehrheit die Höchstzahl der Köderschiffe und Schleppangler, die auf Roten Thun fischen dürfen, sowie der pelagischen Trawler fest, die Roten Thun als Beifang fangen dürfen. Die Anzahl der Köderschiffe und Schleppangler entspricht der Anzahl der Gemeinschaftsschiffe, die 2006 am gezielten Fang von Rotem Thun teilgenommen haben. Die Anzahl der pelagischen Trawler entspricht der Anzahl der Gemeinschaftsschiffe, die 2006 Roten Thun als Beifang fischen dürfen.
(4) Für die Zwecke von Absatz 2 Buchstabe a teilt der Rat auf Vorschlag der Kommission mit qualifizierter Mehrheit die nach Absatz 1 festgelegte Anzahl Schiffe unter den Mitgliedstaaten auf.
(5) Für die Zwecke von Absatz 2 Buchstabe a werden höchstens 10 % der Gemeinschaftsquote für Roten Thun mit einer Größe zwischen 8 und 30 kg oder 75 und 115 cm auf die in den Absätzen 3 und 4 genannten zugelassenen Schiffe aufgeteilt, wobei die Mengen von Rotem Thun mit einem Gewicht von mindestens 6,4 kg oder einer Größe von mindestens 70 cm, die von Köderschiffen mit einer Gesamtlänge von weniger als 17 m gefangen werden dürfen, auf höchstens 200 Tonnen begrenzt sind. Der Rat entscheidet auf Vorschlag der Kommission mit qualifizierter Mehrheit über die Aufteilung der Gemeinschaftsquote auf die Mitgliedstaaten.
(6) Höchstens 2 % der Gemeinschaftsquote für Roten Thun zwischen 8 und 30 kg können der traditionellen Küstenfischerei für frischen Fisch im Ostatlantik zugeteilt werden. Der Rat entscheidet auf Vorschlag der Kommission mit qualifizierter Mehrheit über die Aufteilung der Gemeinschaftsquote auf die Mitgliedstaaten.
(7) Zusätzliche Sonderbestimmungen für den Fang von Rotem Thun im Ostatlantik mit Köderschiffen, Schleppanglern und pelagischen Trawlern sind in Anhang I festgelegt.
Artikel 8
Probenahmeplan für Roten Thun
(1) Jeder Mitgliedstaat stellt ein Stichprobenprogramm zur Schätzung der Anzahl von gefangenem Roten Thun nach Größe auf.
(2) Die Probenahme zur Größenbestimmung in Käfigen wird an einer Probe von 100 Stück je 100 Tonnen lebenden Fischs oder an einer Probe von 10 % der Gesamtzahl der in einen Käfig gesetzten Fische durchgeführt. Die Probe wird - nach Länge oder Gewicht - beim Fang im Zuchtbetrieb und an den während des Transports verendeten Fischen nach dem ICCAT-Meldeverfahren im Rahmen von Task II entnommen.
(3) Für länger als ein Jahr im Zuchtbetrieb gehaltene Fische werden weitere Probemethoden festgelegt.
(4) Die Probenahme wird während eines beliebigen Fangvorgangs durchgeführt und umfasst alle Käfige. Die Daten für die jährlich durchgeführte Probenahme werden der Kommission bis zum 31. Mai des jeweils folgenden Jahres übermittelt.
Artikel 9
Beifänge
(1) Unbeschadet Artikel 7 Absatz 2 sind für alle Fischereifahrzeuge, die gezielt oder nicht gezielt Roten Thun fischen, Beifänge von höchstens 8 % Rotem Thun mit einem Gewicht zwischen 10 und 30 kg zulässig.
(2) Der Prozentsatz gemäß Absatz 1 wird entweder auf der Grundlage des zahlenmäßigen Gesamtanteils der Beifänge an den von dem betreffenden Schiff angelandeten Gesamtmengen an Rotem Thun oder auf der Grundlage seines äquivalenten Anteils in Gewicht berechnet.
(3) Die Beifänge werden auf die Fangquote des Flaggenmitgliedstaats angerechnet. Tote Fische aus den Beifängen gemäß Absatz 1 dürfen nicht zurückgeworfen werden (Discards), solange die Fischerei auf Roten Thun geöffnet ist, und werden von der Fangquote des Flaggenmitgliedstaats abgezogen.
(4) Artikel 14 und Artikel 18 Absatz 1 finden auf Anlandungen der Beifänge von Rotem Thun Anwendung.
Artikel 10
Freizeitfischerei
(1) Im Rahmen der Freizeitfischerei darf je Fangfahrt nur ein einziger Roter Thun gefangen, an Bord gehalten, umgeladen und angelandet werden.
(2) Bei der Freizeitfischerei gefangener Roter Thun darf nicht vermarktet werden, ausgenommen für wohltätige Zwecke.
(3) Die Mitgliedstaaten zeichnen die Fangdaten der Freizeitfischereien auf und übermitteln diese Daten an die Kommission. Die Kommission leitet diese Informationen an den ständigen Ausschuss für Forschung und Statistik der ICCAT weiter.
(4) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass Roter Thun und insbesondere Jungfische, die bei der Freizeitfischerei lebend gefangen werden, möglichst wieder ausgesetzt werden.
Artikel 11
Sportfischerei
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen zur Regelung der Sportfischerei, insbesondere durch die Erteilung einer Fangerlaubnis.
(2) Bei Sportfischereiwettbewerben gefangener Roter Thun darf nicht vermarktet werden, ausgenommen für wohltätige Zwecke.
(3) Jeder Mitgliedstaat zeichnet die Fangdaten der Sportfischereien auf und übermittelt diese Daten an die Kommission. Die Kommission leitet diese Informationen an den ständigen Ausschuss für Forschung und Statistik der ICCAT weiter.
(4) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass Roter Thun und insbesondere Jungfische, die bei der Sportfischerei lebend gefangen werden, möglichst wieder ausgesetzt werden.
KAPITEL IV
KONTROLLMASSNAHMEN
Artikel 12
Register der zum gezielten Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge
(1) Jeder Mitgliedstaat übermittelt der Kommission bis zum 31. Januar 2008 auf elektronischem Wege die Liste der Fischereifahrzeuge unter seiner Flagge, die aufgrund einer speziellen Fangerlaubnis berechtigt sind, im Ostatlantik und im Mittelmeer gezielt Roten Thun zu fischen.
(2) Die Kommission leitet diese Angaben an das Exekutivsekretariat der ICCAT weiter, damit die betreffenden Schiffe in das ICCAT-Register der zum Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge eingetragen werden können.
(3) Fischereifahrzeuge der Gemeinschaft, die unter diesen Artikel fallen und die nicht in dem ICCAT-Register aufgeführt sind, dürfen im Ostatlantik und im Mittelmeer keinen Roten Thun fischen, an Bord behalten, umladen, befördern, transferieren oder anlanden.
(4) Die Regeln für Fanglizenzen gemäß Artikel 8a Abätze 2, 4, 6, 7 und 8 der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001 gelten sinngemäß.
Artikel 13
Register der für den Fang von Rotem Thun zugelassenen Tonnare
(1) Jeder Mitgliedstaat übermittelt der Kommission bis zum 31. Januar 2008 auf elektronischem Wege die Liste der Tonnare, die aufgrund einer speziellen Fangerlaubnis für den Fang von Rotem Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer zugelassen sind. Die Liste enthält den Namen der Tonnare und die Registriernummer.
(2) Die Kommission leitet diese Liste an das Exekutivsekretariat der ICCAT weiter, damit die betreffenden Tonnare in das ICCAT-Register der Tonnare, die für den Fang von Rotem Thun zugelassen sind, eingetragen werden können.
(3) Tonnare der Gemeinschaft, die nicht in dem ICCAT-Register aufgeführt sind, dürfen im Ostatlantik und im Mittelmeer nicht dazu eingesetzt werden, Roten Thun zu fischen, an Bord zu halten, umzuladen und anzulanden.
(4) Artikel 8a Absätze 2, 4, 6, 7 und 8 der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001 gilt sinngemäß.
Artikel 14
Bezeichnete Häfen
(1) Die Mitgliedstaaten bezeichnen einen Anlandeplatz oder küstennahen Platz (bezeichnete Häfen), an dem Roter Thun angelandet oder umgeladen werden darf.
(2) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission spätestens zum 1. April jeden Jahres eine Liste der bezeichneten Häfen. Die Kommission leitet diese Angaben vor dem 15. April jeden Jahres an das Exekutivsekretariat der ICCAT weiter. Spätere Änderungen der Liste werden der Kommission zwecks Weiterleitung an das Exekutivsekretariat der ICCAT mindestens 15 Tage vor Inkrafttreten der Änderung mitgeteilt.
(3) Es ist verboten, auch nur geringe Mengen an im Ostatlantik und im Mittelmeer gefangenem Rotem Thun an anderen Plätzen als den von den CPC und den Mitgliedstaaten gemäß den Absätzen 1 und 2 bezeichneten Häfen von in Artikel 12 genannten Schiffen anzulanden oder umzuladen.
(4) Diese Bestimmung gilt für Anlandungen oder Umladungen durch Köderschiffe, Schleppangler oder pelagische Trawler, die gemäß den in Anhang I festgelegten Sonderbestimmungen im Ostatlantik auf Roten Thun gefischt haben.
Artikel 15
Eintragungsvorschriften
(1) Der Kapitän eines Gemeinschaftsschiffes im Sinne des Artikels 12 befolgt die Artikel 6 und 8 der Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 zur Einführung einer Kontrollregelung für die gemeinsame Fischereipolitik (8) und trägt gegebenenfalls außerdem die in Anhang II der vorliegenden Verordnung genannten Angaben ins Logbuch ein.
(2) Der Kapitän eines Gemeinschaftsschiffes im Sinne des Artikels 12, das an einem gemeinsamen Fangeinsatz teilnimmt, muss folgende zusätzliche Angaben ins Logbuch eintragen:
a)
wenn die Fänge an Bord genommen oder in Käfige eingesetzt wurden:
-
Datum und Uhrzeit der im Rahmen eines gemeinsamen Fangeinsatzes getätigten Fänge,
-
den Ort (Längengrad/Breitengrad), an dem die Fänge im Rahmen eines gemeinsamen Fangeinsatzes getätigt wurden,
-
die Mengen der an Bord genommenen oder in Käfige eingesetzten Fänge von Rotem Thun,
-
den Namen und das internationale Funkrufzeichen des Fischereifahrzeugs;
b)
wenn das Schiff an einem gemeinsamen Fangeinsatz, jedoch nicht am Transfer von Fischen teilgenommen hat:
-
Datum und Uhrzeit des gemeinsamen Fangeinsatzes,
-
den Ort (Längengrad/Breitengrad), an dem der gemeinsame Fangeinsatz durchgeführt wurde,
-
die Angabe, dass die Fänge von diesem Schiff nicht an Bord genommen oder in Käfige eingesetzt wurden,
-
den Namen und das internationale Funkrufzeichen des Fangschiffes bzw. der Fangschiffe.
(3) Der Kapitän eines Fangschiffes, das an einem gemeinsamen Fangeinsatz teilnimmt, gibt im Rahmen der Angaben zu der Menge an mit dem Fanggerät des betreffenden Schiffes gefangenem Rotem Thun für jeden einzelnen Fang an, für welches Schiff bzw. welche Schiffe die Fänge auf die Fangquote des Flaggenstaats bzw. der Flaggenstaaten anzurechnen sind.
Artikel 16
Gemeinsame Fangeinsätze
(1) Gemeinsame Einsätze für den Fang von Rotem Thun, an denen Fischereifahrzeuge unter der Flagge eines oder mehrerer Mitgliedstaaten teilnehmen, sind nur mit Genehmigung des betreffenden Flaggenstaats bzw. der betreffenden Flaggenstaaten zulässig.
(2) Jeder Mitgliedstaat trifft, wenn der Antrag auf Genehmigung gestellt wird, die erforderlichen Maßnahmen, um von seinem Fischereifahrzeug, das an dem gemeinsamen Fangeinsatz beteiligt ist, detaillierte Angaben über die Dauer des gemeinsamen Einsatzes, die Identität der Beteiligten und den Schlüssel für die Aufteilung der betreffenden Fänge auf die Fischereifahrzeuge zu erhalten.
(3) Die Mitgliedstaaten übermitteln die Informationen gemäß Absatz 2 der Kommission. Die Kommission leitet diese Informationen umgehend an das Sekretariat der ICCAT weiter.
Artikel 17
Fangmeldungen
(1) Der Kapitän eines Fangschiffes im Sinne von Artikel 12 übermittelt den zuständigen Behörden seines Flaggenstaats eine Fangmeldung, in der die von seinem Schiff gefangenen Mengen an Rotem Thun einschließlich Nullfänge angegeben sind.
(2) Die erste Fangmeldung muss spätestens zehn Tage nach der Einfahrt in den Ostatlantik und das Mittelmeer oder nach Beginn der Fangreise erfolgen. Bei gemeinsamen Fangeinsätzen gibt der Kapitän des Fangschiffes für jeden einzelnen Fang an, für welches Schiff bzw. welche Schiffe die Fänge auf die Fangquote des Flaggenstaats bzw. der Flaggenstaaten anzurechnen sind.
(3) Ab 1. Juni jeden Jahres meldet der Kapitän eines Fischereifahrzeugs die Mengen an Rotem Thun einschließlich Nullfänge alle fünf Tage.
(4) Die Mitgliedstaaten leiten die Fangmeldungen unmittelbar nach Eingang auf elektronischem oder anderem Wege an die Kommission weiter. Die Kommission leitet diese Informationen umgehend an das Sekretariat der ICCAT weiter.
(5) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission vor dem 15. jeden Monats in computerlesbarer Form die Mengen an im Ostatlantik und im Mittelmeer gefangenem Rotem Thun mit, die im Laufe des Vormonats durch ein Fischereifahrzeug unter ihrer Flagge angelandet, umgeladen, in Tonnaren gefangen oder in Käfige eingesetzt worden sind. Die Kommission leitet diese Informationen umgehend an das Sekretariat der ICCAT weiter.
Artikel 18
Anlandungen
(1) Abweichend von Artikel 7 der Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 teilt der Kapitän eines Gemeinschaftsschiffs gemäß Artikel 12 der vorliegenden Verordnung oder sein Vertreter der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats (einschließlich des Flaggenmitgliedstaats) oder der CPC, dessen/deren Häfen oder Anlandeorte er benutzen will, mindestens vier Stunden vor der voraussichtlichen Ankunftszeit im Hafen Folgendes mit:
a)
die voraussichtliche Ankunftszeit;
b)
die geschätzte an Bord befindliche Menge an Rotem Thun;
c)
Angaben zu dem Gebiet, in dem die Fänge getätigt wurden.
(2) Im Falle einer Anlandung in einem bezeichneten Hafen eines Mitgliedstaats, der nicht der Flaggenstaat ist, übermittelt die zuständige Behörde des betreffenden Mitgliedstaats der Behörde des Flaggenstaats des Fischereifahrzeugs binnen 48 Stunden nach Ende der Anlandung einen Anlandebericht.
(3) Diese Bestimmung gilt nicht für Anlandungen durch Köderschiffe, Schleppangler oder pelagische Trawler, die im Ostatlantik auf Roten Thun gefischt haben.
Artikel 19
Umladung
(1) Abweichend von Artikel 11 der Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 sind Umladungen von Rotem Thun auf See im Ostatlantik und im Mittelmeer verboten; ausgenommen hiervon sind große Langleinenfänger, die den Thunfischfang gemäß der ICCAT-Empfehlung 2005[06] zur Aufstellung eines Programms für Umladungen bei großen Langleinenfängern (in der jeweils geänderten Fassung) betreiben.
(2) Der Kapitän des übernehmenden Fischereifahrzeugs (Fangschiff oder Verarbeitungsschiff) oder sein Vertreter teilt den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, dessen Hafen er anlaufen will, mindestens 48 Stunden vor der voraussichtlichen Ankunftszeit im Hafen Folgendes mit:
a)
die voraussichtliche Ankunftszeit;
b)
die geschätzte an Bord befindliche Menge an Rotem Thun;
c)
die geografischen Gebiete, in denen die umzuladenden Fänge von Rotem Thun getätigt wurden;
d)
den Namen des Fangschiffes, das den Roten Thun abgibt, und seine Nummer im ICCAT-Register der zum Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge;
e)
den Namen des übernehmenden Schiffes und seine Nummer im ICCAT-Register der zum Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge;
f)
die umzuladenden Mengen an Rotem Thun.
(3) Die Fangschiffe dürfen Umladungen nur vornehmen, wenn sie von ihrem Flaggenstaat eine entsprechende Genehmigung erhalten haben.
(4) Der Kapitän des Fangschiffes übermittelt seinem Flaggenstaat vor Beginn der Umladung folgende Angaben:
a)
die umzuladenden Mengen von Rotem Thun;
b)
das Datum und den Hafen der Umladung;
c)
den Namen, die Registriernummer und den Flaggenstaat des übernehmenden Schiffes und dessen Nummer im ICCAT-Register der zum Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge;
d)
das geografische Gebiet, in dem die Fänge getätigt wurden.
(5) Die zuständige Behörde des Mitgliedstaats, in dessen Hafen die Umladung stattfindet,
a)
inspiziert das übernehmende Schiff bei der Ankunft und kontrolliert die Ladung und die die Umladung betreffenden Unterlagen;
b)
übermittelt der Behörde des Flaggenstaats des Fangschiffes binnen 48 Stunden nach Ende der Umladung einen Umladebericht.
(6) Der Kapitän eines Gemeinschaftsschiffes nach Artikel 12 füllt die ICCAT-Umladeerklärung aus und übermittelt sie den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, dessen Flagge das Schiff führt. Die Erklärung ist binnen 15 Tagen nach der Umladung im Hafen nach dem Muster in Anhang III zu übermitteln.
Artikel 20
Hälterung
(1) Der Mitgliedstaat, dessen Gerichtsbarkeit der Mast- oder Aufzuchtbetrieb für Roten Thun untersteht, übermittelt innerhalb von einer Woche nach Abschluss des Einsetzens in die Käfige einen von einem Beobachter validierten Hälterungsbericht an den Mitgliedstaat oder die CPC, unter dessen bzw. deren Flagge Fischereifahrzeuge Thunfischfang betrieben haben, sowie an die Kommission. Die Kommission leitet diese Informationen umgehend an das Sekretariat der ICCAT weiter. Dieser Bericht enthält die Angaben der Hälterungserklärung gemäß Artikel 4b der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001.
(2) Befinden sich die Mast- oder Aufzuchtbetriebe auf hoher See, so gelten die Bestimmungen von Absatz 1 sinngemäß für die Mitgliedstaaten, in denen die für die Mast- oder Aufzuchtbetriebe zuständigen natürlichen oder juristischen Personen niedergelassen sind.
(3) Vor jedem Einsatz in Käfige wird der Flaggenmitgliedstaat oder die Flaggen-CPC des Fangschiffes von der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats des Mast- oder Aufzuchtbetriebs über die in Käfige eingesetzten Mengen der von Schiffen unter seiner Flagge gefangenen Fische unterrichtet.
Der Flaggenmitgliedstaat des Fangschiffes fordert die zuständige Behörde des Mitgliedstaats des Mast- oder Aufzuchtbetriebs auf, die Fänge zu beschlagnahmen und die Fische ins Meer freizusetzen, wenn er nach Empfang dieser Angaben zu dem Schluss gelangt, dass
a)
das Fischereifahrzeug, das den Angaben zufolge den Fisch gefangen hat, nicht über eine ausreichende individuelle Quote für den in die Käfige eingesetzten Roten Thun verfügte;
b)
die Menge Fisch nicht ordnungsgemäß gemeldet und bei der Berechnung einer gegebenenfalls anzuwendenden Quote nicht berücksichtigt wurde oder
c)
das Fischereifahrzeug, das den Angaben zufolge den Fisch gefangen hat, nicht für den Fang von Rotem Thun zugelassen ist.
(4) Der Kapitän eines Gemeinschaftsschiffs füllt die ICCAT-Transfererklärung nach dem Muster in Anhang III aus und übermittelt sie dem Flaggenmitgliedstaat oder der Flaggen-CPC binnen 15 Tagen nach der Übergabe an die Schleppschiffe oder nach dem Einsetzen in die Käfige. Die Transfererklärung muss den Fisch während des gesamten Transports zu den Käfigen begleiten.
Artikel 21
Tonnare
(1) Nach jeder Fangtätigkeit mit Tonnaren werden die Fänge der Tonnare registriert und die Fangmeldungen auf elektronischem oder anderem Wege binnen 48 Stunden nach Ende der Fangtätigkeit der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats übermittelt, in dem sich die Tonnare befinden.
(2) Die Mitgliedstaaten leiten die Fangmeldungen unmittelbar nach Eingang auf elektronischem Wege an die Kommission weiter. Die Kommission leitet diese Informationen umgehend an das Sekretariat der ICCAT weiter.
Artikel 22
Kontrolle im Hafen oder im Fischzuchtbetrieb
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass alle im ICCAT-Register der zum Fang von Rotem Thun zugelassenen Fischereifahrzeuge genannten Schiffe, die einen bezeichneten Hafen zur Anlandung und/oder Umladung von im Ostatlantik und im Mittelmeer gefangenem Rotem Thun anlaufen, einer Kontrolle im Hafen unterzogen werden.
(2) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sämtliche Hälterungen in den unter ihre Gerichtsbarkeit fallenden Mast- oder Aufzuchtbetrieben zu kontrollieren.
(3) Befinden sich die Mast- oder Aufzuchtbetriebe auf hoher See, so gelten die Bestimmungen von Absatz 2 sinngemäß für die Mitgliedstaaten, in denen die für die Mast- oder Aufzuchtbetriebe zuständigen natürlichen oder juristischen Personen niedergelassen sind.
Artikel 23
Gegenkontrollen
(1) Die Mitgliedstaaten überprüfen die Vorlage der Logbücher und die in den Logbüchern ihrer Fischereifahrzeuge, in der Transfer-/Umladeerklärung und in den Fangunterlagen eingetragenen relevanten Angaben unter anderem mit Hilfe von VMS-Daten.
(2) Die Mitgliedstaaten nehmen bei allen Anlandungen, Umladungen oder Hälterungen einen Dokumentenabgleich der Mengen nach Arten, die im Logbuch des Schiffs oder in der Umladeerklärung eingetragen sind, mit den in der Anlandeerklärung oder Hälterungserklärung oder sonstigen einschlägigen Unterlagen wie Rechnungen und/oder Verkaufsabrechnungen angegebenen Mengen vor.
Artikel 24
Gemeinsame internationale Inspektionsregelung der ICCAT
(1) Die gemeinsame internationale Inspektionsregelung, die die ICCAT auf ihrer vierten ordentlichen Tagung (Madrid, November 1975) angenommen hat und die in Anhang IV dieser Verordnung aufgeführt ist, gilt gemeinschaftsweit.
(2) Die Mitgliedstaaten, deren Fischereifahrzeuge im Ostatlantik und im Mittelmeer auf Roten Thun fischen dürfen, stellen Inspektoren ab und führen die Inspektionen auf See im Rahmen der Regelung durch.
(3) Die Kommission oder eine von ihr benannte Stelle kann Gemeinschaftsinspektoren für die Regelung abstellen.
(4) Die Kommission oder eine von ihr benannte Stelle koordiniert die Überwachungs- und Kontrolltätigkeiten im Namen der Gemeinschaft. Sie kann zu diesem Zweck im Benehmen mit den betreffenden Mitgliedstaaten gemeinsame Inspektionsprogramme aufstellen, die es der Gemeinschaft ermöglichen, ihren Verpflichtungen im Rahmen der Regelung nachzukommen. Die Mitgliedstaaten, deren Schiffe Bestände von Rotem Thun befischen, treffen die erforderlichen Maßnahmen, um die Durchführung dieser Programme zu erleichtern, insbesondere was das erforderliche Personal und die benötigten materiellen Mittel sowie die Einsatzzeiten und -gebiete anbelangt.
(5) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission spätestens zum 1. April jeden Jahres die Namen der Inspektoren und der Inspektionsschiffe mit, die sie im darauf folgenden Jahr für die Regelung abstellen wollen. Anhand dieser Angaben erstellt die Kommission in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten einen Plan für die Beteiligung der Gemeinschaft an der Regelung, den sie dem Sekretariat der ICCAT und den Mitgliedstaaten übermittelt.
Artikel 25
Beobachterprogramm
(1) Jeder Mitgliedstaat gewährleistet, dass auf seinen Schiffen mit einer Länge über 15 m Beobachter anwesend sind bei mindestens
a)
20 % seiner in Betrieb befindlichen Ringwadenfänger. Bei gemeinsamen Fangeinsätzen muss ein Beobachter während der Fangtätigkeit anwesend sein;
b)
20 % seiner in Betrieb befindlichen pelagischen Trawler;
c)
20 % seiner in Betrieb befindlichen Langleinenfänger;
d)
20 % seiner in Betrieb befindlichen Köderschiffe;
e)
100 % während der Ernte bei Tonnaren.
Die Aufgaben der Beobachter bestehen insbesondere darin,
a)
zu kontrollieren, ob das Schiff den Vorschriften dieser Verordnung entspricht;
b)
die Fangtätigkeiten zu registrieren und zu melden;
c)
die Fänge zu beobachten und zu schätzen und die Einträge im Logbuch zu überprüfen;
d)
Fischereifahrzeuge, die unter Verstoß gegen die Erhaltungsmaßnahmen der ICCAT fischen, aufzuspüren und zu registrieren.
Darüber hinaus führt der Beobachter wissenschaftliche Arbeiten durch, z. B. Datenerhebungen im Rahmen der Task II gemäß der ICCAT-Definition, die von der ICCAT angefordert werden, auf der Grundlage der Anweisungen des ständigen Ausschusses für Forschung und Statistik der ICCAT.
(2) Der Mitgliedstaat, dessen Gerichtsbarkeit der Mast- oder Aufzuchtbetrieb für Roten Thun untersteht, gewährleistet, dass während des Einsetzens von Rotem Thun in die Käfige und der Ernte der Fische aus dem Betrieb ständig Beobachter anwesend sind.
Die Aufgaben der Beobachter bestehen insbesondere darin,
a)
die Fischzucht zu beobachten und zu kontrollieren, ob sie den Vorschriften der Artikel 4a, 4b und 4c der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001 entspricht;
b)
den Hälterungsbericht gemäß Artikel 20 dieser Verordnung zu validieren;
c)
wissenschaftliche Arbeiten, z. B. Probenahmen, die von der ICCAT angefordert werden, auf der Grundlage der Anweisungen des ständigen Ausschusses für Forschung und Statistik der ICCAT durchzuführen.
Artikel 26
Durchsetzungsmaßnahmen
(1) Jeder Mitgliedstaat ergreift gegenüber einem Fischereifahrzeug, das seine Flagge führt, Durchsetzungsmaßnahmen, wenn gemäß seinen nationalen Rechtsvorschriften festgestellt wurde, dass dieses Schiff gegen die Artikel 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 und 19 verstößt. Die Maßnahmen können je nach Schwere des Verstoßes und gemäß den nationalen Rechtsvorschriften insbesondere Folgendes umfassen:
a)
Bußgelder;
b)
Einziehung von verbotenen Fanggeräten und Fängen;
c)
Beschlagnahme des Schiffes;
d)
Aussetzung oder Entzug der Fangerlaubnis;
e)
gegebenenfalls Kürzung oder Entzug der Fangquote.
(2) Jeder Mitgliedstaat, dessen Gerichtsbarkeit ein Fischzuchtbetrieb für Roten Thun untersteht, ergreift gegenüber dem betreffenden Fischzuchtbetrieb Durchsetzungsmaßnahmen, wenn gemäß seinen nationalen Rechtsvorschriften festgestellt wurde, dass dieser Betrieb gegen Artikel 20 und Artikel 25 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung und gegen die Artikel 4a, 4b und 4c der Verordnung (EG) Nr. 1936/2001 verstößt. Die Maßnahmen können je nach Schwere des Verstoßes und gemäß den nationalen Rechtsvorschriften insbesondere Folgendes umfassen:
a)
Bußgelder;
b)
vorübergehende oder endgültige Streichung aus dem Register der Mastbetriebe;
c)
Verbot der Hälterung oder Vermarktung von bestimmten Mengen von Rotem Thun.
Artikel 27
Marktmaßnahmen
(1) Der Gemeinschaftshandel mit sowie Anlandungen, Einfuhren, Ausfuhren, Hälterungen zu Aufzucht- oder Mastzwecken, Wiederausfuhren und Umladungen von Rotem Thun (Thunnus thynnus) aus dem Ostatlantik und dem Mittelmeer ohne genaue, vollständige und anerkannte Unterlagen gemäß dieser Verordnung sind verboten.
(2) Der Gemeinschaftshandel mit sowie Einfuhren, Anlandungen, Hälterungen zu Aufzucht- oder Mastzwecken, die Verarbeitung, Ausfuhren, Wiederausfuhren und Umladungen von Rotem Thun (Thunnus thynnus) aus dem Ostatlantik und dem Mittelmeer sind verboten, wenn der Fisch durch Fischereifahrzeuge gefangen wurde, deren Flaggenstaat über keine Fangquote verfügt, im Rahmen der ICCAT-Bewirtschaftungs- und Erhaltungsmaßnahmen Fangbeschränkungen oder Beschränkungen des Fischereiaufwands für Roten Thun aus dem Ostatlantik und dem Mittelmeer bestehen oder wenn die Fangmöglichkeiten des Flaggenstaats ausgeschöpft sind. Auf der Grundlage der Informationen des ICCAT-Sekretariats unterrichtet die Kommission alle Mitgliedstaaten, wenn eine Quote einer CPC ausgeschöpft ist.
(3) Der Gemeinschaftshandel mit Rotem Thun aus Mast- oder Aufzuchtbetrieben, die nicht der ICCAT-Empfehlung 2006[07] für die Thunfischzucht (Roter Thun) entsprechen, sowie Einfuhren, Anlandungen, die Verarbeitung und Ausfuhren von solchem Thun sind verboten.
Artikel 28
Umrechnungsfaktoren
Für die Berechnung des gerundeten Gewichtsäquivalents von verarbeitetem Rotem Thun werden die vom ständigen Ausschuss für Forschung und Statistik der ICCAT festgelegten Umrechnungsfaktoren angewandt.
Artikel 29
Finanzierung
Für die Zwecke von Artikel 21 Buchstabe a Ziffer i der Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 vom 27. Juli 2006 über den Europäischen Fischereifonds (9) ist der mehrjährige Wiederauffüllungsplan für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer bis zum 31. Dezember 2014 als Wiederauffüllungsplan im Sinne des Artikels 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 zu betrachten.
KAPITEL V
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 30
Änderung der Verordnung (EG) Nr. 520/2007
Die Verordnung (EG) Nr. 520/2007 wird wie folgt geändert:
1.
Die Artikel 6 und 11 werden gestrichen.
2.
In Anhang IV wird der Eintrag über Roten Thun gestrichen.
Artikel 31
Inkrafttreten und Anwendung
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. Januar 2008.
Artikel 29 gilt jedoch ab dem 13. Juni 2007.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 17. Dezember 2007.
REGULAMENTUL (CE) NR. 1559/2007 AL CONSILIULUI
din 17 decembrie 2007
de stabilire a unui plan multianual de redresare pentru tonul roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 520/2007
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
întrucât:
(1)
De la 14 noiembrie 1997 Comunitatea este parte contractantă a Convenției internaționale pentru conservarea tonului din Oceanul Atlantic (2).
(2)
La reuniunea anuală din noiembrie 2006, Comisia internațională pentru conservarea tonului din Oceanul Atlantic (CICTA) a adoptat Recomandarea 2006[05] pentru instituirea unui plan de redresare pe o perioadă de 15 ani pentru tonul roșu din Atlanticul de Est și din Marea Mediterană.
(3)
Pentru reconstituirea rezervelor, planul de redresare al CICTA prevede reducerea treptată a nivelului capturii totale admisibile (TAC) din 2007 până în 2010, restricții pentru pescuit în anumite zone și perioade, stabilirea unei noi dimensiuni minime pentru tonul roșu, măsuri privind activitățile de pescuit sportiv și de agrement, precum și măsuri de control, precum și punerea în aplicare a programului de inspecție comună internațională adoptat de CICTA pentru a asigura eficiența planului de redresare.
(4)
În scopul respectării obligațiilor internaționale ca urmare a recomandării CICTA, planul de redresare al CICTA pentru tonul roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană a fost pus în aplicare, în mod provizoriu, prin Regulamentul (CE) nr. 643/2007 al Consiliului din 11 iunie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 41/2007, în ceea ce privește planul de redresare pentru tonul roșu recomandat de Comisia internațională pentru conservarea tonului din Oceanul Atlantic (3), până la adoptarea unui regulament al Consiliului de punere în aplicare a unor măsuri multianuale de reconstituire a stocului de ton roșu în 2007.
(5)
În consecință, este necesară punerea în aplicare a planului de redresare CICTA cu titlu permanent prin intermediul unui regulament al Consiliului de stabilire a unui plan de redresare, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (4), care se va aplica de la 1 ianuarie 2008.
(6)
În prezent, unele măsuri tehnice adoptate de CICTA pentru tonul roșu au fost integrate în legislația comunitară prin Regulamentul (CE) nr. 520/2007 al Consiliului din 7 mai 2007 de stabilire a anumitor măsuri tehnice pentru conservarea anumitor stocuri de pești mari migratori (5).
(7)
În scopul finanțării, până la 31 decembrie 2014, a măsurilor luate în vederea punerii în aplicare a planului de redresare CICTA adoptat în temeiul prezentului regulament, aceste măsuri, precum și cele adoptate temporar în temeiul Regulamentului (CE) nr. 643/2007, ar trebui considerate a fi un plan de redresare în înțelesul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 începând cu data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 643/2007.
(8)
Adoptarea noilor măsuri tehnice ale CICTA pentru tonul roșu și actualizarea celor în vigoare de la adoptarea regulamentului menționat anterior necesită eliminarea unor dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 520/2007 și înlocuirea acestora cu prezentul regulament,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
Prezentul regulament stabilește norme generale pentru aplicarea de către Comunitate a unui plan multianual de redresare pentru tonul roșu (Thunnus thynnus) recomandat de Comisia internațională pentru conservarea tonului din Oceanul Atlantic (CICTA). Prezentul regulament se aplică tonului roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană.
Obiectivul planului de redresare vizează obținerea unei biomase corespunzătoare producției maxime durabile (Bmsy) cu o probabilitate mai mare de 50 %.
Articolul 2
Definiții
În înțelesul prezentului regulament:
(a)
„PCC” înseamnă părțile contractante ale Convenției internaționale pentru conservarea tonului din Oceanul Atlantic și părți, entități sau entități de pescuit necontractante cooperante;
(b)
„navă de pescuit” înseamnă orice navă folosită sau destinată utilizării în scopul exploatării comerciale a resurselor de ton, inclusiv navele de prelucrare a peștelui, navele de transport, remorcherele și navele implicate în operațiuni de transbordare;
(c)
„operațiuni comune de pescuit” înseamnă orice operațiuni desfășurate între două sau mai multe nave aflate sub pavilionul diferitelor părți contractante sau al diferitelor statelor membre în care captura unei nave este atribuită, în totalitate sau în parte, uneia sau mai multor altor nave;
(d)
„activități de transfer” înseamnă orice operațiune de transfer de ton roșu:
(i)
de pe nava de pescuit în ferma de îngrășare a tonului roșu, inclusiv transferul peștilor morți sau scăpați în timpul transportului;
(ii)
dintr-o fermă piscicolă de ton roșu sau dintr-o plasă pentru ton pe o navă de prelucrare sau de transport sau la țărm;
(e)
„plasă pentru ton” înseamnă un echipament fix ancorat de fund, care conține, de obicei, o plasă de ghidaj care conduce peștele spre împrejmuire;
(f)
„plasarea în cuști” se referă la faptul că tonul roșu viu nu este adus la bord, incluzând atât îngrășarea, cât și creșterea acestuia;
(g)
„îngrășare” înseamnă plasarea tonului roșu în cuști pentru o scurtă perioadă de timp (de obicei două-șase luni), vizând îndeosebi creșterea conținutului său de grăsimi;
(h)
„piscicultură” înseamnă plasarea tonului roșu în cuști pentru o perioadă mai mare de un an, vizând creșterea biomasei totale;
(i)
„transbordare” înseamnă descărcarea cantității totale sau a unei cantități oarecare de ton roșu de pe o navă de pescuit pe o altă navă de pescuit;
(j)
„navă de prelucrare” înseamnă o navă la bordul căreia produsele pescărești sunt supuse unuia sau mai multora dintre următoarele procese de prelucrare, înainte de ambalare: filetare sau tranșare, congelare și/sau transformare;
(k)
„pescuitul sportiv” înseamnă pescuitul necomercial practicat de pescarii care aderă la o organizație sportivă națională sau care dețin un permis național pentru pescuitul sportiv;
(l)
„pescuit de agrement” înseamnă pescuitul necomercial practicat de pescarii care nu aderă la o organizație sportivă națională sau nu dețin un permis pentru pescuitul sportiv;
(m)
„sarcina II” înseamnă sarcina II astfel cum este definită de către CICTA în „Manualul operațiunilor pentru statisticile și eșantionările tonului și a speciilor asemănătoare din Oceanul Atlantic” (ediția a treia, CICTA, 1990).
(n)
„navă de transport” înseamnă o navă care primește la bord indivizi sălbatici din specia respectivă și îi transportă la fermele de îngrășare sau creștere.
CAPITOLUL II
POSIBILITĂȚI DE PESCUIT
Articolul 3
Capturi totale admisibile (TAC)
TAC-urile pentru stocurile de ton roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană, stabilite de CICTA pentru părțile contractante, sunt după cum urmează:
-
în 2008: 28 500 tone;
-
în 2009: 27 500 tone;
-
în 2010: 25 500 tone.
Cu toate acestea, atunci când în cadrul CICTA sunt convenite noi niveluri TAC, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, ajustează în consecință TAC-urile prevăzute la primul paragraf.
Articolul 4
(1) Fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru a se asigura că eforturile de pescuit ale navelor și plaselor sale sunt proporționale cu posibilitățile de pescuit vizând tonul roșu disponibil pentru respectivul stat membru în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană.
(2) Fiecare stat membru elaborează un plan anual de pescuit pentru navele și plasele de pescuit ton roșu din Oceanul Atlantic de Est și Marea Mediterană. Statele membre a căror cota de ton roșu reprezintă mai puțin de 5 % din cota comunitară pot adopta o metodă specifică pentru a gestiona cotele lor în cadrul planului de pescuit; în acest caz, nu se aplică dispozițiile alineatului (3).
(3) Planul anual de pescuit identifică:
(a)
printre altele, navele mai lungi de 24 de metri prevăzute în lista menționată la articolul 12 și cotele individuale alocate acestora;
(b)
în cazul navelor mai mici de 24 de metri și al plaselor, cel puțin cota alocată organizațiilor de producători sau grupurilor de nave care folosesc unelte similare de pescuit.
(4) Planul anual de pescuit se transmite Comisiei până la de data de 31 ianuarie a fiecărui an. Orice modificare ulterioară a planului anual de pescuit sau a metodei specifice de gestionare a cotelor acestora se transmite Comisiei cu cel puțin 10 de zile înainte de exercitarea activității corespunzătoare acestei modificări.
(5) Statul membru de pavilion ia măsuri în conformitate cu prezentul alineat în cazul în care o navă aflată sub steagul său:
(a)
nu și-a respectat obligația de raportare menționată la articolul 17 alineatul (3);
(b)
a săvârșit oricare dintre infracțiunile menționate la articolul 26.
Statul membru de pavilion se asigură de efectuarea inspecției fizice sub autoritatea sa în porturile sale sau de către o altă persoană desemnată de către statul membru de pavilion în cazul în care nava nu este într-un port comunitar.
Statul membru de pavilion poate solicita navei să se îndrepte imediat către un port indicat de acesta în cazul în care cota individuală este considerată a fi epuizată.
(6) Până la 31 ianuarie, statele membre raportează Comisiei punerea în aplicare a planurilor anuale de pescuit pentru anul precedent. Aceste rapoarte cuprind:
(a)
numărul de nave angajate efectiv în activitățile de pescuit ton roșu în Oceanul Atlantic de Est și Marea Mediterană;
(b)
capturile fiecărei nave; și
(c)
numărul total de zile în care a pescuit fiecare navă în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană.
(7) Acordurile comerciale private între resortisanții unui stat membru și o PCC, în scopul utilizării unei nave de pescuit sub pavilionul statului membru respectiv pentru pescuitul în cadrul cotei de ton a unei PCC, se încheie numai cu acordul statului membru în cauză, care informează Comisia în acest sens, și cu acordul Comisiei CICTA.
(8) Până la data de 1 martie a fiecărui an, statele membre transmit Comisiei informații privind orice acorduri comerciale private între resortisanții statului membru respectiv și o PCC.
(9) Informațiile menționate la alineatul (8) conțin următoarele elemente:
(a)
lista tuturor navelor de pescuit aflate sub pavilionul statului membru respectiv autorizate să pescuiască activ tonul roșu, în temeiul unor acorduri comerciale private;
(b)
numărul intern al navei, astfel cum este definit în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 26/2004 al Comisiei din 30 decembrie 2003 privind registrul flotei de pescuit comunitare (6);
(c)
durata acordurilor comerciale private;
(d)
aprobarea acordului privat de către statul membru;
(e)
numele PCC vizate.
(10) Comisia transmite de îndată informațiile menționate la alineatul (9) Secretariatului executiv al CICTA.
(11) Comisia se asigură că procentul din cota unei PCC pentru ton roșu, care poate fi utilizat pentru navlosirea navelor de pescuit comunitare, în conformitate cu articolul 8b din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001 al Consiliului (7), nu depășește 60 %, 40 % și, respectiv, 20 % din cota totală în 2007, 2008 și, respectiv, 2009.
(12) Navlosirea navelor de pescuit comunitare pentru pescuitul tonului roșu în Oceanul Atlantic de Est și Marea Mediterană se interzice în 2010 și în anii care urmează.
(13) Fiecare stat membru se asigură că numărul navelor sale navlosite pentru pescuitul tonului roșu și durata navlosirii sunt proporționale cu cota alocată statului navlositor.
CAPITOLUL III
MĂSURI TEHNICE
Articolul 5
Perioade de interdicție a pescuitului
(1) În perioada cuprinsă între 1 iunie și 31 decembrie, se interzice pescuitul tonului roșu în Atlanticul de Est și în Marea Mediterană de către nave de pescuit pelagice de mari dimensiuni, cu paragate, de peste 24 m, cu excepția zonei delimitate la vest de meridianul 10°V și la nord de paralela 42°N.
(2) În perioada cuprinsă între 1 iulie și 31 decembrie, se interzice pescuitul tonului roșu cu plasă lungă în Atlanticul de Est și în Marea Mediterană.
(3) În perioada cuprinsă între 15 noiembrie și 15 mai, se interzice pescuitul tonului roșu de către nave de pescuit cu platformă și paragate în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană.
(4) În perioada cuprinsă între 15 noiembrie și 15 mai, se interzice pescuitul tonului roșu cu traule pelagice în Oceanul Atlantic de Est.
Articolul 6
Utilizarea avioanelor
Se interzice utilizarea avioanelor sau a elicopterelor pentru căutarea tonului roșu în zona de aplicare a convenției.
Articolul 7
Dimensiunile minime
(1) Dimensiunea minimă a tonului roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană este de 30 kg sau 115 cm.
(2) Prin derogare de la alineatul (1) și fără a aduce atingere articolului 9, se aplică o dimensiune minimă de 8 kg sau 75 cm pentru tonul roșu (Thunnus thynnus) pentru următoarele categorii:
(a)
ton roșu capturat în Atlanticul de Est de către nave de pescuit cu platformă și paragate, nave de pescuit cu undițe tractate și traule pelagice;
(b)
ton roșu capturat în Marea Adriatică în scopul creșterii.
(3) În înțelesul alineatului (2) litera (a), Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, stabilește numărul maxim de nave de pescuit cu platformă și paragate și de nave de pescuit cu undițe tractate autorizate pentru pescuitul tonului roșu, precum și de traule pelagice autorizate pentru pescuitul tonului roșu ca și captură accidentală. Numărul de nave de pescuit cu platformă și paragate și de nave de pescuit cu undițe tractate se stabilește la numărul navelor comunitare care participă la pescuitul dirijat de ton roșu în 2006. Numărul de traule pelagice se stabilește la numărul navelor comunitare autorizate să pescuiască ton roșu sub formă de captură accidentală în 2006.
(4) În înțelesul alineatului (2) litera (a), Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, distribuie între statele membre numărul de nave prevăzute în conformitate cu alineatul (3).
(5) În sensul alineatului (2) litera (a), cel mult 10 % din cota de ton roșu, între 8 kg sau 75 cm și 30 kg sau 115 cm, a Comunității se alocă între navele autorizate menționate la alineatele (3) și (4), până la cel mult 200 tone de ton roșu, ale cărui exemplare cântăresc cel puțin 6,4 kg sau au o dimensiune de cel puțin 70 cm, capturate de navele de pescuit cu platformă și paragate având o lungime totală de cel mult 17 m. Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, decide alocarea cotei comunitare între statele membre.
(6) Potrivit acestui alineat, cel mult 2 % din cota comunitară de ton roșu între 8 și 30 kg poate fi alocat pescuitului de coastă artizanal de pește proaspăt din Oceanul Atlantic de Est. Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, decide alocarea cotei comunitare între statele membre.
(7) Condițiile specifice suplimentare pentru tonul roșu capturat în Oceanul Atlantic de Est de către nave de pescuit cu platforme și paragate, nave de pescuit cu undițe tractate și traule pelagice sunt stabilite în anexa I.
Articolul 8
Planul de eșantionare pentru tonul roșu
(1) Fiecare stat membru stabilește un program de eșantionare pentru estimarea numărului pentru fiecare dimensiune pentru tonul roșu capturat.
(2) Eșantionarea în cuști în funcție de dimensiuni se realizează pe baza unui eșantion de 100 de specimene la 100 de tone de pește viu sau a unui eșantion de 10 % din numărul total de pești dintr-o cușcă. Eșantionul de dimensiune, în funcție de lungime și greutate, se prelevează în timpul recoltării la ferma piscicolă și pe peștii morți în timpul transportului, în conformitate cu metoda adoptată de CICTA pentru comunicarea datelor în cadrul sarcinii II.
(3) Pentru peștii aflați în crescătorie timp de peste un an se dezvoltă metode și tipuri de eșantionări suplimentare.
(4) Eșantionarea se efectuează în timpul unei recolte alese aleatoriu și trebuie să acopere toate cuștile. Datele pentru eșantionarea efectuată în fiecare an se transmit Comisiei până la data de 31 mai a anului următor.
Articolul 9
Capturile accidentale
(1) O captură accidentală de maximum 8 % din cantitatea de ton roșu, care cântărește între 10 și 30 kg, este autorizată pentru toate navele de pescuit, implicate sau nu în pescuitul activ al tonului roșu, fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (2).
(2) Procentajul menționat la alineatul (1) se calculează fie pe baza capturii accidentale totale exprimate în număr de pești la fiecare debarcare a capturilor totale de ton roșu de pe aceste nave sau pe baza echivalentului în greutate a procentajului.
(3) Captura accidentală se deduce din cota aplicată statului membru de pavilion. Se interzice aruncarea peștilor morți din captura accidentală menționată la alineatul (1), atunci când pescuitul tonului roșu este deschis, aceștia fiind deduși din cota statului membru de pavilion.
(4) Articolele 14 și 18 alineatul (1) se aplică în cazul debarcărilor capturilor accidentale de ton roșu.
Articolul 10
Pescuitul de agrement
(1) În cadrul pescuitului de agrement se interzice capturarea, păstrarea la bord, transbordarea și debarcarea unei cantități de ton roșu ce depășește un exemplar din această specie la fiecare ieșire în larg.
(2) Se interzice comercializarea tonului roșu capturat în timpul pescuitului de agrement, cu excepția utilizării în scopuri caritabile.
(3) Fiecare stat membru înregistrează datele privind capturile efectuate prin pescuit de agrement și transmite aceste informații Comisiei. Comisia transmite respectivele informații Comitetului permanent pentru cercetare și statistică al CICTA.
(4) Fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru a asigura, pe cât posibil, eliberarea tonului roșu capturat viu și, în special, a puietului, în cadrul pescuitului de agrement.
Articolul 11
Pescuitul sportiv
(1) Fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru reglementarea pescuitului sportiv, în special prin autorizații de pescuit.
(2) Se interzice comercializarea tonului roșu capturat în urma competițiilor de pescuit sportiv, cu excepția utilizării în scopuri caritabile.
(3) Fiecare stat membru înregistrează datele privind capturile efectuate prin pescuitul sportiv și transmite aceste informații Comisiei. Comisia transmite respectivele informații Comitetului permanent pentru cercetare și statistică al CICTA.
(4) Fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru a asigura, pe cât posibil, eliberarea tonului roșu capturat viu, în special a puietului, în cadrul pescuitului sportiv.
CAPITOLUL IV
MĂSURI DE CONTROL
Articolul 12
Înregistrarea navelor autorizate pentru pescuitul activ al tonului roșu
(1) Până la 31 ianuarie 2008, fiecare stat membru transmite Comisiei, pe cale electronică, o listă cu toate navele aflate sub pavilionul său care sunt autorizate să pescuiască activ ton roșu în Oceanului Atlantic de Est și în Marea Mediterană, prin emiterea unui permis special de pescuit.
(2) Comisia comunică această informație Secretariatului executiv al CICTA, astfel încât navele respective să fie înscrise în registrul CICTA de nave autorizate pentru pescuitul tonului roșu.
(3) Navele de pescuit comunitare aflate sub incidența prezentului articol, care nu sunt înscrise în registrul CICTA, nu au dreptul de a pescui, de a păstra la bord, de a transborda, transporta, transfera sau debarca ton roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană.
(4) Normele privind licențele de pescuit, prevăzute la articolul 8a alineatele (2), (4), (6), (7) și (8) din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001, se aplică mutatis mutandis.
Articolul 13
Înregistrarea plaselor autorizate pentru pescuitul tonului roșu
(1) Până la 31 ianuarie 2008, fiecare stat membru transmite Comisiei, pe cale electronică, o listă cu plasele sale autorizate pentru pescuitul tonului roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană prin emiterea unui permis special de pescuit. Lista include numele plaselor și numărul atribuit în registru.
(2) Comisia transmite lista Secretariatului executiv al CICTA, astfel încât aceste plase destinate pescuitului de ton să fie înscrise în registrul CICTA de plase autorizate pentru pescuitul tonului roșu.
(3) Plasele comunitare pentru pescuitul tonului care nu sunt înscrise în registrul CICTA nu au dreptul de a pescui, de a păstra la bord, de a transborda, transporta, transfera sau debarca ton roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană.
(4) Articolul 8a alineatele (2), (4), (6), (7) și (8) din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001 se aplică mutatis mutandis.
Articolul 14
Porturi desemnate
(1) Statele membre desemnează un loc pentru debarcare sau un loc apropiat de țărm (porturi desemnate) unde sunt permise operațiunile de debarcare sau de transbordare a tonului roșu.
(2) Statele membre transmit Comisiei, până la data de 1 aprilie a fiecărui an, lista de porturi desemnate. Comisia transmite aceste informații Secretariatului executiv al CICTA înainte de data de 15 aprilie a fiecărui an. Orice modificare ulterioară a listei este notificată Comisiei în vederea comunicării către Secretariatul executiv al CICTA, în termen de cel puțin 15 zile înainte de intrarea în vigoare a modificării.
(3) Se interzice debarcarea și/sau transbordarea de pe navele menționate la articolul l2 a oricărei cantități de ton roșu pescuit în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană în orice alte locuri decât în porturile desemnate de PCC și de statele membre în conformitate cu alineatele (1) și (2).
(4) Prezenta dispoziție se aplică operațiunilor de debarcare sau transbordare a tonului roșu capturat în Oceanul Atlantic de Est de nave de pescuit cu platformă și paragate, nave de pescuit cu undițe tractate și traule pelagice, în conformitate cu condițiile specifice stabilite în anexa I.
Articolul 15
Cerințele de înregistrare
(1) Suplimentar respectării articolelor 6 și 8 din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului (8), comandantul unei nave de pescuit comunitare, menționate la articolul 12, înscrie în jurnalul de bord, acolo unde este necesar, informațiile cuprinse în anexa II.
(2) Comandantul unei nave comunitare, menționate la articolul 12, care este implicată într-o operațiune comună de pescuit, înregistrează în jurnalul de bord următoarele informații suplimentare:
(a)
în cazul în care captura este îmbarcată sau transferată în cuști:
-
data și ora capturii efectuate în cadrul unei operațiuni comune de pescuit;
-
coordonatele geografice (longitudine/latitudine) ale capturii efectuate în cadrul unei operațiuni comune de pescuit;
-
cantitatea capturilor de ton roșu îmbarcate sau transferate în cuști;
-
numele și indicativul de apel radio internațional al navei de pescuit;
(b)
pentru navele care sunt implicate în operațiuni comune de pescuit, dar nu sunt implicate în transferul de pește:
-
data și ora operațiunii comune de pescuit;
-
coordonatele geografice (longitudine/latitudine) ale operațiunii comune de pescuit;
-
notificarea faptului că nicio captură nu a fost îmbarcată sau transferată în cuști de către respectiva navă;
-
numele și indicativul (indicativele) de apel radio internațional al(e) navei (navelor) de pescuit.
(3) În cazul în care o navă de pescuit implicată într-o operațiune comună de pescuit declară cantitatea de ton roșu capturat cu uneltele sale de pescuit, comandantul indică, pentru fiecare captură, nava (navele) pentru care a fost efectuată, precum și statul (statele) de pavilion în funcție de a cărui (căror) cotă trebuie calculate capturile.
Articolul 16
Operațiunile comune de pescuit
(1) Orice operațiune comună de pescuit pentru tonul roșu care implică nave aflate sub pavilionul unuia sau al mai multor state membre este autorizată numai cu acordul statului membru sau al statelor membre de pavilion în cauză.
(2) La data depunerii cererii de autorizare, fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru a obține de la navele sale de pescuit implicate în operațiuni comune de pescuit informații detaliate privind durata operațiunii comune, identitatea operatorilor implicați și cheia alocării între nave a capturilor în cauză.
(3) Fiecare stat membru comunică Comisiei informațiile menționate la alineatul (2). Comisia transmite imediat aceste informații Secretariatului CICTA.
Articolul 17
Rapoarte de captură
(1) Comandantul unei nave de pescuit menționate la articolul 12 trimite autorităților competente din statul lor membru de pavilion un „raport de captură”, în care declară cantitățile de ton roșu capturate de nava sa, inclusiv capturile zero.
(2) Raportul de captură este transmis pentru prima dată în termen de zece zile de la intrarea în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană sau după începerea operațiunii de ieșire în larg în vederea pescuitului. În cazul operațiunilor comune, comandantul navei de pescuit indică, pentru fiecare captură, nava sau navele pentru care capturile sunt calculate în funcție de cota statului (statelor) de pavilion.
(3) De la data de 1 iunie a fiecărui an, comandantul unei nave de pescuit transmite raportul de captură privind cantitatea de ton roșu, inclusiv capturile zero, la un interval de cinci zile.
(4) La primirea acestui raport, fiecare stat membru transmite rapoartele de captură Comisiei, prin mijloace electronice sau alte mijloace. Comisia transmite imediat aceste informații Secretariatului CICTA.
(5) Statele membre informează Comisia, în formă informatizată, până la data de 15 a fiecărei luni, asupra cantităților de ton roșu capturate în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană, care au fost debarcate, transbordate, capturate sau plasate în cuști de către navele aflate sub pavilionul lor în perioada lunii precedente. Comisia transmite imediat aceste informații Secretariatului CICTA.
Articolul 18
Debarcările
(1) Prin derogare de la articolul 7 din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93, comandantul unei nave comunitare, menționate la articolul l2 din prezentul regulament, sau reprezentantul acestuia comunică următoarele informații autorității competente a statului membru (inclusiv statului membru de pavilion) sau a PCC ale cărei porturi sau facilități de debarcare intenționează să le utilizeze, cu cel puțin patru ore înainte de ora estimată de sosire în port:
(a)
ora de sosire estimată;
(b)
cantitatea de ton roșu estimată aflată la bord;
(c)
informații privind zona geografică unde au fost efectuate capturile.
(2) În cazul debarcării într-un port desemnat al unui stat membru altul decât statul membru de pavilion, autoritatea competentă a respectivului stat membru procedează la trimiterea unui raport de debarcare autorității de pavilion a navei, în termen de 48 de ore de la finalizarea operațiunii de debarcare.
(3) Prezenta dispoziție nu se aplică operațiunilor de debarcare a tonului roșu capturat în Oceanul Atlantic de Est de nave de pescuit cu platformă și paragate, nave de pescuit cu undițe tractate și traule pelagice.
Articolul 19
Transbordare
(1) Prin derogare de la articolul 11 din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93, se interzice transbordarea pe mare a tonului roșu în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană, cu excepția navelor de pescuit de mari dimensiuni cu paragate, care operează în conformitate cu recomandarea CICTA intitulată Recomandarea 2005[06] privind instituirea unui program de transbordare pentru navele de pescuit de mari dimensiuni cu paragate pentru pescuitul tonului, cu modificările ulterioare.
(2) Înainte de intrarea în orice port, comandantul navei receptoare (navă de pescuit sau navă de prelucrare) sau reprezentantul acestuia furnizează următoarele date autorităților competente ale statului membru al cărui port intenționează să-l utilizeze, cu cel puțin 48 de ore înainte de ora de sosire estimată:
(a)
ora de sosire estimată;
(b)
cantitatea de ton roșu estimată aflată la bord;
(c)
informații privind zonele geografice unde au fost efectuate capturile de ton roșu care urmează să fie transbordate;
(d)
numele navei de pescuit care livrează tonul roșu și numărul acesteia din registrul CICTA de nave autorizate pentru pescuitul tonului roșu;
(e)
numele navei receptoare, numărul acesteia din registrul CICTA de nave autorizate pentru pescuitul tonului roșu;
(f)
tonajul tonului roșu care urmează să fie transbordat.
(3) Nu se autorizează transbordarea de către navele de pescuit dacă acestea nu au obținut o autorizație prealabilă de la statul de pavilion.
(4) Comandantul navei de pescuit informează, înainte să înceapă transbordarea, statul său de pavilion cu privire la următoarele:
(a)
cantitățile de ton roșu care urmează să fie transbordate;
(b)
data și portul în care s-a efectuat transbordarea;
(c)
numele, numărul de înregistrare și pavilionul navei receptoare, precum și numărul acesteia din registrul CICTA de nave autorizate pentru pescuitul tonului roșu;
(d)
zona geografică a capturilor de ton.
(5) Autoritatea competentă a statului membru în al cărui port se desfășoară transbordarea întreprinde următoarele:
(a)
inspectează nava receptoare la sosire și verifică încărcătura și documentele privind operațiunea de transbordare;
(b)
transmite raportul de transbordare către autoritatea statului de pavilion al navei de pescuit în termen de 48 de ore de la finalizarea operațiunii de transbordare.
(6) Comandantul unei nave comunitare menționate la articolul 12 completează și transmite declarația de transbordare CICTA autorităților competente ale statului membru al cărui pavilion îl arborează nava. Declarația este transmisă în termen de maximum 15 zile de la data efectuării operațiunii de transbordare în port în conformitate cu formularul prevăzut în anexa III.
Articolul 20
Operațiunile de plasare în cuști
(1) Statul membru sub jurisdicția căruia se află ferma piscicolă pentru îngrășarea sau creșterea tonului roșu trimite, în termen de o săptămână de la finalizarea operațiunii de plasare în cuști, un raport privind plasarea în cuști, validat de un observator, statului membru sau părții contractante la convenție ale căror nave au pescuit tonul, precum și Comisiei. Comisia transmite imediat aceste informații Secretariatului CICTA. Acest raport conține informațiile cuprinse în declarația de plasare în cuști, astfel cum se menționează la articolul 4b din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001.
(2) În cazul în care fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere sunt situate în marea liberă, alineatul (1) se aplică mutatis mutandis statelor membre în care sunt stabilite persoanele fizice sau juridice care răspund de fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere.
(3) Înaintea efectuării oricărui transfer în cușcă, statul membru de pavilion sau PCC de pavilion al (a) navei de pescuit este informat(ă) de către autoritatea competentă a statului membru aferent fermei piscicole pentru îngrășare sau creștere cu privire la transferul cantităților capturate de către navele de pescuit aflate sub pavilionul statului respectiv.
Statul membru de pavilion al navei de pescuit solicită autorității competente a statului membru aferent fermei piscicole pentru îngrășare și creștere să procedeze la confiscarea capturilor și la eliberarea peștelui în mare, dacă aceasta consideră, la primirea informațiilor în cauză, că:
(a)
nava de pescuit declarată a fi capturat peștele nu dispune de o cotă individuală suficientă pentru tonul roșu plasat în cuști;
(b)
cantitatea de pește nu a fost raportată în mod corespunzător și nu a fost luată în considerare pentru calcularea unei cote aplicabile; sau
(c)
nava de pescuit declarată a fi capturat peștele nu este autorizată pentru pescuitul tonului roșu.
(4) Comandantul unei nave de pescuit comunitare completează și transmite statului membru de pavilion sau PCC de pavilion declarația de transfer CICTA în termen de maximum 15 zile de la data transferului în remorchere sau în cuști, în conformitate cu formularul prevăzut în anexa III. Declarația de transfer însoțește peștele transferat în timpul transportului în cuști.
Articolul 21
Plase pentru ton
(1) Capturile cu plase sunt înregistrate după fiecare operațiune de pescuit cu plase pentru ton, iar raportul de captură este trimis, prin mijloace electronice sau prin alte mijloace, autorității competente din statul membru în care sunt situate plasele pentru ton, în termen de 48 de ore de la finalizarea fiecărei operațiuni de pescuit.
(2) La primirea acestuia, fiecare stat membru transmite Comisiei raportul de captură prin mijloace electronice. Comisia transmite imediat aceste informații Secretariatului CICTA.
Articolul 22
Controlul în port sau în ferma piscicolă
(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că toate navele menționate în registrul CICTA de nave autorizate pentru pescuitul tonului roșu care intră într-un port desemnat pentru debarcare și/sau pentru transbordarea tonului roșu capturat în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană sunt supuse unui control în port.
(2) Statele membre iau măsurile necesare pentru a controla fiecare operațiune de plasare în cuști în fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere care se află sub jurisdicția lor.
(3) În cazul în care fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere sunt situate în marea liberă, dispozițiile alineatului (2) se aplică mutatis mutandis statelor membre în care sunt stabilite persoanele fizice sau juridice care răspund de fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere.
Articolul 23
Controale încrucișate
(1) Statele membre verifică, inclusiv prin folosirea datelor VMS (sistemul de monitorizare a navelor), prezentarea jurnalelor de bord și a informațiilor relevante înregistrate în jurnalele de bord ale navelor, în documentele de transfer/transbordare și în documentele privind capturile.
(2) Statele membre procedează la verificări încrucișate administrative ale tuturor operațiunilor de debarcare, transbordare sau de plasare în cuști, între cantitățile din fiecare specie consemnate în jurnalul de bord al navei sau cantitățile pentru fiecare specie consemnate în declarația de transbordare și cantitățile consemnate în declarația de debarcare sau în declarația de plasare în cuști, și orice alt document relevant, precum factura și/sau notele de vânzare.
Articolul 24
Programul CICTA de inspecție comună internațională
(1) Programul CICTA de inspecție comună internațională adoptat de CICTA la a patra reuniune ordinară (Madrid, noiembrie 1975), al cărui text este reprodus în anexa IV la prezentul regulament, se aplică în Comunitate.
(2) Statele membre ale căror nave de pescuit sunt autorizate pentru pescuitul tonului roșu în Oceanul Atlantic de Est și în Marea Mediterană desemnează inspectori și asigură desfășurarea inspecțiilor pe mare în temeiul programului menționat.
(3) Comisia sau un organism desemnat de către aceasta poate numi inspectori comunitari pentru program.
(4) Comisia sau un organism desemnat de către aceasta coordonează activitățile de supraveghere și de inspecție pentru Comunitate. În acest sens, Comisia poate elabora, în acord cu statele membre implicate, programe comune de inspecție prin care Comunitatea să-și îndeplinească obligațiile atribuite în temeiul programului. Statele membre ale căror nave sunt implicate în pescuitul tonului roșu adoptă măsurile necesare pentru a facilita punerea în aplicare a acestor programe, în special în ceea ce privește resursele umane și materiale solicitate, precum și perioadele și zonele în care se intenționează desfășurarea acestora.
(5) Statele membre comunică Comisiei, până la data de 1 aprilie a fiecărui an, numele inspectorilor și ale navelor de inspecție pe care intenționează să le desemneze în cadrul programului pentru anul care urmează. Pe baza acestor informații, Comisia elaborează, în colaborare cu statele membre, un plan preliminar pentru participarea Comunității în cadrul programului în fiecare an, plan pe care îl trimite Secretariatului CICTA și statelor membre.
Articolul 25
Programul observatorilor
(1) Fiecare stat membru asigură prezența observatorilor pe navele sale de pescuit de peste 15 m lungime pentru cel puțin:
(a)
20 % din navele active cu plase lungi. În cazul operațiunilor comune de pescuit, un observator este prezent în timpul operațiunii de pescuit;
(b)
20 % din traulele pelagice active;
(c)
20 % din navele de pescuit active cu paragate;
(d)
20 % din navele active cu platformă și paragate;
(e)
100 % în timpul procesului de recoltare pentru plasele pentru ton.
Sarcinile observatorului vizează, în special:
(a)
monitorizarea respectării de către navă a prezentului regulament;
(b)
înregistrarea și raportarea activității de pescuit;
(c)
observarea și estimarea capturilor și verificarea datelor consemnate în jurnalul de bord;
(d)
observarea și consemnarea navelor care practică un pescuit incompatibil cu măsurile de conservare ale CICTA.
De asemenea, observatorul desfășoară activități științifice, precum colectarea de date referitoare la sarcina II astfel cum este definită de către CICTA, atunci când CICTA solicită acest lucru, pe baza instrucțiunilor Comitetului permanent pentru cercetare și statistică al CICTA.
(2) Fiecare stat membru sub jurisdicția căruia se află ferma piscicolă pentru îngrășarea sau creșterea tonului roșu asigură prezența unui observator în timpul oricărui transfer de ton roșu în cuști și al recoltării acestuia din ferma piscicolă.
Sarcinile observatorului vizează, în special:
(a)
observarea și monitorizarea conformității operațiunilor desfășurate în ferma piscicolă cu articolele 4a, 4b și 4c din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001;
(b)
validarea raportului de plasare în cuști prevăzut la articolul 20 din prezentul regulament;
(c)
desfășurarea unor activități științifice, precum colectarea mostrelor, la solicitarea CICTA, pe baza instrucțiunilor Comitetului permanent pentru cercetare și statistică al CICTA.
Articolul 26
Executarea
(1) Statele membre iau măsurile de executare cu privire la o navă de pescuit care arborează pavilionul lor, în cazul în care s-a stabilit, în conformitate cu legislația acestora, că această navă nu respectă dispozițiile articolelor 5, 7, 14, 15, 16, 17, 19. În funcție de gravitatea infracțiunii și în conformitate cu dispozițiile aplicabile ale legislației naționale, măsurile pot include, în special:
(a)
amenzi;
(b)
confiscarea uneltelor de pescuit interzise și a capturilor ilegale;
(c)
sechestru asupra navei;
(d)
suspendarea sau retragerea autorizației de pescuit;
(e)
reducerea sau retragerea cotei de pescuit, dacă este cazul.
(2) Fiecare stat membru, sub jurisdicția căruia se află ferma piscicolă de ton roșu, ia măsurile de executare referitoare la o fermă, acolo unde s-a stabilit, în conformitate cu legislația acestuia, că această fermă nu respectă dispozițiile articolului 20 și articolului 25 alineatul (2) din prezentul regulament, și ale articolelor 4a, 4b și 4c din Regulamentul (CE) nr. 1936/2001. În funcție de gravitatea infracțiunii și în conformitate cu dispozițiile aplicabile ale legislației naționale, măsurile pot include, în special:
(a)
amenzi;
(b)
suspendarea sau retragerea din registrul fermelor de îngrășare;
(c)
interdicția de plasare în cuști și de comercializare a tonului roșu.
Articolul 27
Măsurile de comercializare
(1) Sunt interzise operațiunile de comerț comunitar, debarcare, import, export, plasare în cuști în scopul îngrășării sau al creșterii, reexportare și transbordare a tonului roșu (Thunnus thynnus) din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană care nu sunt însoțite de documentația corectă, completă și valabilă specificată de prezentul regulament.
(2) Sunt interzise operațiunile de comerț comunitar, import, debarcare, plasare în cuști în scopul îngrășării sau al creșterii, procesare, export, reexportare și transbordare a tonului roșu (Thunnus thynnus) din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană capturate de nave de pescuit al căror stat de pavilion fie nu dispune de cotă, limită de captură sau de o alocare a efortului de pescuit pentru tonul roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană, în cadrul măsurilor de administrare și de conservare ale CICTA, fie și-a epuizat posibilitățile de pescuit. Pe baza informațiilor primite de Secretariatul CICTA, Comisia informează toate statele membre cu privire la epuizarea cotei unei PCC.
(3) Sunt interzise operațiunile de comerț comunitar, import, debarcare, procesare și de export de ton roșu din fermele piscicole pentru îngrășare sau creștere care nu respectă Recomandarea 2006[07] a CICTA privind creșterea tonului roșu.
Articolul 28
Factori de conversie
Factorii de conversie adoptați de Comitetul permanent pentru cercetare și statistică al CICTA se aplică pentru calcularea greutății echivalente rotunjite a tonului roșu procesat.
Articolul 29
Finanțarea
În sensul articolului 21 litera (a) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului din 27 iulie 2006 al Fondului European pentru Pescuit (9) și până la 31 decembrie 2014, planul multianual de redresare pentru tonul roșu din Oceanul Atlantic de Est și din Marea Mediterană este considerat a fi un plan de redresare în înțelesul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002.
CAPITOLUL V
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 30
Modificarea Regulamentului (CE) nr. 520/2007
Regulamentul (CE) nr. 520/2007 se modifică după cum urmează:
1.
articolele 6 și 11 se elimină;
2.
în anexa IV, se elimină mențiunea privind tonul roșu.
Articolul 31
Intrarea în vigoare și aplicarea
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2008.
Cu toate acestea, articolul 29 se aplică de la 13 iunie 2007.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 17 decembrie 2007.