BESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 17. März 2008
zur Einstellung des Antidumpingverfahrens betreffend die Einfuhren von Polyvinylalkohol mit Ursprung in der Volksrepublik China und Taiwan und zur Freigabe der Sicherheitsleistungen für die vorläufigen Zölle
(2008/227/EG)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 384/96 des Rates vom 22. Dezember 1995 über den Schutz gegen gedumpte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehörenden Ländern (1) („Grundverordnung“), insbesondere auf Artikel 9,
nach Anhörung des Beratenden Ausschusses,
in Erwägung nachstehender Gründe:
A. VORLÄUFIGE MASSNAHMEN
(1)
Die Kommission leitete am 19. Dezember 2006 mit der Veröffentlichung einer Bekanntmachung (2) ein Antidumpingverfahren betreffend die Einfuhren von Polyvinylalkohol (PVA) mit Ursprung in der Volksrepublik China („VR China“) und Taiwan ein. Am 17. September 2007 führte sie mit der Verordnung (EG) Nr. 1069/2007 (3) („vorläufige Verordnung“) einen vorläufigen Antidumpingzoll für PVA mit Ursprung in der VR China ein. Für Einfuhren aus Taiwan wurden keine vorläufigen Maßnahmen eingeführt.
(2)
Wie unter Randnummer 13 der vorläufigen Verordnung erläutert, betraf die Dumping- und die Schadensuntersuchung den Zeitraum vom 1. Oktober 2005 bis zum 30. September 2006 („UZ“). Zur Prüfung der für die Schadensanalyse relevanten Entwicklungen analysierte die Kommission Daten für den Zeitraum vom 1. Januar 2003 bis zum Ende des UZ („Bezugszeitraum“).
B. WEITERES VERFAHREN
(3)
Nach der Entscheidung, einen vorläufigen Antidumpingzoll auf Einfuhren von PVA mit Ursprung in der VR China einzuführen und für Einfuhren aus Taiwan auf Maßnahmen zu verzichten, übermittelten einige interessierte Parteien schriftliche Stellungnahmen. Die Parteien, die einen entsprechenden Antrag stellten, wurden außerdem gehört. Die Kommission holte alle weiteren Informationen ein, die sie für ihre endgültigen Feststellungen als notwendig erachtete, und prüfte sie.
(4)
Die Kommission legte bei ihrer weiteren Untersuchung ein besonderes Augenmerk auf die Aspekte des Gemeinschaftsinteresses vor und gestattete ausnahmsweise, dass Verwender aus dem wichtigen Sektor der Papierindustrie, der bislang nicht mitgearbeitet hatte, einen beantworteten Fragebogen einreichten.
(5)
Alle Parteien wurden über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen unterrichtet, auf deren Grundlage das Antidumpingverfahren betreffend die Einfuhren von PVA mit Ursprung in der VR China und Taiwan eingestellt und die für den vorläufigen Zoll entrichteten Sicherheitsleistungen freigegeben werden sollten. Ferner wurde ihnen eine Frist zur Stellungnahme nach dieser Unterrichtung eingeräumt.
(6)
Nach Prüfung der mündlichen und schriftlichen Stellungnahmen der interessierten Parteien wurden die Feststellungen, falls angezeigt, entsprechend geändert.
C. BETROFFENE UND GLEICHARTIGE WARE
(7)
Der unter der Randnummer 16 der vorläufigen Verordnung genannte Verwender in der Gemeinschaft wiederholte seine Argumente hinsichtlich des Ausschlusses einer bestimmten Qualität („strittige Qualität“) aus der Warendefinition, die er als „low ash NMWD PVA“ (PVA mit niedrigem Aschegehalt) bezeichnete und u. a. aus der VR China bezog, und führte die Argumente weiter aus. Der Verwender brachte vor, die Kommission habe i) nicht ausreichend begründet, weshalb ihrer Auffassung nach die strittige Qualität dieselben grundlegenden materiellen und technischen Eigenschaften aufweist wie die anderen unter die Warendefinition fallenden Qualitäten, und bekräftigte nachdrücklich, dass ii) die strittige Qualität ganz spezifische Endverwendungen aufweise. Außerdem behauptete er, dass iii) es sich bei der strittigen Qualität um ein Copolymer handle, das als solches nicht unter die Warendefinition falle.
(8)
Vor einer eingehenden Analyse der Behauptungen des Verwenders ist zunächst festzustellen, dass der Aschegehalt in PVA eine Verunreinigung darstellt. Je niedriger der Aschegehalt, desto reiner ist der PVA. Außerdem ist die Bezeichnung „low ash PVA“ subjektiv. Es gibt keine allgemein anerkannte Norm für diese Bezeichnung, d.h. jeder Hersteller legt den Wert selbst fest, ab dem er einen PVA als „low ash“ einstuft. Es hat sich erwiesen, dass diese Werte in der Praxis erheblich schwanken: Unter den in die Untersuchung einbezogenen Herstellern bewegt sich der maximale Aschegehalt von „low ash PVA“ in einer Bandbreite von 0,09 %-0,5 %. Der betreffende Verwender dürfte in dieser Hinsicht nicht besonders restriktiv sein, sein Grenzwert für den Aschegehalt würde von anderen interessierten Parteien vermutlich als recht hoch angesehen werden.
(9)
Die von dieser Partei vorgebrachten Behauptungen (siehe Randnummer 7) wurden ernsthaft geprüft und lassen sich wie folgt zusammenfassen:
i) Behauptung, die strittige Qualität weise andere grundlegende materielle und technische Eigenschaften auf
(10)
Es sei daran erinnert, dass die grundlegenden materiellen und technischen Eigenschaften der betroffenen Ware unter Randnummer 14 der vorläufigen Verordnung vorläufig definiert wurden. Die betroffene Ware wird dort als eine spezifische Harzform mit bestimmten technischen Parametern definiert. Bei den in der Warendefinition genannten Parametern, anhand deren zwischen der betroffenen Ware und anderen PVA-Qualitäten unterschieden wird, handelt es sich um die Viskosität (von 3 mPa s bis 61 mPa s, gemessen in einer 4 %igen Lösung) und den Hydrolysegrad (von 84,0 mol-% bis 99,9 mol-%).
(11)
Alle unter die Warendefinition fallenden Qualitäten werden manchmal als Standardqualitäten bezeichnet, d. h. dass sie alle mit einer PVA-Standardproduktionslinie zu ähnlichen Produktionskosten hergestellt werden können. Im Gegensatz dazu können Qualitäten, die zwar unter denselben KN-Code eingereiht werden, aber nicht unter die Warendefinition fallen, nicht mit einer PVA-Standardproduktionslinie hergestellt werden; für ihre Herstellung sind andere Produktionstechnologien und zusätzliche Ausrüstungen erforderlich, daher können die Produktionskosten sehr unterschiedlich sein. Die nicht unter die Warendefinition fallenden Qualitäten weisen darüber hinaus auch sehr unterschiedliche Eigenschaften im Vergleich zu jenen auf, die durch die Warendefinition erfasst sind. Was den Grad der Viskosität und der Hydrolyse betrifft, lässt sich Folgendes feststellen: i) bei den Qualitäten mit geringer Viskosität handelt es sich um PVA mit geringem Molekulargewicht, deren Handhabung kompliziert und deren Produktionsertrag daher gering ist; ii) die Qualitäten mit hoher Viskosität, die ebenfalls kompliziert in der Handhabung sind, werden hingegen für besonders hochwertige, glänzende Papierbeschichtungen verwendet - bei dieser sehr spezifischen Anwendung müssen unerwünschte Risse, die sich normalerweise bilden, vermieden werden; iii) für diese Anwendung werden auch in erster Linie Qualitäten mit hohem Hydrolysegrad verwendet; iv) PVA-Qualitäten mit niedrigem Hydrolysegrad sind entweder nicht wasserlöslich oder gehen instabile Lösungen mit Wasser ein. Solche Produkte werden in erster Linie zur Herstellung von PVC-Suspensionen verwendet, bei hohen Temperaturen werden sie aus der Lösung ausgefällt.
(12)
Der Verwender brachte vor, es sei unabdingbar, dass der PVA, aus dem das PVB-Harz hergestellt wird, das er wiederum zur Herstellung seines PVB-Films benötige, sechs bestimmte Eigenschaften aufweise. Die Kombination dieser sechs Eigenschaften mache die strittige Qualität im Vergleich zu allen anderen auf dem Markt befindlichen PVA-Qualitäten zu einem einzigartigen Produkt. Bei der Analyse dieser Behauptung stellte sich tatsächlich heraus, dass für manche Anwendungen strengere technische Spezifikationen gelten als für andere. Festgestellt wurde allerdings auch, dass alle Qualitäten, einschließlich der unter die Warendefinition fallenden Handelsqualitäten, die auch als „Standardqualitäten“ bezeichnet werden, eine einzigartige Kombination von Eigenschaften aufweisen. Je nach Art der gewünschten Anwendung wird eine bestimmte Qualität gewählt. Dies gilt nicht nur für die Anwendung des betroffenen Verwenders, sondern auch für andere Anwendungen. Das Vorbringen musste daher zurückgewiesen werden.
ii) Behauptung, die strittige Qualität habe sehr spezifische Endverwendungen
(13)
Der betroffene Verwender erhob auch Einwände gegen die Einstufung des PVA-Abnehmermarktes durch die Kommission und verwies insbesondere auf die große Heterogenität des PVB-Abnehmermarktes. Wie bereits in der vorläufigen Verordnung erwähnt, nutzte der Verwender die strittige PVA-Qualität zur PVB-Herstellung; diese Anwendung, auf die 25 %-29 % des PVA-Verbrauchs entfallen, ist in der Gemeinschaft die am weitesten verbreitete und verzeichnet aufgrund der steigenden Nachfrage nach PVB-Film auch den stärksten Anstieg. Für die nachgelagerte Industrie ergab die Untersuchung, dass auch nahezu 90 % des in der Gemeinschaft hergestellten PVB für die Herstellung von PVB-Film verwendet werden; auch der betreffende Verwender nutzt PVA für diese Anwendung, wobei er nicht der einzige Hersteller von PVB-Film in der Gemeinschaft ist. Daher wird die Feststellung unter Randnummer 17 der vorläufigen Verordnung bestätigt, wonach die spezifische Verwendung der interessierten Partei eine der Hauptanwendungen ist, die in Anbetracht der Bedeutung dieses Marktes nicht als „Nicht-Standard“ eingestuft werden kann.
(14)
Der betroffene Verwender argumentierte des Weiteren, die angebliche spezifische Endverwendung werde durch die Tatsache belegt, dass die strittige Qualität nicht durch andere Warentypen ersetzt werden könne. Diesbezüglich wurde zunächst festgestellt, dass der Verwender den PVA nicht ausschließlich von dem betroffenen chinesischen Hersteller bezog, sondern bereits mehrere alternative Bezugsquellen hatte. So hat er im UZ weniger als 5 % seiner PVA-Einkäufe, für die er eine Befreiung beantragte, bei dem Hersteller in der VR China getätigt. Die übrigen Einkaufsmengen stammten von drei anderen Herstellern in unterschiedlichen Ländern. Darüber hinaus wurde festgestellt, dass die meisten der auf dem Gemeinschaftsmarkt verkauften übrigen Qualitäten tatsächlich nicht als Alternative für die strittige Qualität verwendet werden konnten. Allerdings stellte sich auch heraus, dass die strittige Qualität auch in anderen Anwendungen verwendet werden konnte und auf dem Gemeinschaftsmarkt zu ähnlichen Preisen wie andere aus der VR China eingeführte Qualitäten angeboten wurde. Aus den oben dargelegten Gründen musste das Argument, die strittige Qualität könne nicht ersetzt werden, zurückgewiesen werden.
iii) Behauptung, die strittige Qualität sei ein Copolymer und kein Homopolymer
(15)
Nach Einführung der vorläufigen Maßnahmen behauptete der Verwender, bei dem „low ash PVA“ handle es sich um ein Copolymer und nicht um ein Homopolymer. Dies wurde damit begründet, dass er zwei Bausteine enthalte. Die Untersuchung ergab, dass PVA das Ergebnis einer ursprünglich homopolymeren Polymerisation ist. Das anschließende Hydrolyseverfahren verläuft allerdings immer unvollständig (zwischen 84,0 mol % und 99,9 mol %); insofern könnte behauptet werden, dass PVA zwei Bausteine enthält und als Copolymer zu bezeichnen ist.
(16)
Zur Vermeidung von Missverständnissen scheint es daher angebracht, die in der vorläufigen Verordnung festgelegte Warendefinition präziser zu fassen. Die betroffene Ware wird daher endgültig definiert als bestimmte copolymere Polyvinylalkohole (PVA), basierend auf einer homopolymeren Polymerisation mit einer Viskosität (gemessen in einer 4 %igen Lösung) von mindestens 3 mPa s, aber nicht mehr als 61 mPa s, und einem Hydrolysegrad von mindestens 84,0 mol-%, aber nicht mehr als 99,9 mol-%, mit Ursprung in der Volksrepublik China und Taiwan, die gemeinhin unter dem KN-Code ex 3905 30 00 eingereiht werden.
D. DUMPING
1. Taiwan
(17)
Für Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in Taiwan wurden keine vorläufigen Maßnahmen eingeführt, da für sie zunächst kein Dumping festgestellt wurde (siehe Randnummern 29 und 30 der vorläufigen Verordnung).
(18)
Wie unter Randnummer 30 der vorläufigen Verordnung erwähnt, ist das einzige mitarbeitende taiwanische Unternehmen, Chang Chun Petrochemical Co. Ltd. („CCP“), der einzige ausführende Hersteller der betroffenen Ware in Taiwan; laut Eurostat entfielen im UZ auf dieses Unternehmen 100 % der taiwanischen Ausfuhren in die Gemeinschaft.
(19)
Die beiden Gemeinschaftshersteller Kuraray Europe GmbH und Celanese Chemicals Ibérica S.L. behaupteten allerdings, dass CCP im UZ gedumpt habe und ersuchten die Kommission, ihre Feststellungen bezüglich der Dumpingermittlung für CCP zu überprüfen.
1.1. Rohstoffkosten
(20)
Beide Gemeinschaftshersteller machten geltend, die Produktionskosten von CCP seien viel höher als von der Kommission angesetzt, da die Kosten für Vinylacetat-Monomer („VAM“), dem Hauptrohstoff bei der Herstellung von PVA, zu niedrig angesetzt worden seien. In diesem Zusammenhang wiesen sie darauf hin, dass es sich bei dem VAM-Lieferanten um ein verbundenes Unternehmen von CCP handelt. Zur Stützung dieses Vorbringens legte ein Gemeinschaftshersteller die Studie eines Beratungsunternehmens zur PVA-Geschäftstätigkeit von CCP sowie Veröffentlichungen zu den internationalen VAM-Preisen vor.
(21)
Die Informationen wurden geprüft. Ein Vergleich zwischen den in den oben genannten Veröffentlichungen angegebenen VAM-Preisen und den während des Verfahrens sowohl in Asien als auch Europa ermittelten Preisen zeigt eindeutig, dass die in den Veröffentlichungen angegebenen Preise überhöht sind. Darüber hinaus wird in den Veröffentlichungen eingeräumt, dass es sich bei den veröffentlichten Preisen um Schätzungen handelt, dass die tatsächlichen Marktpreise höher oder niedriger sein können und dass die veröffentlichten Preise am ehesten als Anhaltspunkt zu verwenden sind. Solche Preise können zwar zur Überwachung von Entwicklungen im Zeitverlauf dienen, sie entsprechen jedoch offensichtlich nicht den tatsächlichen Preisen.
(22)
Die Untersuchung ergab ferner, dass die von dem verbundenen Lieferanten in Rechnung gestellten Preise für die VAM-Verkäufe an CCP mit den Preisen des Lieferanten für seine unabhängigen Abnehmer übereinstimmten und dass die von CCP für VAM gezahlten Preise den Preisen entsprachen, die andere Hersteller in Asien, insbesondere in Japan, zahlten.
(23)
Des Weiteren basierten die in der Studie angegebenen VAM-Kosten auf einem höheren VAM-Verbrauch als dem tatsächlichen Verbrauch von CCP. Vor dem Hintergrund, dass der VAM-Verbrauch von der Mischung aus vollständig und teilweise hydrolisiertem PVA abhängig ist, wurde festgestellt, dass der tatsächliche VAM-Verbrauch von CCP dem anderer Hersteller sowohl in Asien als auch in der Gemeinschaft entsprach, sofern die jeweilige Produktmischung berücksichtigt wurde.
(24)
Aus den unter den Randnummern 20 bis 23 genannten Gründen wurde der Schluss gezogen, dass die VAM-Kosten von CCP nicht zu niedrig angesetzt waren; die diesbezüglichen Vorbringen wurden daher zurückgewiesen.
1.2. Sonstige Kosten
(25)
Auf der Grundlage der in der oben genannten Studie aufgeführten Kosten machte einer der beiden Gemeinschaftshersteller geltend, dass neben den VAM-Kosten auch anderen Kostenfaktoren der PVA-Herstellung von CCP wie beispielsweise Versorgungskosten, Produktionsgemeinkosten sowie VVG-Kosten zu niedrig angesetzt worden seien. Es wurden jedoch keine konkreten Beweise zur Untermauerung der Kostenschätzungen der Studie übermittelt.
(26)
Die erneute Überprüfung der für CCP vor Ort ermittelten tatsächlichen Daten bestätigte, dass die für die Dumpingberechungen verwendeten Kosten korrekt waren. Das Vorbringen wurde daher zurückgewiesen.
1.3. Ermittlung des Normalwerts
(27)
Ein Gemeinschaftshersteller brachte vor, dass für CCP der Normalwert für alle Warentypen hätte rechnerisch ermittelt werden müssen, da auf dem taiwanischen PVA-Markt aufgrund künstlich niedrig gehaltener Preise, insbesondere im Vergleich zu den für Asien veröffentlichten Preisspannen, eine Ausnahmesituation herrsche und da im UZ der Großteil der Inlandsverkäufe in Taiwan an verbundene Abnehmer erfolgte.
(28)
Es gibt keine Beweise dafür, dass die Preise für die Inlandsverkäufe in Taiwan künstlich niedrig gehalten wurden. Bei den veröffentlichten PVA-Preisen handelt es sich um sehr allgemein gehaltene Preisspannen für Asien insgesamt (ohne China), die nicht nach Qualitäten oder Warentypen aufgeschlüsselt sind und daher nicht zu einem Preisvergleich für Taiwan herangezogen werden können. Aus diesem Grund können die Preise für die Inlandsverkäufe in Taiwan nicht als künstlich niedrig eingestuft werden. Bezüglich der angeblich unzureichenden Inlandsverkäufe an unabhängige Abnehmer wird bestätigt, dass die an unabhängige Abnehmer getätigten Verkäufe ausreichten, um den Normalwert zu ermitteln.
(29)
Derselbe Gemeinschaftshersteller machte außerdem geltend, dass wegen der angeblich auf dem taiwanischen Markt herrschenden Ausnahmesituation aufgrund künstlich niedrig gehaltener PVA-Preise der Gewinn, der zur rechnerischen Ermittlung der Normalwerte für CCP herangezogen wurde, nicht gemäß dem einleitenden Satz des Artikels 2 Absatz 6 der Grundverordnung festgesetzt werden sollte.
(30)
Wie unter Randnummer 28 ausgeführt, gibt es keinen Grund, weshalb der gemäß dem einleitenden Satz des Artikels 2 Absatz 6 der Grundverordnung festgesetzte Gewinn nicht zur Ermittlung der Normalwerte geeignet sein sollte. Das Vorbringen wurde daher zurückgewiesen.
(31)
Die interessierten Parteien wurden über die vorstehenden Feststellungen unterrichtet und es wurde ihnen eine Frist zur Stellungnahme eingeräumt. Der Kommission wurden weder von den Gemeinschaftsherstellern noch von einer anderen interessierten Partei zusätzliche Informationen übermittelt, die ihre vorläufige Dumpingermittlung für Taiwan geändert hätten.
(32)
Aus den genannten Gründen wird bestätigt, dass die für Taiwan festgestellte Dumpingspanne, ausgedrückt als Prozentsatz des Ausfuhrpreises, weniger als 2 % beträgt (siehe Randnummer 29 der vorläufigen Verordnung). Gemäß Artikel 9 Absatz 3 der Grundverordnung sollte daher das Verfahren in Bezug auf die Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in Taiwan eingestellt werden.
2. Volksrepublik China („VR China“)
2.1. Marktwirtschaftsbehandlung und individuelle Behandlung
(33)
Da bezüglich der Feststellungen zu MWB und IB keine Stellungnahmen eingingen, werden die Randnummern 31 bis 39 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
2.2. Vergleichsland
(34)
Die beiden Gemeinschaftshersteller Kuraray Europe GmbH und Celanese Chemicals Ibérica S.L. forderten erneut, anstelle von Taiwan Japan als Vergleichsland für die VR China heranzuziehen.
(35)
Sie machten geltend, Japan sei als Vergleichsland geeigneter, da auf dem japanischen PVA-Markt ein viel stärkerer Wettbewerb herrsche als auf dem taiwanischen, da i) der taiwanische Markt von CCP, dem einzigen taiwanischen Hersteller, dominiert werde, während sich in Japan vier Hersteller den Markt aufteilten, ii) nach Taiwan nur in begrenztem Umfang PVA eingeführt werde, der Gegenstand der Untersuchung sei, und iii) die Inlandsnachfrage nach der gleichartigen Ware in Taiwan gering sei.
(36)
Bezüglich der angeblich marktbeherrschenden Stellung von CCP in Taiwan sei daran erinnert, dass auch Einfuhren das Wettbewerbsniveau beeinflussen, und wie bereits unter Randnummer 46 der vorläufigen Verordnung festgestellt, machen die Einfuhren in Taiwan einen größeren Anteil (15 %) am Inlandsverbrauch aus als in Japan (3 %).
(37)
Für den Einwand, bei den PVA-Einfuhren handle es sich hauptsächlich um Waren, die nicht unter die Warendefinition der Untersuchung fallen, wurden keine hinreichenden Beweise vorgelegt, er konnte daher nicht akzeptiert werden.
(38)
Bezüglich der Behauptung, in Taiwan sei die Nachfrage nach der gleichartigen Ware begrenzt, wird darauf verwiesen, dass das Volumen des taiwanischen PVA-Inlandsmarkts über 15 000 Tonnen liegt, wobei der Großteil auf die gleichartige Ware entfällt. Darüber hinaus machte ein Gemeinschaftshersteller zwar geltend, die Nachfrage sei tatsächlich begrenzt, da die Mehrzahl der Verkäufe von CCP an verbundene Abnehmer erfolgten, die Untersuchung ergab jedoch das Gegenteil. Aus vorstehenden Gründen wurde der Einwand, die Nachfrage nach der gleichartigen Ware sei begrenzt, zurückgewiesen.
(39)
Aus den unter den Randnummern 36 bis 38 ausgeführten Gründen wurde der Einwand, das Wettbewerbsniveau auf dem taiwanischen Markt sei ungenügend, zurückgewiesen.
(40)
Ein Gemeinschaftshersteller brachte vor, der japanische PVA-Markt sei im Hinblick auf Produktion und Verkäufe für den chinesischen Markt weit repräsentativer als Taiwan. Auch wenn Herstellung und Inlandsnachfrage in Taiwan geringer sind als in Japan, so reicht ihr Umfang doch aus, um einen angemessenen Vergleich zum chinesischen PVA und dessen Ausfuhren in die Gemeinschaft anzustellen.
(41)
Derselbe Gemeinschaftshersteller erklärte ferner, Japan wäre als Vergleichsland geeigneter als Taiwan, weil es in Japan - wie auch in der VR China - sowohl Hersteller mit integriertem als auch Hersteller mit nicht-integriertem PVA-Herstellungsverfahren gebe. Hierzu ist jedoch anzumerken, dass es in der VR China zwar tatsächlich beide Arten von Herstellern gibt, doch sowohl der taiwanische Hersteller als auch der einzige mitarbeitende und überprüfte Hersteller in Japan integrierte PVA-Herstellungsverfahren verwenden. Dieser Aspekt ist daher für die Entscheidung, Japan anstelle von Taiwan als Vergleichsland heranzuziehen, irrelevant.
(42)
Derselbe Gemeinschaftshersteller machte ferner geltend, der Produktmix und die PVA-Anwendungen auf dem japanischen Markt seien mit dem chinesischen Markt eher vergleichbar. Es hat sich bestätigt, dass der Produktmix und die Anwendungen auf dem taiwanischen Markt eine angemessene Vergleichbarkeit zwischen taiwanischem und chinesischem PVA sicherstellen, während kein Nachweis dafür vorliegt, dass die Heranziehung von japanischem PVA zu einer besseren Vergleichbarkeit geführt hätte.
(43)
Schließlich ist das Maß der Mitarbeit in dem ausgewählten Land ein wichtiger Faktor für die Ermittlung eines zuverlässigen Normalwerts. In Japan arbeitete nur einer der vier Hersteller der gleichartigen Ware bei der Untersuchung mit, während in Taiwan alle erforderlichen Daten für das gesamte Land vorlagen, da Taiwan Gegenstand der Untersuchung war. Im Übrigen entfiel auf das taiwanische Unternehmen ein weit größerer Marktanteil am Inlandsmarkt als dies beim einzigen mitarbeitenden Hersteller in Japan der Fall war, was eine bessere Analyse des Normalwerts ermöglichte.
(44)
Aus den unter den Randnummern 36 bis 43 erläuterten Gründen wird die Behauptung der beiden Gemeinschaftshersteller, Japan sei als Vergleichsland für die VR China am besten geeignet, zurückgewiesen und die Randnummern 40 bis 46 der vorläufigen Verordnung werden bestätigt.
2.3. Normalwert
(45)
Ein Gemeinschaftshersteller brachte vor, der Normalwert des Vergleichslands Taiwan hätten für alle Warentypen rechnerisch ermittelt werden müssen und der zur Ermittlung des Normalwerts herangezogene Gewinn hätte nicht gemäß dem einleitenden Satz des Artikels 2 Absatz 6 der Grundverordnung festgesetzt werden dürfen, da auf dem taiwanischen Markt aufgrund künstlich niedrig gehaltener Preise eine Ausnahmesituation herrsche.
(46)
Aus den unter den Randnummern 28 bis 30 ausgeführten Gründen werden diese Einwände zurückgewiesen. Randnummer 47 der vorläufigen Verordnung wird daher bestätigt.
2.4. Ausfuhrpreis
(47)
Da diesbezüglich keine Stellungnahmen eingingen, werden die Randnummern 48 bis 50 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
2.5. Vergleich
(48)
Da diesbezüglich keine Stellungnahmen eingingen, wird Randnummer 51 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
2.6. Dumpingspanne
(49)
Da diesbezüglich keine Stellungsnahmen eingingen, werden die Randnummern 52 und 53 der vorläufigen Verordnung bestätigt, wonach die landesweite Dumpingspanne für die VR China 10 % beträgt.
E. SCHÄDIGUNG
1. Gemeinschaftsproduktion und Wirtschaftszweig der Gemeinschaft
(50)
Da diesbezüglich keine neuen fundierten Informationen oder Einwände eingingen, werden die Randnummern 54 bis 60 der vorläufigen Verordnung bestätigt.
2. Gemeinschaftsverbrauch
(51)
Die Überprüfung der statistischen Daten von Eurostat und ihr Abgleich mit Daten aus anderen Informationsquellen ergaben, dass die in der vorläufigen Verordnung aufgeführten Einfuhren aus den USA offensichtlich zu niedrig angesetzt waren, insbesondere für das Jahr 2003 (siehe nachstehende Randnummer 80). Daher wurde beschlossen, diese Daten durch Daten aus der Exportdatenbank der USA zu ersetzen. Nach der endgültigen Unterrichtung über die Ergebnisse wurde ferner festgestellt, dass die Angaben über die PVA-Einfuhren aus der VR China in den Eurostat-Statistiken fehlerhaft waren und berichtigt werden mussten (siehe nachstehende Randnummer 56).
(52)
Die entsprechend berichtigten Verbrauchsdaten lauten wie folgt:
2003
2004
2005
UZ
Verbrauch (in Tonnen)
143 515
154 263
166 703
166 755
Index (2003 = 100)
100
107
116
116
(53)
Daraus geht hervor, dass im Bezugszeitraum die Nachfrage nach der betroffenen Ware um 16 % gestiegen ist. Die sonstigen Schlussfolgerungen unter Randnummer 64 der vorläufigen Verordnung behalten ihre Gültigkeit.
(54)
Da diesbezüglich keine neuen fundierten Informationen oder Einwände eingingen, werden die Randnummern 61 bis 64 der vorläufigen Verordnung bestätigt, mit Ausnahme der oben erläuterten Berichtigungen in den Randnummern 61 und 64.
3. Einfuhren aus den betroffenen Ländern
(55)
Da sich bestätigt hat, dass die Dumpingspanne für Taiwan unter der Geringfügigkeitsschwelle liegt, werden Einfuhren mit Ursprung in Taiwan endgültig von der Schadensuntersuchung ausgenommen.
(56)
Nach ihrer endgültigen Unterrichtung äußerten einige interessierte Parteien ernste Bedenken hinsichtlich der Zuverlässigkeit der Eurostat-Daten über die PVA-Einfuhren aus der VR China im Jahr 2003. Diese Frage war Gegenstand einer Untersuchung, die signifikante Fehler bei diesen Einfuhrdaten bestätigte. Folglich wurden die Einfuhrmengen von PVA aus der VR China wie folgt korrigiert:
Einfuhren
2003
2004
2005
UZ
VR China (in Tonnen)
16 197
14 710
21 561
21 513
Index (2003 = 100)
100
91
133
133
(57)
Anstelle während des Bezugszeitraums abzunehmen - wie in der vorläufigen Untersuchung aufgrund der fehlerhaften Daten für das Jahr 2003 angenommen - nahmen die Einfuhren aus der VR China in Wirklichkeit im Verlauf des Bezugszeitraums um 33 % zu, sanken allerdings im Jahr 2004 um 9 % im Vergleich zu 2003.
(58)
Angesichts dieser Tatsache und unter Berücksichtigung der berichtigen Werte für den Gemeinschaftsverbrauch (siehe Randnummer 51) ändert sich der Marktanteil der Einfuhren aus der VR China für den Bezugszeitraum entsprechend:
Marktanteil VR China
2003
2004
2005
UZ
Gemeinschaftsmarkt
11,3 %
9,5 %
12,9 %
12,9 %
Index (2003 = 100)
100
84
115
114
(59)
Der Marktanteil der Einfuhren aus der VR China stieg im Bezugszeitraum um 1,6 Prozentpunkte an. Im UZ machten die chinesischen Einfuhren 12,9 % des gesamten Gemeinschaftsmarktes aus.
(60)
Die unter Randnummer 68 der vorläufigen Verordnung aufgeführten Preise für Einfuhren mit Ursprung in der VR China wurden im Zusammenhang mit der Berichtigung der Einfuhrdaten für das Jahr 2003 entsprechend angepasst. Der durchschnittliche Preis dieser Einfuhren ging somit um 3 % zurück.
Stückpreise
2003
2004
2005
UZ
VR China (EUR/Tonne)
1 162
1 115
1 164
1 132
Index (2003 = 100)
100
96
100
97
(61)
Nach Unterrichtung über die endgültigen Ergebnisse brachte der Antragsteller vor, dass die Kommission keine vergleichbaren Warentypen von der Berechnung der Preisunterbietung hätte ausnehmen sollen; denn durch diese Vorgehensweise seien die Gemeinschaftspreise für die Einfuhren aus der VR China viel zu hoch ausgefallen. Nach Randnummer 70 der vorläufigen Verordnung sollte eine begrenzte Zahl von Warentypen („PCN“) nämlich vom Vergleich zur Berechnung der Preisunterbietung ausgenommen werden, und zwar aufgrund der Auffassung, dass der Vergleich je Warentyp fair und aussagekräftig sein müsse und daher eine Standardqualität nicht mit einer unter die Warendefinition fallenden Sonderqualität verglichen werden dürfe.
(62)
Auf die betroffenen PCN entfielen im UZ 34 % der Einfuhren aus der VR China; der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft (nicht der Antragsteller) stellte sie indessen in nur sehr geringen Mengen her, die 0,1 %-0,5 % seiner Verkäufe der gleichartigen Ware im UZ ausmachten. Bei den auf diese PCN entfallenden Einfuhren von PVA aus der VR China handelte es sich um eine Standardqualität von PVA, der Gemeinschaftshersteller dieser PCN machte hingegen bei der Kommission geltend, dass die fraglichen PCN in seinem Fall hochwertige Spezialerzeugnisse für Nischenverwendungen seien, die durch Standard-PVA nicht ersetzt werden könnten. Sie seien darüber hinaus nicht mit einer PVA-Standardproduktionslinie, sondern mittels Batchfertigung in seinen Spezialanlagen hergestellt worden. Der betroffene Gemeinschaftshersteller wies ferner ausdrücklich darauf hin, dass dieser PVA mit dem Standard-PVA nicht konkurrierte. Daher zog die Kommission den Schluss, dass es sich bei diesen aus der VR China eingeführten PCN um Standard-PVA handelte, die keinen vergleichbaren, vom Wirtschaftszweig der Gemeinschaft verkauften Qualitäten entsprachen. Angesichts der Tatsache, dass sich die Berechnung der Preisunterbietungsspanne dennoch auf repräsentative Mengen (d. h. 54 % der betroffenen Einfuhren) stützen konnte, wurde beschlossen, diese PCN vom Vergleich auszunehmen.
(63)
Vor diesem Hintergrund und in Ermangelung gegenteiliger Beweise seitens des Antragstellers wird daher bestätigt, dass der Ausschluss dieser PCN aus der Berechnung der Preisunterbietungsspanne gerechtfertigt ist, so dass das Vorbringen des Antragstellers zurückgewiesen wird.
(64)
Da diesbezüglich keine weiteren neuen fundierten Informationen oder Einwände eingingen, werden die Randnummern 65 bis 71 der vorläufigen Verordnung mit Ausnahme der Daten über die Einfuhren aus der VR China und den Marktanteil der VR China, die oben behandelt wurden, bestätigt.
4. Lage des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft
(65)
Aufgrund der geänderten Werte für den Gemeinschaftsverbrauch (siehe Randnummer 51) ändert sich der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft im Bezugszeitraum entsprechend:
Marktanteil Wirtschaftszweig der Gemeinschaft
2003
2004
2005
UZ
Index (2003 = 100)
100
101
96
103
(66)
Wie unter Randnummer 76 der vorläufigen Verordnung festgestellt, profitierte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft hinsichtlich seiner Verkaufsmengen von der steigenden Nachfrage auf dem Gemeinschaftsmarkt.
5. Schlussfolgerung zur Schädigung
(67)
Nach der Unterrichtung über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen, auf deren Grundlage die Einführung vorläufiger Antidumpingmaßnahmen beschlossen worden war, brachten mehrere Parteien vor, die meisten Schadensindikatoren hätten sich positiv entwickelt, weshalb keine bedeutende Schädigung vorliege. Eine interessierte Partei gab sogar an, die Kommission sei zu dem Schluss gekommen, dass dem Wirtschaftszweig der Gemeinschaft allein durch den Rückgang seiner Verkaufspreise eine bedeutende Schädigung entstanden sei.
(68)
In diesem Zusammenhang sei an die Feststellung unter Randnummer 90 der vorläufigen Verordnung erinnert, wonach sich im Bezugszeitraum einige Indikatoren aufgrund der starken und steigenden Nachfrage auf dem Gemeinschaftsmarkt tatsächlich positiv entwickelten. Allerdings führte der Preisdruck auf dem Gemeinschaftsmarkt in Verbindung mit den weltweit explodierenden Kosten für den Hauptrohstoff zu einer negativen Entwicklung aller Finanzindikatoren, d. h. Rentabilität, RoI und Cashflow. Dies wird ausführlich unter den Randnummern 84 und 85 der vorläufigen Verordnung erläutert. Obgleich - wie in Artikel 3 Absatz 5 der Grundverordnung ausgeführt - weder einer noch mehrere der geprüften Wirtschaftsfaktoren notwendigerweise ausschlaggebend sind, zählen die Finanzindikatoren eindeutig zu den Schlüsselindikatoren. Der Einwand muss daher zurückgewiesen werden.
(69)
Da zur Lage des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft keine neuen fundierten Informationen oder Einwände eingingen, werden die Randnummern 72 bis 92 der vorläufigen Verordnung bestätigt; ausgenommen sind die Randnummern 75 und 76, die oben behandelt wurden.
F. SCHADENSURSACHE
1. Auswirkungen der gedumpten Einfuhren
(70)
Einige interessierte Parteien verwiesen auf die vorläufige Feststellung, dass die chinesischen Einfuhren zwischen 2003 und 2004 stark zurückgingen. In Anbetracht der drastischen Rentabilitätseinbußen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft um 62 % im gleichen Zeitraum machten sie geltend, dass die chinesischen Einfuhren nicht die Ursache für den Preisdruck sein konnten.
(71)
Bei der Untersuchung war in diesem Zusammenhang festgestellt worden, dass die Preise für Einfuhren aus der VR China im UZ um 3,3 % unter den Preisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft lagen und dass Einfuhren aus der VR China im gesamten Bezugszeitraum an der Grenze der Gemeinschaft zu niedrigeren Preisen angemeldet wurden, als sie vom Wirtschaftszweig der Gemeinschaft erzielt wurden. Die Differenz zwischen den Eurostat-Preisen für Einfuhren aus der VR China und den Verkaufspreisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft ist für 2003 offensichtlich größer als im UZ, auf der Grundlage dieser Feststellung kann jedoch keine Schlussfolgerung zur Preisunterbietung in den Jahren vor dem UZ gezogen werden; eine korrekte und zuverlässige Preisunterbietungsspanne kann nur für den UZ berechnet werden, da die Berechnung auf der Grundlage eines Vergleichs nach Modellen/Warentypen und mit einer angemessenen Berichtigung zur Berücksichtigung der (bei und) nach der Einfuhr angefallenen Kosten und der Unterschiede in der Handelsstufe erfolgen sollte. Die dazu benötigten Daten lagen nur für den UZ vor. Daher kann nicht abschließend festgestellt werden, ob die Preise der Einfuhren aus der VR China während des gesamten Bezugszeitraums unter den Preisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft lagen.
(72)
Die Untersuchung ergab ferner, dass der Markt unter einem erheblichen Preisdruck stand. Wie unter den Randnummern 78 und 79 der vorläufigen Verordnung erläutert, hatte der Preisdruck angesichts des gleichzeitigen drastischen Anstiegs der Kosten für den Hauptrohstoff schädigende Auswirkungen. In Anbetracht der unter Randnummer 70 erläuterten Stellungnahmen wurde die Entwicklung der Rohstoffpreise für die einzelnen Jahre des Bezugszeitraums analysiert. Wie unter Randnummer 78 der vorläufigen Verordnung erläutert, ist Vinylacetatmonomer („VAM“) der Hauptrohstoff für PVA. Rund 65 % der Herstellungskosten für PVA entfallen auf VAM. Nachstehender Tabelle sind die VAM-Kosten je Tonne PVA im Bezugszeitraum zu entnehmen.
Wirtschaftszweig der Gemeinschaft
2003
2004
2005
UZ
VAM-Kosten je Tonne PVA
Index
100
107
119
130
(73)
Die Analyse ergab, dass der Anstieg der Rohstoffkosten im Jahr 2004 im Vergleich zum Anstieg dieser Kosten 2005 und im UZ als moderat zu bezeichnen ist. Angesichts der Entwicklung der Rohstoffpreise, die sich am besten an der oben dargestellten Entwicklung der VAM-Kosten ablesen lässt, und nicht genau dem Trend bei der Rentabilität entsprach, kann der Schluss gezogen werden, dass der drastische Rentabilitätseinbruch im Jahr 2004 eher durch die Senkung der Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft um 7 % (siehe Randnummer 79) als durch den Anstieg der Rohstoffkosten verursacht wurde.
(74)
Aus diesem Grund wurden Marktanteile für 2004 sowohl in absoluten Zahlen als auch im Vergleich mit entsprechenden Daten für das Jahr 2003 überprüft, um zu ermitteln, ob die gedumpten Einfuhren für sich genommen die Ursache einer bedeutenden Schädigung waren. Dabei stellte sich heraus, dass der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft 2004 seinen Marktanteil um 1 % vergrößerte. Gleichzeitig verloren die chinesischen Einfuhren 16 % ihres Marktanteils. Damit betrug der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft 2004 mehr als das Vierfache des chinesischen Marktanteils. Unter diesen Umständen und angesichts der Tatsache, dass die Einfuhrmengen aus der VR China relativ gering und stark rückläufig waren, dürfte der Preisdruck im Schlüsseljahr 2004 nur schwerlich auf die chinesischen Einfuhren zurückzuführen sein.
(75)
Nach der Unterrichtung über die endgültigen Ergebnisse machte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft geltend, die gedumpten Einfuhren hätten aufgrund der Beschaffenheit des Marktes selbst mit einem geringen Marktanteil eine ernsthafte Marktstörung herbeigeführt. Er brachte vor, die Kommission habe argumentiert, dass der PVA ein Grundstoff sei und dass der niedrigste auf dem Markt angebotene Preis weitgehend den Marktpreis bestimme, den die anderen Hersteller übernehmen müssten, wenn sie ihre Aufträge behalten wollten. Es ist klarzustellen, dass die Kommission in ihrer endgültigen Unterrichtung lediglich ein Vorbringen des Antragstellers zitiert, es jedoch nicht gebilligt habe. Der Antragsteller machte ferner geltend, dass der vermeintliche Einfluss der Einfuhren aus der VR China auf die Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft auch durch dessen tendenziell rückläufigen Verkaufspreise im Bezugszeitraum belegt sei, in dem gleichzeitig die Preise für den Hauptrohstoff VAM sprunghaft anstiegen. Der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft hielt daran fest, er habe den Anstieg der Rohstoffpreise aufgrund des starken Preisdrucks durch die gedumpten Einfuhren nicht an seine Abnehmer weitergeben können, was starke Einbußen bei Rentabilität, RoI und Cashflow zur Folge gehabt habe.
(76)
Betrachtet man die Entwicklung jedoch genauer, so stellt sich heraus, dass sich die Finanzlage des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft hauptsächlich von 2004 bis zum UZ erheblich verschlechterte. Im Jahr 2003, als die Einfuhren aus der VR China einen Marktanteil von 11,3 % hatten und sich die Verkaufspreise kaum von denen der Folgejahre unterschieden, erzielte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft zufrieden stellende Ergebnisse, insbesondere bei der Rentabilität. Untermauert wird dies durch die Tatsache, dass selbst der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft das Jahr 2003 (sowie auch 2002) als ein Jahr „vor der starken Durchdringung des Gemeinschaftsmarkts mit gedumpten Einfuhren“ bezeichnete. Die Untersuchung bestätigte die Auffassung, dass 2003 auf dem Gemeinschaftsmarkt tatsächlich eine normale Wettbewerbssituation herrschte (siehe Randnummer 131 der vorläufigen Verordnung). Keine der interessierten Parteien hatte dagegen Einspruch erhoben, daher ist davon auszugehen, dass 2003 - wenn überhaupt - nur geringfügige Handelsverzerrungen zu verzeichnen waren. Dagegen kam es 2004, als die Einfuhren aus der VR China zurückgingen, während die Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft weitgehend stabil blieben, unversehens zu einer drastischen Verschlechterung seiner Finanzlage.
(77)
Nach Unterrichtung über die endgültigen Ergebnisse brachte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft vor, die Kommission sei fälschlicherweise davon ausgegangen, dass die gedumpten Einfuhren zwingend als Hauptursache der Schädigung gelten müssen. Diesbezüglich sei darauf hingewiesen, dass es für die Kommission keineswegs erforderlich ist, dass die gedumpten Einfuhren die Hauptursache der Schädigung darstellen. Artikel 3 Absatz 6 der Grundverordnung besagt nämlich, dass das „Volumen und/oder Preisniveau für (…) die Auswirkungen auf den Wirtschaftszweig der Gemeinschaft verantwortlich sind und dass diese Auswirkungen ein solches Ausmaß erreichen, dass sie als bedeutend bezeichnet werden können“ (Hervorhebung hinzugefügt).
(78)
Die weitere Analyse der Untersuchungsergebnisse ergab, dass sich die gedumpten Einfuhren für sich genommen zwar schädigend auf den Wirtschaftszweig der Gemeinschaf auswirkten, ihre Auswirkungen aber angesichts des insgesamt begrenzten Marktanteils der Einfuhren gemessen an den steigenden Marktanteilen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft sowie in Ermangelung der zeitlichen Übereinstimmung zwischen den gedumpten Einfuhren und dem Höhepunkt einer eindeutigen Schädigung, nicht als bedeutend angesehen werden.
(79)
Aus vorstehenden Erwägungen kann nicht der Schluss gezogen werden, dass die Auswirkungen der gedumpten Einfuhren auf die Schädigung des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft so stark waren, dass sie als bedeutend bezeichnet werden könnten.
2. Auswirkungen sonstiger Faktoren
(80)
Nach Einführung der vorläufigen Maßnahmen erhielt die Kommission Hinweise darauf, dass die Eurostat-Daten zu den Einfuhren aus den USA unvollständig sind. Verglichen mit den Ausfuhrdaten aus der Export-Datenbank der USA, aber auch mit Daten aus anderen Quellen, erwiesen sich die gemeldeten Mengen als zu niedrig. Nach Überprüfung dieser Ausfuhrdaten erwies es sich als angemessen, sie durch die Daten aus der Export-Datenbank der USA zu ersetzen, wobei die in Euro umgerechneten Werte gebührend berichtigt wurden, um zum cif-Wert frei Grenze der Gemeinschaft zu gelangen. Die Berichtigung der Einfuhrmengen aus der VR China für das Jahr 2003 wirkte sich nicht nur auf die Datenlage hinsichtlich des Gemeinschaftsverbrauchs, sondern auch auf die ermittelten Marktanteile anderer Drittländer in diesem Jahr aus. Die Tabellen unter Randnummer 97 der vorläufigen Verordnung wurden daher wie folgt geändert:
Einfuhren mit Ursprung in anderen Drittländern (Menge)
Einfuhren (Tonnen)
2003
2004
2005
UZ
USA
19 804
26 663
25 771
26 298
Index (2003 = 100)
100
135
130
133
Japan
13 682
11 753
12 694
14 151
Index (2003 = 100)
100
86
93
103
Taiwan (Spannen)
11 000-14 000
13 000-16 500
10 000-13 000
9 000-12 000
Index (2003 = 100)
100
118
88
83
Einfuhren mit Ursprung in anderen Drittländern (Durchschnittspreis)
Durchschnittspreis (EUR)
2003
2004
2005
UZ
USA
1 308
1 335
1 446
1 416
Index (2003 = 100)
100
102
111
108
Japan
1 916
1 532
1 846
1 934
Index (2003 = 100)
100
80
96
101
Taiwan
1 212
1 207
1 308
1 302
Index (2003 = 100)
100
100
108
108
Marktanteile
Marktanteil (%)
2003
2004
2005
UZ
USA
13,8 %
17,3 %
15,5 %
15,8 %
Japan
9,5 %
7,6 %
7,6 %
8,5 %
Taiwan (Index)
100
109
76
71
(81)
Der wichtigste Unterschied gegenüber der vorläufigen Verordnung besteht in den Einfuhrmengen aus den USA und dem Trend, der für diese Einfuhren zu beobachten ist. Im Bezugszeitraum war nur ein leichter Anstieg der PVA-Einfuhren aus den USA zu verzeichnen, was einem Ausbau des Marktanteils um 2 Prozentpunkte entsprach, während in der vorläufigen Verordnung irrtümlicherweise angenommen wurde, die Einfuhren hätten sich in diesem Zeitraum verdoppelt. Darüber hinaus sind die cif-Preise frei Grenze der Gemeinschaft im Allgemeinen offenbar höher als ursprünglich angenommen, im UZ machte die Differenz 4,3 % aus. Die übrigen unter Randnummer 98 der vorläufigen Verordnung aufgeführten Schlussfolgerungen zu diesen Einfuhren behalten ihre Gültigkeit.
(82)
Bezüglich der Randnummern 97 und 99 der vorläufigen Verordnung äußerten mehrere interessierte Parteien ernste Bedenken hinsichtlich der Zuverlässigkeit der Eurostat-Preise für die japanischen Einfuhren, da die durchschnittlichen Stückpreise dieser Einfuhren erheblich über den Stückpreisen für PVA aus anderen Bezugsquellen lagen. Eine interessierte Partei brachte vor, der hohe durchschnittliche Verkaufspreis könnte auf die irrtümliche Berücksichtigung anderer, teurerer Waren wie beispielsweise PVB zurückzuführen sein. Die Daten waren indessen eingehend überprüft worden und aufgrund dieser Überprüfung wurde der Schluss gezogen, dass japanische Einfuhren nicht zu der negativen Preisentwicklung beigetragen haben konnten, durch die sich die Finanzlage des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft erheblich verschlechterte (siehe Randnummer 99 der vorläufigen Verordnung). Der Vollständigkeit und der Klarheit halber findet sich im Folgenden eine Zusammenfassung der Überprüfung.
(83)
Eine weitere Prüfung der Eurostat-Daten zu den Einfuhren aus Japan bestätigte, dass außer PVA keine anderen Waren berücksichtigt waren und dass folglich die Preise nicht durch die Berücksichtigung teurerer Waren überhöht waren. Wie in dem Vorbringen bereits angedeutet, beinhalteten die PVA-Einfuhren aus Japan begrenzte Mengen an PVA, der nicht der gleichartigen Ware entsprach, und dessen Stückpreise vermutlich erheblich höher waren. Die preislichen Auswirkungen dieser anderen PVA-Qualitäten konnten aus den Durchschnittswerten, die für die japanischen Einfuhren auf der Grundlage statistischer Daten ermittelt wurden, nicht herausgerechnet werden, da diese Daten zwischen der gleichartigen Ware und anderen PVA-Qualitäten nicht unterscheiden. Unter Berücksichtigung der ungefähren Mengen dieser Einfuhren, ausgehend von den in dem Vorbringen enthaltenen Daten und angesichts des für alle japanischen PVA-Einfuhren im UZ ermittelten Durchschnittspreises, wurde jedoch festgestellt, dass es sehr unwahrscheinlich wäre, dass der Ausschluss von PVA-Qualitäten, die nicht unter die Warendefinition fallen, einen durchschnittlichen cif-Preis frei Grenze der Gemeinschaft für die gleichartige Ware ergäbe, der im UZ unterhalb des Verkaufspreises des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft lag. Darüber hinaus konnten rund 25 % der japanischen Einfuhren im UZ mit dem Ergebnis überprüft werden, dass es sich um PVA-Qualitäten handelte, die unter die Warendefinition fielen. Die betreffenden Verkäufe erfolgten an verbundene Parteien, d. h. zu Verrechnungspreisen. Es wurde festgestellt, dass die entsprechenden Weiterverkaufspreise an den ersten unabhängigen Abnehmer in der Gemeinschaft im Durchschnitt 8 %-10 % über den Preisen lagen, die der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft erzielen konnte. Daher wurde der Schluss gezogen und erneut bekräftigt, dass keine Hinweise dafür vorliegen, dass die Preise der japanischen PVA-Einfuhren im UZ unter den Preisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft lagen, weshalb nicht davon auszugehen ist, dass sie zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft beigetragen haben.
(84)
Mehrere interessierte Parteien stellten auch die Frage, wie es möglich war, dass die japanischen Einfuhren bei den hohen Preisen einen großen Marktanteil halten konnten, wenn auf dem Gemeinschaftsmarkt ein heftiger Preiswettbewerb herrschte. Wie unter Randnummer 83 erläutert, waren die Eurostat-Durchschnittspreise der japanischen Einfuhren aufgrund der Einbeziehung anderer und teurerer PVA-Qualitäten sicherlich überhöht. Auf der Grundlage der überprüften Daten zu etwa 25 % der Einfuhren aus Japan liegen die Durchschnittspreise für diese Einfuhren beim ersten unabhängigen Abnehmer in der Gemeinschaft offenbar eher 8 %-10 % über den Preisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft. Diese Feststellung ist nicht das Ergebnis eines genauen Vergleichs zwischen identischen Qualitäten; es handelt sich eher um die wahrscheinliche, angenäherte Preisdifferenz zwischen den durchschnittlichen Verkaufspreisen für einen Teil der japanischen Einfuhren und dem vom Wirtschaftszweig der Gemeinschaft erzielten durchschnittlichen Verkaufspreis. Auf dieser Grundlage steht das Ergebnis der Überprüfung der Preise für die japanischen Einfuhren nicht im Widerspruch zu der Schlussfolgerung, dass die Marktpreise in der Gemeinschaft tatsächlich unter Druck standen; der Einwand wird daher zurückgewiesen.
(85)
Eine interessierte Partei brachte vor, dass im Gegensatz zur Feststellung der Kommission, der Marktanteil der taiwanischen Einfuhren sei geschrumpft, die Einfuhrmengen von 2003 bis 2006 zugenommen hätten und dass die Durchschnittspreise dieser Einfuhren weniger stark gestiegen seien als die Kommission ermittelt habe. Dieses Vorbringen stützte sich auf die Analyse von Eurostat-Daten. Wie unter Randnummer 100 der vorläufigen Verordnung erwähnt, wurden die tatsächlichen Werte des einzigen taiwanischen Herstellers herangezogen, da er uneingeschränkt an der Untersuchung mitarbeitete. Diese überprüften Daten wurden als zuverlässiger angesehen als Eurostat-Daten, vor allem auch deshalb, weil der Hersteller im gesamten Bezugszeitraum auch umfangreiche PVA-Mengen verkaufte, die zwar unter den KN-Code ex 3905 30 00, jedoch nicht unter die Warendefinition fielen. Daher musste das Vorbringen dieser interessierten Partei zurückgewiesen werden.
(86)
Eine weitere interessierte Partei machte in Anbetracht der Analyse der US-Einfuhrpreise durch die Kommission geltend, die taiwanischen Einfuhren hätten zu dem Preisdruck auf dem Gemeinschaftsmarkt beigetragen. Sie behauptete, die Kommission habe zur Ermittlung der Durchschnittspreise für den ersten unabhängigen Abnehmer die US-Einfuhrpreise von Eurostat, die bereits über den taiwanischen Preisen lagen, nach oben berichtigt, so dass sie sich auf demselben Niveau bewegten wie die Preise des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft. Daher lägen die taiwanischen Preise, die keiner Berichtigung bedürften, unter den Preisen des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft und trügen zu dessen Schädigung bei.
(87)
Dieses Vorbringen musste zurückgewiesen werden. Die unter den Randnummern 97 und 100 der vorläufigen Verordnung angegebenen Preise der taiwanesischen Einfuhren sind cif-Preise frei Grenze der Gemeinschaft. Für die Untersuchung der Preisunterbietung wurden bei diesen Preisen einige Berichtigungen (Einfuhrzoll, nach der Einfuhr anfallende Kosten, Handelsstufe) vorgenommen. In diesem Fall war eine bedeutende Berichtigung für Unterschiede bei der Handelsstufe erforderlich, da praktisch alle Verkäufe über Händler/Vertriebsunternehmen in der Gemeinschaft getätigt wurden. Anschließend konnte die Preisunterbietung auf PCN (Warenkontrollnummer)-Ebene berechnet werden, was sehr genaue Werte ergab, die keinerlei Preisunterbietung aufwiesen.
(88)
Mehrere interessierte Parteien brachten vor, die Rentabilitätseinbußen seien vom Wirtschaftszweig der Gemeinschaft selbst verursacht worden. Da der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft 2004 zusätzliche Produktionskapazitäten geschaffen habe, seien zusätzliche große PVA-Mengen hergestellt worden, die verkauft werden mussten. Diese Parteien behaupteten, dass der Antragsteller daher selbst eine aggressive Verkaufspolitik betrieben und alle anderen PVA-Lieferanten unterboten habe, um seine Verkaufsmengen zu steigern und andere Wettbewerber vom Markt zu drängen. Nach Auffassung dieser Parteien würde sich damit der Rückgang der PVA-Preise im Bezugszeitraum erklären lassen. Die chinesischen Hersteller seien der Preisentwicklung gefolgt und hätten sie nicht bestimmt.
(89)
Hinsichtlich dieses Vorbringens ergab die Untersuchung tatsächlich, dass der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft aufgrund seiner Investitionen zur Steigerung der Produktionskapazität erheblich größere Mengen auf dem Gemeinschaftsmarkt verkaufen konnte. Dies zeigt einerseits, dass die Investitionsentscheidung in Bezug auf das erwartete Marktwachstum eine fundierte Entscheidung war. Wie unter den Randnummern 51 bis 53 erläutert, stieg der PVA-Verbrauch auf dem Gemeinschaftsmarkt im Bezugszeitraum massiv an, was insgesamt zu steigenden Verkaufszahlen führte. Darüber hinaus bestätigte eine Analyse von Daten zum Verbrauch und zu den Verkäufen, die auf der Grundlage von Eurostat-Daten und Zahlen von Parteien durchgeführt wurde, die Gegenstand der Untersuchung waren, dass der Verbrauch im Zeitraum nach dem UZ (Juli 2006 bis September 2007) massiv anstieg und der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft seine Verkaufsmengen um weitere 10 % steigern konnte.
(90)
Gleichzeitig wurde bei der Untersuchung allerdings festgestellt, dass eine PVA-Anlage kontinuierlich in Betrieb sein sollte, um eine maximale Effizienz zu erreichen. Dies traf auch auf den Wirtschaftszweig der Gemeinschaft zu. Die Untersuchung ergab, dass die Produktionsmengen ab 2004 aufgrund des Kapazitätsausbaus zwischen 2004 und 2006 beträchtlich anstiegen. Der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft brachte nach der Unterrichtung über die endgültigen Ergebnisse vor, dass die zusätzliche PVA-Produktionslinie erst ab 2005 zur Verfügung stand, so dass 2004 keine zusätzliche Kapazität vorhanden war. Die Untersuchung ergab jedoch, dass die Produktionskapazität des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft im Jahr 2004 um 7 % über der von 2003 lag. Gleichzeitig gingen seine Verkaufspreise um 7 % zurück und im Jahr 2005, als die Produktionskapazität 129 % der Kapazität des Jahres 2003 erreicht hatte, lagen die Preise immer noch um 5 % unter dem Preisniveau von 2003, obschon - wie unter Randnummer 72 erläutert - die Rohstoffkosten drastisch angestiegen waren (VAM-Preise + 19 %). In der Zwischenzeit hatte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft seine Verkaufsmengen an unabhängige Abnehmer um 12 % gesteigert und erhöhte sie 2005 um weitere 10 Prozentpunkte. Vor diesem Hintergrund erscheint ein Zusammenhang zwischen den Verkaufspreisen des Wirtschaftszweiges der Gemeinschaft und der Menge des hergestellten PVA durchaus denkbar.
(91)
Zwei interessierte Parteien wandten ein, die Investitionen in den Kapazitätsausbau hätten die negative Entwicklung der wichtigsten Finanzindikatoren verursacht, da die Investitionskosten zu starken Einbußen bei der Rentabilität des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft geführt hätten. Wie unter Randnummer 103 der vorläufigen Verordnung erläutert, ergab die Untersuchung, dass die Kosten für den Ausbau der Produktionskapazität ermittelt werden konnten und dass sie keinen nennenswerten Einfluss auf die dramatische Negativentwicklung der Finanzlage des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft hatten. Der Einwand, diese Kosten hätten die massive Verschlechterung der wichtigsten Finanzindikatoren des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft verursacht, muss daher zurückgewiesen werden.
(92)
Eine interessierte Partei machte geltend, die Preise der Verkäufe für den Eigenverbrauch hätten die Rentabilitätszahlen des Antragstellers negativ beeinflusst. Hierzu ist anzumerken, dass die PVA-Verkäufe an verbundene Parteien eingehend untersucht wurden. Erstens wurden diese Verkäufe getrennt von den Verkäufen an unabhängige Parteien betrachtet. Wie unter Randnummer 84 ausdrücklich erwähnt, sind sie daher nicht in den unter den Randnummern 84 und 85 der vorläufigen Verordnung genannten Finanzindikatoren enthalten. Zweitens ergab die Überprüfung der Verkäufe für den Eigenverbrauch, dass die Preise dieser Verkäufe, die weniger als 20 % der Gesamtverkäufe des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft im UZ entsprachen, keine negativen Auswirkungen auf das gemeldete Ergebnis bezüglich der PVA-Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft an unabhängige Parteien hatten. Das Vorbringen wurde daher zurückgewiesen.
(93)
Eine weitere interessierte Partei behauptete, eine Krise des Baugewerbes in Deutschland in den ersten Jahren des Bezugszeitraums habe die Negativentwicklung der wichtigsten Finanzindikatoren des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft verursacht. Allerdings wurden keine Beweise für diese Behauptung vorgelegt; die statistischen Daten belegen eindeutig einen Aufwärtstrend beim PVA-Verbrauch sowie in noch stärkerem Maße beim PVB-Verbrauch. Der Einwand musste daher zurückgewiesen werden.
(94)
Nach Unterrichtung über die endgültigen Ergebnisse brachte der Wirtschaftszweig der Gemeinschaft vor, dass durch die Schwerpunktsetzung auf die Jahre 2003 und 2004 die Analyse der Schadensursache für den Zeitraum 2004-2006 vernachlässigt worden sei. Diesbezüglich ist zunächst darauf hinzuweisen, dass die Jahre 2003 und 2004 die ersten beiden Jahre des Bezugszeitraums waren und als solche somit sicherlich nicht als zu lange zurückliegend angesehen werden können. Darüber hinaus sind es, wie unter Randnummer 91 der vorläufigen Verordnung dargelegt, die finanziellen Indikatoren, die die Schädigung anzeigen, da die meisten anderen Indikatoren eine positive Entwicklung aufweisen. In einer solchen Situation ist es durchaus legitim, wenn sich die Untersuchungsbehörde stärker auf den Zeitraum konzentriert, der die stärkste Negativentwicklung bei den finanziellen Indikatoren aufweist, was im Jahr 2004 der Fall war, als die Rentabilität des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft um 62 % zurückging, seine Kapitalrendite um 83 % und sein Cashflow um 45 %. Schließlich, wie unter den Randnummern 70 bis 93 dieses Beschlusses dargelegt, wird die Auffassung vertreten, dass sich die Analyse der Schadensursache nicht nur auf die Jahre 2003 und 2004 beschränkt, sondern den gesamten Bezugszeitraum abdeckt, d. h. von 2003 bis zum Ende des UZ (September 2006). Das Vorbringen wird daher zurückgewiesen.
3. Schlussfolgerung zur Schädigung
(95)
Nach einer weiteren Analyse, die aufgrund der nach Einführung der vorläufigen Maßnahmen eingegangenen Stellungnahmen eingeleitet wurde, kann abschließend nicht bestätigt werden, dass die gedumpten Einfuhren in bedeutendem Maße zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft beigetragen haben. In Anbetracht i) des relativ begrenzten und nur leicht zunehmenden Marktanteils der gedumpten Einfuhren aus der VR China (Anstieg von 11,3 % auf 12,9 %) und des weit bedeutenderen und leicht wachsenden Marktanteils der Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft (im UZ mehr als das Dreifache des chinesischen Marktanteils) sowie ii) der zwar nicht unerheblichen, aber doch begrenzten Preisunterbietung durch die Einfuhren aus der VR China, kann der Schluss gezogen werden, dass die Niedrigpreise auf dem Gemeinschaftsmarkt in Verbindung mit steigenden Rohstoffpreisen, die zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft maßgeblich beigetragen haben, nicht auf die gedumpten Einfuhren aus der VR China zurückzuführen sind. Daher konnte kein hinreichender, ursächlicher Zusammenhang im Sinne von Artikel 3 Absätze 6 und 7 der Grundverordnung zwischen den gedumpten Einfuhren aus der VR China und der bedeutenden Schädigung des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft festgestellt werden.
G. SCHLUSSFOLGERUNG
(96)
Da die für Taiwan ermittelte Dumpingspanne weniger als 2 % beträgt und hinsichtlich der Einfuhren mit Ursprung in der VR China kein nachweislicher ursächlicher Zusammenhang zwischen Dumping und Schädigung festzustellen war, sollte das Verfahren eingestellt werden -
BESCHLIESST:
Artikel 1
Das Antidumpingverfahren betreffend die Einfuhren von copolymeren Polyvinylalkoholen (PVA) auf der Grundlage einer homopolymeren Polymerisation mit einer Viskosität (gemessen in einer 4 %igen Lösung) von mindestens 3 mPa s, aber nicht mehr als 61 mPa s, und einem Hydrolysegrad von mindestens 84,0 mol-%, aber nicht mehr als 99,9 mol-%, mit Ursprung in der Volksrepublik China und Taiwan, die unter dem KN-Code ex 3905 30 00 eingereiht werden, wird eingestellt.
Artikel 2
Die Sicherheitsleistungen für die mit der Verordnung (EG) Nr. 1069/2007 der Kommission eingeführten vorläufigen Antidumpingzölle auf die Einfuhren bestimmter Polyvinylalkohole in Form von Homopolymer-Harzen mit einer Viskosität (gemessen in einer 4 %igen Lösung) von mindestens 3 mPa s, aber nicht mehr als 61 mPa s, und einem Hydrolysegrad von mindestens 84,0 mol-%, aber nicht mehr als 99,9 mol-%, mit Ursprung in der Volksrepublik China, die unter dem KN-Code ex 3905 30 00 (TARIC-Code 3905300020) eingereiht werden, werden freigegeben.
Artikel 3
Dieser Beschluss tritt am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Brüssel, den 17. März 2008
DECIZIA COMISIEI
din 17 martie 2008
de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de alcool polivinil originar din Republica Populară Chineză și din Taiwan și de restituire a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită
(2008/227/CE)
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9,
după consultarea Comitetului consultativ,
întrucât:
A. MĂSURI PROVIZORII
(1)
La 19 decembrie 2006, Comisia a publicat un aviz (2) de inițiere a procedurii antidumping asupra importurilor către Comunitate de alcool polivinil (PVA) originar din Republica Populară Chineză (RPC) și din Taiwan. La 17 septembrie 2007, Comisia, prin Regulamentul (CE) nr. 1069/2007 (3) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”), a instituit o taxă antidumping provizorie asupra PVA originar din RPC. În ceea ce privește Taiwanul, nu s-au instituit măsuri provizorii.
(2)
Astfel cum este prevăzut în considerentul 13 din regulamentul provizoriu, ancheta de dumping și prejudiciu a cuprins perioada de la 1 octombrie 2005 până la 30 septembrie 2006 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). În ceea ce privește tendințele relevante pentru evaluarea prejudiciului, Comisia a analizat datele începând cu 1 ianuarie 2003 până la sfârșitul PA („perioada examinată”).
B. PROCEDURA ULTERIOARĂ
(3)
Ca urmare a deciziei de a institui taxe antidumping provizorii asupra importurilor de PVA originare din RPC și de a nu institui astfel de măsuri asupra importurilor din Taiwan, unele părți interesate au prezentat observații în scris. De asemenea, părțile care au solicitat au avut posibilitatea de a fi audiate. Comisia a continuat să solicite și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare pentru concluziile sale definitive.
(4)
Comisia a intensificat ancheta având în vedere aspectele legate de interesul comunitar și, în mod excepțional, a permis utilizatorilor aparținând industriei producătoare de hârtie, un sector important de utilizatori care nu cooperase, să prezinte răspunsul la chestionarul utilizatorilor.
(5)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a preconizat încheierea procedurii privind importurile de PVA originar din RPC și Taiwan și restituirea sumelor depuse sub formă de taxă provizorie. De asemenea, părților le-a fost acordat un termen pentru a-și putea formula observațiile în urma acestei notificări.
(6)
Observațiile verbale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și, după caz, concluziile au fost modificate în consecință.
C. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
(7)
Același utilizator comunitar menționat la considerentul 16 din regulamentul provizoriu a reiterat și a adus precizări la argumentele sale pentru excluderea din domeniul de aplicare a produsului a unei anumite clase (denumite în continuare „clasă contestată”), pe care îl numește „NMWD PVA cu conținut redus de cenușă” și îl achiziționează, inter alia, din RPC. Acest utilizator a afirmat că (i) Comisia nu a prezentat suficiente motive pentru a considera că această clasă contestată avea aceleași caracteristici fizice și tehnice de bază ca și clasele care se încadrau în definiția produsului. De asemenea, acesta a insistat asupra faptului că (ii) această clasă avea utilizări finale foarte specifice. Pe lângă aceasta, utilizatorul a afirmat că (iii) această clasă contestată era un copolimer și astfel nu ar fi fost inclusă în definiția produsului.
(8)
Înainte de a detalia afirmațiile acestui utilizator, trebuie notat faptul că în PVA conținutul de cenușă este o impuritate; cu cât nivelul de cenușă este mai redus, cu atât este mai pur PVA. În al doilea rând, noțiunea de „PVA cu conținut redus de cenușă” este subiectivă. Nu există un standard general acceptat pentru acest lucru, ceea ce înseamnă că fiecare producător are plafoane proprii pentru a stabili dacă PVA are un conținut redus de cenușă sau nu. S-a constatat că în practică această cantitate poate fi foarte diferită: în rândul producătorilor care fac obiectul anchetei, plafonul pentru PVA cu un conținut redus de cenușă ar putea varia de la un conținut maxim de cenușă de 0,09 % până la 0,5 %. Utilizatorul în cauză nu ar fi unul dintre cei mai restrictivi, și anume plafonul său de cenușă ar fi probabil considerat de alte părți interesate ca fiind destul de ridicat.
(9)
În ceea ce privește aspectele prezentate de această parte, menționate la considerentul 7 de mai sus, acestea au fost luate temeinic în considerare și se pot rezuma după cum urmează.
(i) Clasa contestată ar avea caracteristici fizice și tehnice de bază diferite
(10)
Caracteristicile fizice și tehnice de bază ale produsului în cauză au fost definite provizoriu la considerentul 14 din regulamentul provizoriu. Produsul în cauză se definește ca un tip de rășină având anumiți parametri tehnici. Parametrii menționați în definiția produsului și utilizați pentru a face distincție între produsul în cauză și alte clase de PVA se referă la viscozitate (3 mPas - 61 mPas, măsurat în soluție de 4 %) și hidroliză (84,0 mol %-99,9 mol %).
(11)
Toate clasele încadrate în definiția produsului sunt uneori menționate ca și clase standard, ceea ce înseamnă că se pot produce pe o linie de producție a PVA standard, iar costurile de producție ale acestor clase sunt similare. Contrariul se aplică claselor încadrate la același cod NC, dar care nu sunt încadrate în definiția produsului: acestea nu se pot produce pe o linie de producție a PVA standard, necesită o tehnologie de producție diferită și echipament suplimentar, astfel încât costul de producție poate diferi foarte mult. Clasele care nu sunt incluse în definiția produsului au proprietăți foarte diferite față de cele care sunt incluse în definiția produsului. În ceea ce privește gradul de viscozitate și de hidroliză: (i) clasele cu o viscozitate redusă sunt PVA cu greutate moleculară scăzută, dificil de manevrat, determinând, inter alia, un randament scăzut al producției, în timp ce (ii) clasele cu o viscozitate ridicată, de asemenea dificil de manevrat, se utilizează pentru învelișuri de hârtie lucioasă de calitate superioară, un tip de aplicație foarte specială, în care trebuie evitate fisurile nedorite care se produc de obicei; (iii) clasele de hidroliză de nivel înalt se folosesc, de asemenea, pentru acea aplicație și (iv) clasele de PVA cu un nivel scăzut de hidroliză nu sunt solubile în apă sau formează soluții instabile în combinație cu apa. Astfel de produse se utilizează în principal pentru producția de PVC de suspensie, iar la temperaturi ridicate astfel de produse se elimină din soluție.
(12)
Utilizatorul a afirmat că, pentru a produce rășina PVB de care ar avea nevoie pentru producerea filmului PVB, șase caracteristici ale PVA au o importanță deosebită. Combinația de parametri pentru aceste șase caracteristici ar face ca și clasa contestată să fie unică în comparație cu toate celelalte clase ale PVA de pe piață. Analizând această afirmație, s-a constatat că specificațiile tehnice pentru anumite aplicații pot fi mai stricte decât pentru altele. În același timp, s-a constatat totuși că, de fapt, toate clasele, inclusiv clasele de produse încadrate în definiția produsului și menționate uneori drept „clase standard”, au o combinație unică de caracteristici. Se va alege una dintre clase, în funcție de aplicația dorită. Acest lucru este valabil nu doar în cazul aplicației utilizatorului în cauză, ci și al altor aplicații. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(ii) Clasa contestată ar avea utilizări finale foarte specifice
(13)
Utilizatorul în cauză a contestat aprecierea Comisiei privind piața de utilizatori de PVA și a afirmat, în special, că piața de utilizatori de PVB ar fi foarte diversificată. În acest sens, după cum s-a arătat în regulamentul provizoriu, utilizatorul a folosit această clasă de PVA pentru producția de PVB, care este aplicația cea mai extinsă în Comunitate, reprezentând 25 %-29 % din consumul de PVA, și, în același timp, aplicația care înregistrează cea mai mare creștere în urma creșterii semnificative a cererii de film PVB. Continuând în acest sens, ancheta a arătat că aproape 90 % din PVB-ul produs în Comunitate se utilizează în producția de film PVB, aceasta fiind și aplicația finală a utilizatorului în cauză (care nu este însă singurul producător de film PVB din Comunitate). Prin urmare, se confirmă, astfel cum s-a menționat la considerentul 17 din regulamentul provizoriu, că utilizarea specifică de către partea interesată este una dintre aplicațiile principale care, având în vedere importanța acesteia pentru piață, nu poate fi caracterizată ca fiind atipică.
(14)
În ceea ce privește utilizarea specifică presupusă a produsului, utilizatorul în cauză a susținut că nu se putea înlocui clasa contestată prin alte modele care ar ilustra această utilizare finală specifică. În acest sens, s-a stabilit întâi faptul că acest utilizator nu cumpăra exclusiv de la producătorul chinez în cauză și că avea deja mai multe surse alternative. De fapt, în timpul PA el a achiziționat mai puțin de 5 % din cantitatea de PVA pentru care a solicitat excludere de la producătorul din RPC. Restul volumului a fost achiziționat de la alți trei producători din diferite țări. Pe lângă aceasta, s-a stabilit că, în ciuda faptului că majoritatea celorlalte clase vândute pe piața comunitară, într-adevăr, nu au putut fi utilizate ca alternativă la clasa contestată, aceasta poate fi utilizată și în alte aplicații, fiind disponibilă pe piața comunitară la prețuri similare cu cele ale altor clase importate din RPC. Având în vedere cele de mai sus, argumentul conform căruia clasa contestată nu putea fi substituită a fost respins.
(iii) Clasa contestată ar fi un copolimer și nu un homopolimer
(15)
În urma instituirii măsurilor provizorii, utilizatorul a susținut că PVA cu conținut redus de cenușă ar fi un copolimer și nu un homopolimer. Această afirmație s-a bazat pe faptul că acesta ar conține două elemente constitutive. S-a anchetat acest aspect și s-a constatat că PVA este rezultatul unei polimerizări homopolimerice inițiale. Cu toate acestea, procesul ulterior de hidroliză este întotdeauna incomplet (între 84,0 mol % și 99,9 mol %) și s-ar putea susține, în acest sens, că PVA conține două elemente constitutive și poate fi considerat copolimer.
(16)
Pentru a se evita orice confuzie, s-a considerat adecvată clarificarea definiției produsului prevăzută în regulamentul provizoriu. Prin urmare, produsul în cauză este definit definitiv ca fiind un anumit alcool polivinilic copolimeric (PVA) bazat pe o polimerizare homopolimerică cu o viscozitate (măsurată în soluție de 4 %) de 3 mPas sau mai mult, dar nu mai mult de 61 mPas și cu un grad de hidroliză de 84,0 mol % sau mai mult, dar nu mai mult de 99,9 mol % originar din Republica Populară Chineză și Taiwan, încadrat în mod normal la codul NC ex 3905 30 00.
D. DUMPINGUL
1. Taiwan
(17)
Cu privire la Taiwan, nu s-au instituit măsuri provizorii întrucât, astfel cum s-a menționat la considerentele 29 și 30 din regulamentul provizoriu, nu s-a constatat, provizoriu, niciun dumping privind importurile de produs în cauză originar din Taiwan.
(18)
După cum s-a menționat la considerentul 30 din regulamentul provizoriu, singura societate cooperantă din Taiwan, Chang Chun Petrochemical Co. Ltd (denumită în continuare „CCP”), este singurul producător-exportator al produsului în cauză din Taiwan, înregistrând 100 % din exporturile din Taiwan către CE în timpul perioadei de anchetă, potrivit datelor Eurostat.
(19)
Ambii producători comunitari, Kuraray Europe GmbH și Celanese Chemicals Ibérica S.L. au susținut că CCP practica dumpingul în timpul PA și au solicitat Comisiei să-și reexamineze concluziile cu privire la constatarea dumpingului în cazul CCP.
1.1. Costurile materiilor prime
(20)
Ambii producători comunitari au susținut faptul că, față de ceea ce a constatat Comisia, costul de producție al CCP a fost mai ridicat, întrucât costurile pentru monomer acetat de vinil (denumit în continuare „VAM”), materia primă de bază utilizată în producția de PVA, au fost subestimate. În acest sens, ei au subliniat faptul că furnizorul de VAM al CCP este o societate asociată. În sprijinul argumentelor sale, unul dintre producătorii comunitari a prezentat un studiu realizat de o societate de consultanță privind activitatea economică a CCP referitoare la PVA, precum și publicații referitoare la prețurile internaționale ale VAM.
(21)
Informațiile furnizate au fost examinate. Comparația dintre prețurile VAM enumerate în publicațiile sus-menționate și prețurile verificate pe parcursul procedurii atât în Asia, cât și în Europa arată în mod clar că prețurile publicate în publicațiile respective sunt supraevaluate. În plus, publicațiile menționează faptul că prețurile publicate sunt estimative, prețurile reale de pe piață putând fi mai ridicate sau mai scăzute, și că prețurile publicate ar trebui folosite cu titlu indicativ. Într-adevăr, chiar dacă aceste prețuri se folosesc pentru monitorizarea tendințelor în timp, ele nu par să reprezinte prețurile reale.
(22)
Pe lângă aceasta, ancheta a arătat că vânzările de VAM ale furnizorului asociat către CCP s-au efectuat la aceleași prețuri ca cele practicate în cazul clienților neasociați ai furnizorului și că prețurile plătite de CCP pentru VAM au fost coerente în raport cu prețurile plătite de alți producători din Asia, în special din Japonia.
(23)
În plus, costurile pentru VAM menționate în studiul de mai sus s-au bazat pe o rată de consum de VAM mai ridicată decât cea a CCP. Având în vedere faptul că rata de consum de VAM depinde de gama de PVA hidrolizat integral sau parțial, rata de consum de VAM a CCP a fost aceeași cu cea a altor producători, lucru verificat atât în Asia, cât și în Comunitate, luându-se în considerare gamele respective de produse.
(24)
Din motivele prezentate la considerentele 20-23 de mai sus, s-a concluzionat așadar că nu au fost subestimate costurile de VAM ale CCP și, prin urmare, argumentele referitoare la acest aspect au fost respinse.
1.2. Alte costuri
(25)
Pe baza costurilor din studiul sus-menționat, unul dintre cei doi producători comunitari a susținut că, în afară de VAM, s-au mai subestimat și alte elemente din costul de producție de PVA al CCP, cum ar fi cele legate de instalații, alte costuri indirecte și cheltuieli generale și administrative. Cu toate acestea, nu s-au furnizat dovezi specifice care să susțină estimările privind costurile conținute în studiu.
(26)
Datele reale verificate la fața locului în ceea ce privește CCP au fost reexaminate și s-a confirmat folosirea costurilor corecte în calculele de dumping. Prin urmare, argumentul a fost respins.
1.3. Calcularea valorii normale
(27)
Un producător comunitar a afirmat că, în cazul CCP, valoarea normală ar fi trebuit stabilită pentru toate tipurile de produse, întrucât piața de PVA din Taiwan reprezintă o situație aparte din cauza prețurilor reduse în mod artificial, în special în comparație cu intervalele de prețuri publicate pentru Asia și pentru că cea mai mare parte a vânzărilor pe piața internă din Taiwan în timpul PA au fost efectuate către clienți asociați.
(28)
De fapt, nu există dovezi în baza cărora prețurile de vânzare pe piața internă din Taiwan ar putea fi considerate ca fiind reduse în mod artificial. Prețurile PVA publicate reprezintă intervale de prețuri foarte generale pentru Asia (cu excepția Chinei), fără a specifica clasele sau tipurile de produse în cauză și, prin urmare, nu pot fi utilizate în nicio comparație a prețurilor pentru Taiwan. În baza acestora, prețurile de vânzare pe piața internă din Taiwan nu pot fi considerate ca fiind reduse în mod artificial. În ceea ce privește absența presupusă a unor vânzări suficiente pe piața internă către clienți independenți, s-a confirmat că vânzările către clienți independenți au fost insuficiente în termeni de cantitate pentru a putea determina valoarea normală.
(29)
Același producător comunitar a susținut, de asemenea, că, din cauza unei presupuse situații speciale a pieței din cauza prețurilor PVA-ului reduse în mod artificial pe piața din Taiwan, profitul folosit în cazul valorilor normale stabilite pentru CCP nu ar trebui să se bazeze pe partea introductivă a articolului 2 alineatul (6) din regulamentul de bază.
(30)
În baza celor menționate la considerentul 28, nu există niciun motiv pentru care profitul bazat pe partea introductivă a articolului 2 alineatul (6) din regulamentul de bază nu ar fi potrivit pentru valorile normale stabilite. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(31)
Părțile interesate au fost informate în legătură cu concluziile menționate anterior și li s-a acordat o perioadă în care au putut prezenta observații. Nu s-au primit informații suplimentare de la producătorii comunitari sau de la orice altă parte interesată, care ar putea modifica decizia provizorie a Comisiei privind dumpingul în cazul Taiwanului.
(32)
Având în vedere cele menționate mai sus, s-a confirmat că marja de dumping stabilită în cazul Taiwanului este sub 2 %, exprimată ca procent al prețului de export, astfel cum se menționează la considerentul 29 din regulamentul provizoriu. Prin urmare, în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din regulamentul de bază, prezenta procedură ar trebui încheiată cu privire la importurile de produs în cauză originar din Taiwan.
2. Republica Populară Chineză (RPC)
2.1. Statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și tratamentul individual
(33)
În absența oricăror observații în privința statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și a tratamentului individual, se confirmă considerentele 31-39 din regulamentul provizoriu.
2.2. Țară analoagă
(34)
Ambii producători comunitari, Kuraray Europe GmbH și Celanese Chemicals Ibérica S.L., au reiterat faptul că Japonia ar trebui selectată ca țară analoagă pentru RPC în locul Taiwanului.
(35)
Aceștia au afirmat că Japonia ar fi o țară analoagă mai adecvată decât Taiwan, întrucât concurența pe piața japoneză de PVA este mai dinamică decât cea de pe piața taiwaneză, deoarece: (i) piața taiwaneză este dominată de singurul producător taiwanez, CCP, în timp ce în Japonia există patru producători; (ii) importurile de PVA către Taiwan, care intră sub incidența anchetei, sunt limitate; și (iii) cererea pe piața internă din Taiwan pentru produsul similar este redusă.
(36)
Având în vedere presupusa dominare a pieței din Taiwan de către CCP, trebuie reamintit faptul că și nivelul concurenței este influențat de importuri și astfel, după cum s-a afirmat deja la considerentul 46 din regulamentul provizoriu, Taiwan înregistrează o proporție mai ridicată decât Japonia de importuri în termeni de consum intern (15 % față de 3 %).
(37)
În ceea ce privește afirmația că importurile de PVA se referă în principal la produsele care nu țin de domeniul anchetei, această afirmație nu a fost susținută prin dovezi suficiente și, prin urmare, nu a putut fi acceptată.
(38)
În ceea ce privește presupusa cerere limitată pentru produsul similar din Taiwan, trebuie subliniat faptul că piața internă de PVA din Taiwan depășește 15 000 de tone, cea mai mare parte fiind reprezentată de produsul similar. Pe lângă aceasta, chiar dacă un producător comunitar a susținut că cererea este limitată deoarece majoritatea vânzărilor CCP sunt către clienți asociați, ancheta a dovedit contrariul. Din aceste motive, argumentul privind cererea limitată pentru produsul similar a fost respins.
(39)
Din motivele menționate la considerentele 36-38 de mai sus, argumentul privind concurența insuficientă de pe piața taiwaneză a fost respins.
(40)
Un producător comunitar a afirmat că piața japoneză de PVA este mult mai reprezentativă pentru piața din RPC decât cea taiwaneză, atât în ceea ce privește producția, cât și vânzările. Cu toate acestea, chiar dacă nivelul de producție și de vânzări pe piața internă din Taiwan este mai scăzut decât nivelul de producție și de vânzări din Japonia, acestea sunt suficient de substanțiale pentru efectua o comparație corespunzătoare cu PVA din China și exporturile acestuia către CE.
(41)
Același producător comunitar a declarat, de asemenea, că Japonia ar fi o țară analoagă mai adecvată decât Taiwan, întrucât în Japonia există atât producători de PVA integrați, cât și neintegrați, ca și în RPC. Cu toate acestea, este important de notat faptul că, în timp ce în China există într-adevăr ambele tipuri de producători, producătorul taiwanez și singurul producător japonez cooperant și verificat dețin procese de producție de PVA integrate. Prin urmare, acest aspect nu poate fi relevant pentru a prefera Japonia în locul Taiwanului.
(42)
Același producător comunitar a afirmat că gama de produse și aplicațiile de PVA pe piața japoneză sunt mai comparabile cu cele din China. În acest sens, s-a confirmat faptul că gama de produse și aplicațiile pe piața taiwaneză sunt de așa natură încât să garanteze o comparație corespunzătoare între PVA din Taiwan și din China, în timp ce nu există dovezi că PVA din Japonia ar fi asigurat o comparație mai bună.
(43)
În cele din urmă, nivelul cooperării din țara selectată este un element important pentru stabilirea unei valori normale fiabile. În Japonia, numai unul dintre cei patru producători ai produsului similar a cooperat în cadrul anchetei, în timp ce în Taiwan au fost disponibile toate datele necesare pentru întreaga țară, având în vedere faptul că Taiwan a făcut obiectul anchetei. Într-adevăr, societatea din Taiwan a reprezentat o cotă mult mai mare a pieței interne decât singurul producător cooperant din Japonia, permițând astfel o evaluare mai bună a valorii normale.
(44)
Având în vedere motivele prezentate la considerentele 36-43 de mai sus, afirmația ambilor producători comunitari conform căreia Japonia este țara analoagă cea mai potrivită pentru RPC a fost respinsă și se confirmă considerentele 40-46 din regulamentul provizoriu.
2.3. Valoarea normală
(45)
Un producător comunitar a afirmat că valoarea normală pentru țara analoagă, Taiwan, ar fi trebuit stabilită pentru toate tipurile de produs, iar profitul utilizat în cazul valorii normale stabilite nu ar fi trebuit bazat pe partea introductivă a articolului 2 alineatul (6) din regulamentul de bază, întrucât în Taiwan există o situație specifică a pieței provocată de prețurile reduse în mod artificial.
(46)
Cu toate acestea, din motivele prezentate la considerentele 28-30 de mai sus, aceste argumente au fost respinse. Având în vedere cele de mai sus, se confirmă considerentul 47 din regulamentul provizoriu.
2.4. Prețul de export
(47)
În absența oricăror observații referitoare la prețul de export, se confirmă considerentele 48-50 din regulamentul provizoriu.
2.5. Comparația
(48)
În absența observațiilor referitoare la comparație, se confirmă considerentul 51 din regulamentul provizoriu.
2.6. Marja de dumping
(49)
În absența observațiilor referitoare la marja de dumping, se confirmă considerentele 52 și 53 din regulamentul provizoriu, conform cărora marja de dumping la scara întregii țări pentru RPC este de 10 %.
E. PREJUDICIUL
1. Producția comunitară și industria comunitară
(50)
În absența unor informații noi și justificate sau argumente în acest sens, se confirmă considerentele 54-60 din regulamentul provizoriu.
2. Consumul comunitar
(51)
În urma revizuirii informațiilor statistice disponibile de la Eurostat și a confruntării acestora cu informațiile disponibile din alte surse, a reieșit faptul că importurile din SUA, astfel cum au fost stabilite în regulamentul provizoriu, au fost subevaluate, în special pentru anul 2003 (a se vedea considerentul 80 de mai jos). Prin urmare, s-a decis înlocuirea acestor date cu cele din baza de date privind exporturile a SUA. După comunicarea informațiilor finale, s-a stabilit, de asemenea, că cifrele referitoare la importurile de PVA din China furnizate de Eurostat erau greșite și trebuie corectate (a se vedea considerentul 56 de mai jos).
(52)
Cifrele privind consumul au fost revizuite în mod corespunzător după cum urmează:
2003
2004
2005
PA
Consum în tone
143 515
154 263
166 703
166 755
Indice (2003 = 100)
100
107
116
116
(53)
Acest tabel arată că cererea pentru produsul în cauză a crescut cu 16 % în cursul perioadei examinate. Celelalte concluzii, astfel cum sunt rezumate la considerentul 64 din regulamentul provizoriu, rămân valabile.
(54)
În absența oricăror informații sau argumente noi și justificate în acest sens, se confirmă considerentele 61-64 din regulamentul provizoriu, cu excepția modificărilor aduse considerentelor 61 și 64 stabilite anterior.
3. Importuri din țările în cauză
(55)
Având în vedere confirmarea faptului că marja de dumping pentru Taiwan este de minimis, importurile originare din Taiwan sunt excluse definitiv din evaluarea prejudiciului.
(56)
După comunicarea informațiilor finale, anumite părți interesate au exprimat îndoieli serioase cu privire la fiabilitatea cifrelor furnizate de Eurostat pentru importurile de PVA din RPC în 2003. Aspectul în cauză a fost examinat și s-a constatat că informațiile furnizate privind importurile respective conțineau o eroare semnificativă. În consecință, volumele importurilor de PVA din RPC au fost corectate după cum urmează:
Importuri
2003
2004
2005
PA
RPC tone
16 197
14 710
21 561
21 513
Indice (2003 = 100)
100
91
133
133
(57)
În locul unei scăderi a importurilor din China în perioada examinată, după cum s-a stabilit în etapa provizorie pe baza informațiilor eronate pentru 2003, importurile din RPC au crescut cu 33 % în perioada examinată, iar în 2004 au scăzut cu 9 % față de 2003.
(58)
Ținând seama de aceste elemente și de datele revizuite privind consumul comunitar (a se vedea considerentul 51 de mai sus), cota de piață a importurilor din RPC pentru perioada examinată se modifică după cum urmează:
Cotă de piață RPC
2003
2004
2005
PA
Piața comunitară
11,3 %
9,5 %
12,9 %
12,9 %
Indice (2003 = 100)
100
84
115
114
(59)
Cota de piață deținută de importurile din RPC în decursul perioadei examinate a crescut cu 1,6 puncte procentuale. În decursul perioadei de anchetă, importurile din RPC au reprezentat 12,9 % din întreaga piață comunitară.
(60)
Ținând seama de datele revizuite pentru 2003 privind importurile, prețurile importurilor din RPC menționate la considerentul 68 din regulamentul provizoriu au fost modificate corespunzător. Prețul mediu al importurilor a scăzut astfel cu 3 %.
Prețuri unitare
2003
2004
2005
PA
RPC (EUR/tonă)
1 162
1 115
1 164
1 132
Indice (2003 = 100)
100
96
100
97
(61)
În urma comunicării informațiilor finale, reclamantul a afirmat că Comisia nu ar fi trebuit să excludă nici un tip de produs corespunzător din calculul subcotării prețului. El a susținut că, în acest fel, prețurile comunitare ale importurilor din RPC ar fi fost supraestimate în mod exagerat. În această privință, considerentul 70 din regulamentul provizoriu prevede, într-adevăr, că un număr limitat de tipuri de produse („PCN”) au fost excluse din compararea subcotării, întrucât s-a considerat că o comparație pe tip de produs trebuia să fie utilă și corectă și, prin urmare, nu ar trebui permisă compararea unei clase standard cu o clasă specială care intră în definiția produsului.
(62)
Tipurile de produse (PCN) în cauză reprezentau 34 % din importurile din China în cursul PA, însă industria comunitară (nu reclamantul) le-a produs în cantități foarte mici, reprezentând 0,1 %-0,5 % din vânzările sale de produse similare în cursul PA. Deși importurile din RPC de PVA de tipurile PCN în cauză se refereau la o clasă standard de PVA, producătorul comunitar al tipurilor de produse respective a indicat Comisiei că, în cazul lui, tipurile de produse în cauză se refereau la produse specializate de înaltă calitate destinate utilizării în aplicații de nișă și care nu pot fi înlocuite cu PVA standard. De asemenea, aceste tipuri de produse nu au fost fabricate pe o linie de producție standard, ci într-o uzină specializată în cadrul unui proces de producție în loturi. De asemenea, producătorul comunitar în cauză a precizat în mod special că acest tip de PVA nu intra în concurență cu PVA standard. Prin urmare, Comisia a concluzionat că pentru aceste PCN importate din RPC, care erau PVA standard, nu existau clase corespunzătoare comercializate de industria comunitară. Având în vedere faptul că calculul subcotării ar putea să se bazeze în continuare pe volumele reprezentative (respectiv 54 % din importurile în cauză), s-a decis să se excludă aceste PCN din comparație.
(63)
Pe baza acestor elemente și întrucât reclamantul nu a prezentat nici o probă care să dovedească contrariul, se confirmă că excluderea acestor PCN din calculele subcotării este justificată și, prin urmare, reclamația se respinge.
(64)
În absența oricăror informații sau argumente noi și întemeiate în acest sens, se confirmă considerentele 65-71 din regulamentul provizoriu, cu excepția importurilor din China și a datelor privind cota de piață, aspecte care au fost abordate mai sus.
4. Situația industriei comunitare
(65)
Ținând seama de cifrele revizuite privind consumul comunitar (a se vedea considerentul 51 de mai sus), cota de piață a industriei comunitare în decursul perioadei examinate este modificată corespunzător după cum urmează:
Cotă de piață industria comunitară 2003
2003
2004
2005
PA
Indice (2003 = 100)
100
101
96
103
(66)
Astfel cum s-a concluzionat la considerentul 76 din regulamentul provizoriu, în ceea ce privește volumul vânzărilor, industria comunitară a beneficiat de cererea în creștere pe piața comunitară.
5. Concluzie privind prejudiciul
(67)
După comunicarea faptelor și a considerentelor esențiale pe baza cărora s-a decis instituirea de măsuri antidumping provizorii, mai multe părți au susținut faptul că majoritatea indicatorilor de prejudiciu au evoluat în mod pozitiv și, prin urmare, nu ar exista niciun prejudiciu material. Una dintre părțile interesate a afirmat că Comisia a concluzionat numai pe baza scăderii prețurilor de vânzare ale industriei comunitare faptul că industria comunitară a suferit un prejudiciu material.
(68)
În acest sens, ar trebui reamintit faptul că, astfel cum se indică la considerentul 90 din regulamentul provizoriu, un număr de indicatori evoluat într-adevăr în sens pozitiv în decursul perioadei examinate, datorită cererii puternice și crescânde pe piața comunitară. Cu toate acestea, scăderea prețurilor pe piața comunitară, corelată cu creșterea puternică la nivel mondial a costurilor materiilor prime de bază, a condus la o evoluție negativă a tuturor indicatorilor financiari, cum ar fi rentabilitatea, randamentul investițiilor și fluxul de lichidități. Aceasta este explicată în detaliu la considerentele 84 și 85 din regulamentul provizoriu. Cu toate că, astfel cum este prevăzut la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază, niciunul dintre factorii economici pertinenți evaluați în acest sens nu constituie neapărat o bază decisivă de analiză, este evident că indicatorii financiari se numără printre principalii indicatori. Prin urmare, argumentul trebuie respins.
(69)
În absența oricăror informații sau argumente noi și întemeiate cu privire la situația industriei comunitare, se confirmă considerentele 72-92 din regulamentul provizoriu, cu excepția considerentelor 75 și 76 abordate mai sus.
F. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Efectele importurilor care fac obiectul unui dumping
(70)
Mai multe părți interesate au scos în evidență concluzia provizorie conform căreia importurile originare din China au scăzut puternic între 2003 și 2004. Acestea au susținut că, având în vedere faptul că, în aceeași perioadă, rentabilitatea industriei comunitare a scăzut în mod considerabil cu 62 %, deprecierea prețurilor nu ar fi putut fi cauzată de importurile originare din China.
(71)
În acest sens, trebuie reamintit faptul că ancheta a stabilit că importurile din RPC au subcotat prețurile industriei comunitare cu 3,3 % în decursul perioadei de anchetă și că aceste importuri au fost declarate la frontiera comunitară, în decursul perioadei examinate, la prețuri mai mici decât cele obținute de industria comunitară. Diferența dintre prețurile de import din RPC din statisticile Eurostat și prețurile de vânzare ale industriei comunitare pare a fi mai mare în 2003 decât în perioada de anchetă. Cu toate acestea, pe baza unei astfel de analize nu se poate trage nicio concluzie referitor la subcotarea din anii anteriori perioadei de anchetă; o marjă de subcotare precisă și fiabilă poate fi calculată numai pentru perioada de anchetă, pe baza unei comparații model cu model și în urma unei ajustări adecvate pentru costurile (post-)import și diferențele în nivelul comercial. Astfel de date sunt disponibile numai pentru perioada de anchetă. Prin urmare, nu se poate stabili nicio concluzie privind efectul importurilor din RPC asupra subcotării prețurilor din industria comunitară în decursul perioadei examinate.
(72)
Ancheta a stabilit, de asemenea, că piața a cunoscut o scădere semnificativă a prețurilor. Această scădere a prețurilor a adus prejudicii în contextul creșterii puternice a costurilor materiilor prime de bază în decursul aceleiași perioade, astfel cum se detaliază la considerentele 78 și 79 din regulamentul provizoriu. Având în vedere observațiile primite și menționate la considerentul 70 de mai sus, evoluția prețurilor materiilor prime în decursul perioadei examinate a fost analizată pe o bază anuală. În conformitate cu cele menționate la considerentul 78 din regulamentul provizoriu, materia primă de bază utilizată pentru producerea de PVA este monomer acetatul de vinil („VAM”). Aceasta reprezintă aproximativ 65 % din costul de producție al PVA. Tabelul de mai jos arată costul VAM/tonă de PVA în decursul perioadei examinate:
Industria comunitară
2003
2004
2005
PA
Costul VAM pe tonă de PVA
Indice
100
107
119
130
(73)
Analiza arată că, în 2004, creșterea costurilor materiei prime a fost moderată în comparație cu creșterea acestora în 2005 și în decursul PA. Având în vedere evoluția prețurilor materiilor prime, care este cel mai bine ilustrată de evoluția costurilor VAM de mai sus și care nu corespunde întocmai cu tendința rentabilității, se poate concluziona că scăderea accentuată a rentabilității în decursul anului 2004 a fost cauzată mai degrabă de scăderea cu 7 % a prețurilor de vânzare ale industriei comunitare, astfel cum se menționează la considerentul 79 din regulamentul provizoriu, decât de creșterea costurilor materiilor prime.
(74)
Ținând seama de cele de mai sus, cotele de piață pentru 2004 au fost analizate în continuare în termeni absoluți, precum și comparativ cu 2003 pentru a stabili dacă importurile care fac obiectul unui dumping, luate în considerare separat, au avut un impact important asupra prejudiciului. S-a stabilit faptul că, în decursul anului 2004, cota de piață a industriei comunitare a crescut cu 1 %. În același timp, importurile din China au pierdut 16 % din cota lor de piață. Prin urmare, în decursul anului 2004, cota de piață a industriei comunitare a fost de peste patru ori mai mare decât cota de piață a RPC. În aceste condiții, este cu adevărat dificil a se considera că importurile din RPC din anul decisiv 2004 au determinat scăderea prețurilor, având în vedere că importurile au fost relativ reduse și în declin puternic.
(75)
În urma comunicării informațiilor definitive, industria comunitară a afirmat că, în ciuda cotei de piață reduse, importurile care fac obiectul unui dumping au reușit să cauzeze o perturbare gravă pe piață, dată fiind natura activității. Aceasta a susținut că, potrivit afirmațiilor Comisiei, PVA este o marfă, iar cel mai mic preț cotat pe piață determină în mare măsură prețul pieței, preț la care ceilalți producători trebuie să se adapteze dacă doresc să își păstreze comenzile. Ar trebui precizat faptul că, în documentul de prezentare a concluziilor definitive, Comisia doar a citat o plângere a reclamantului, fără a o aproba. Reclamantul a susținut apoi că această presupusă influență a importurilor din RPC asupra prețurilor de vânzare ale industriei comunitare ar fi dovedită de tendința descendentă a prețurilor de vânzare ale industriei comunitare pe parcursul perioadei examinate, în timp ce prețurile materiei prime de bază, VAM, au explodat. Industria comunitară a susținut că nu a fost în măsură să transpună creșterea prețurilor la materiile prime în prețurile practicate față de clienții săi, deoarece presiunea puternică asupra prețurilor exercitată de importurile care fac obiectul unui dumping ar fi condus la scăderea rentabilității, a randamentului investițiilor și a fluxului de lichidități.
(76)
Cu toate acestea, analizând în detaliu evoluția respectivă, se constată că deteriorarea considerabilă a situației financiare a industriei comunitare a survenit în principal în perioada cuprinsă între 2004 și PA. În 2003, anul în care importurile din RPC au beneficiat de o cotă de piață de 11,3 %, iar prețurile de vânzare nu au variat mult în comparație cu anii următori, industria comunitară a înregistrat rezultate satisfăcătoare, în special în materie de rentabilitate. Această evaluare este susținută de faptul că însăși industria comunitară a caracterizat anul (2002 și) 2003 ca fiind anul „premergător intrării masive pe piața comunitară a importurilor care fac obiectul unui dumping”. Această părere a fost susținută de constatările anchetei și, prin urmare, s-a concluzionat la considerentul 131 din regulamentul provizoriu că anul 2003 a fost într-adevăr un an în care piața comunitară a fost caracterizată de o situație normală a concurenței. Această concluzie nu a fost contestată de niciuna dintre părțile interesate și sugerează că denaturările pe piață, în cazul în care au existat, au fost limitate în decursul anului 2003. Dimpotrivă, în 2004, în situația în care importurile din RPC s-au diminuat, în timp ce prețul de vânzare a rămas destul de stabil, situația financiară a industriei comunitare s-a deteriorat brusc în mod considerabil.
(77)
În urma comunicării informațiilor definitive, industria comunitară a susținut că Comisia ar considera în mod eronat că importurile care fac obiectul unui dumping constituie principala cauză a prejudiciului. În acest sens, se observă că Comisia nu consideră importurile care fac obiectul unui dumping ca fiind principala cauză a prejudiciului. Într-adevăr, articolul 3 alineatul (6) din regulamentul de bază prevede că „volumele și/sau nivelurile prețurilor (…) au un impact asupra industriei comunitare (…) și că acest impact este de asemenea natură încât poate fi considerat important.” (sublinierile aparțin autorului).
(78)
O analiză mai detaliată a faptelor stabilite în cadrul anchetei a arătat că importurile care fac obiectul unui dumping, luate în considerare separat, au avut un impact asupra prejudiciului suferit de industria comunitară, însă, ținând seama de cotele de piață în general limitate ale acestora în comparație cu cotele de piață în creștere ale industriei comunitare și de lipsa unei suprapuneri clare în timp între importurile care fac obiectul unui dumping și situația cea mai prejudiciabilă pentru industria comunitară, acest impact nu este considerat important.
(79)
Pe baza considerațiilor enunțate anterior, nu se poate concluziona faptul că importurile care fac obiectul unui dumping au avut un impact asupra prejudiciului suferit de industria comunitară care poate fi calificat drept important.
2. Efectele altor factori
(80)
Ulterior instituirii măsurilor provizorii, s-au obținut informații care au indicat că datele Eurostat privind importurile din SUA erau incomplete. Volumele raportate s-au dovedit a fi prea mici în comparație cu datele privind exporturile din cadrul bazei de date a SUA privind exporturile, dar și în comparație cu alte surse. Prin urmare, s-a impus revizuirea datelor privind importurile respective și s-a considerat adecvată înlocuirea acestora cu datele furnizate de baza de date a SUA privind exporturile, iar valorile, convertite în euro, au fost ajustate corespunzător la prețurile CIF la frontiera comunitară. Impactul datelor revizuite privind volumele de import din RPC în 2003 asupra consumului comunitar calculat a afectat, de asemenea, cotele de piață ale altor țări în anul respectiv. Prin urmare, tabelele de la considerentul 97 din regulamentul provizoriu au fost modificate după cum urmează:
Importuri originare din alte țări terțe (cantitate)
Import (tone)
2003
2004
2005
PA
SUA
19 804
26 663
25 771
26 298
Indice (2003 = 100)
100
135
130
133
Japonia
13 682
11 753
12 694
14 151
Indice (2003 = 100)
100
86
93
103
Taiwan (intervale)
11 000-14 000
13 000-16 500
10 000-13 000
9 000-12 000
Indice (2003 = 100)
100
118
88
83
Importuri originare din alte țări terțe (preț mediu)
Preț mediu (EUR)
2003
2004
2005
PA
SUA
1 308
1 335
1 446
1 416
Indice (2003 = 100)
100
102
111
108
Japonia
1 916
1 532
1 846
1 934
Indice (2003 = 100)
100
80
96
101
Taiwan
1 212
1 207
1 308
1 302
Indice (2003 = 100)
100
100
108
108
Cote de piață
Cotă de piață (%)
2003
2004
2005
PA
SUA
13,8 %
17,3 %
15,5 %
15,8 %
Japonia
9,5 %
7,6 %
7,6 %
8,5 %
Taiwan (indice)
100
109
76
71
(81)
În comparație cu regulamentul provizoriu, principala diferență o reprezintă cantitățile de importuri originare din SUA și tendința care se remarcă referitor la aceste importuri. În decursul perioadei examinate, a existat într-adevăr numai în cazul importurilor de PVA din SUA o ușoară creștere, și anume o creștere cu 2 puncte procentuale în materie de cotă de piață, în timp ce în regulamentul provizoriu s-a concluzionat în mod eronat că importurile în cauză se dublaseră în perioada respectivă. De asemenea, prețurile CIF la frontiera comunitară ale acestor importuri par a fi în general mai mari decât s-a stabilit în mod provizoriu în cazul prețurilor care erau cu 4,3 % mai mari în decursul PA. Celelalte concluzii privind aceste importuri, astfel cum sunt rezumate la considerentul 98 din regulamentul provizoriu, rămân valabile.
(82)
În ceea ce privește considerentele 97 și 99 din regulamentul provizoriu, mai multe părți interesate au exprimat îndoieli serioase cu privire la fiabilitatea prețurilor furnizate de Eurostat pentru importurile din Japonia, având în vedere că prețurile medii unitare ale acestor importuri erau semnificativ mai mari decât prețurile unitare ale PVA provenind din alte surse. Una dintre părțile interesate a afirmat că prețul mediu de vânzare ridicat ar fi putut rezulta în urma includerii eronate a altor produse mai scumpe, cum ar fi PVB. În acest sens, se subliniază faptul că aceste date au fost examinate în detaliu și că pe baza analizei respective s-a concluzionat, astfel cum se menționează la considerentul 99 din regulamentul provizoriu, că importurile din Japonia nu ar fi putut contribui la tendința negativă a prețurilor care a condus la deteriorarea semnificativă a situației financiare a industriei comunitare. Din motive de integralitate și claritate, urmează un rezumat al analizei respective.
(83)
O examinare ulterioară a datelor Eurostat privind importurile din Japonia a confirmat că acestea nu au inclus niciun alt produs în afara PVA și că nu erau mărite artificial de către alte produse mai scumpe. De asemenea, cum s-a menționat deja în plângere, importurile de PVA din Japonia au inclus anumite cantități limitate de PVA, altele decât produsul similar, care au avut probabil prețuri unitare mai mari. În ceea ce privește valoarea medie calculată pentru importurile din Japonia, pe baza datelor statistice, influența claselor de PVA de altă calitate asupra prețurilor nu a putut fi eliminată, deoarece datele respective nu fac diferența între produsul similar și alte clase de PVA. Cu toate acestea, ținând seama de volumele aproximative ale importurilor respective, pe baza datelor din plângere și în lumina prețului mediu calculat pentru toate importurile de PVA din Japonia în decursul PA, s-a stabilit că este puțin probabil ca excluderea claselor de PVA care nu se încadrează în definiția produsului să aibă ca rezultat un preț CIF mediu la frontiera comunitară al produsului similar, care să subcoteze prețul comunitar de vânzare în decursul PA. Mai mult, circa 25 % din importurile din Japonia din cursul PA au putut fi verificate și s-a constatat că priveau clase de PVA care se încadrează în definiția produsului. Importurile respective au fost făcute către părți asociate, la prețuri de transfer, și s-a constatat că prețurile de revânzare către primii clienți independenți din Comunitate au fost în medie cu 8 %-10 % mai mari decât prețurile pe care industria comunitară le-ar fi putut obține. Prin urmare, s-a concluzionat și se susține în continuare că nu există indicii că importurile de PVA din Japonia, din decursul PA, au subcotat prețurile industriei comunitare și, prin urmare, se consideră că aceste importuri nu au contribuit la prejudiciul suferit de industria comunitară.
(84)
De asemenea, s-a supus atenției de către mai multe părți interesate modalitatea în care importurile din Japonia au reușit să păstreze o cotă de piață mare cu astfel de prețuri ridicate, în condițiile în care pe piața comunitară a existat o concurență acerbă. În acest sens, ar trebui menționat în primul rând, astfel cum se precizează la considerentul 83 de mai sus, că includerea altor clase de PVA, mai scumpe, a mărit artificial valorile medii ale Eurostat pentru prețurile de import din Japonia. Pe baza datelor verificate referitoare la circa 25 % din importurile din Japonia, prețurile medii de vânzare a acestor importuri către primul client independent din Comunitate par a fi cu 8 %-10 % mai mari decât prețurile industriei comunitare. Acesta nu reprezintă rezultatul unei comparații precise între clase identice de produs, ci este mai degrabă diferența de preț probabilă și aproximativă dintre prețurile de vânzare medii pentru o parte din importurile din Japonia și prețul de vânzare mediu obținut de industria comunitară. Pe această bază, rezultatul analizei privind prețurile importurilor din Japonia nu contrazice concluzia potrivit căreia prețurile pieței comunitare au fost depreciate, iar argumentul este respins.
(85)
Una dintre părțile interesate a susținut că volumul importurilor din Taiwan a crescut în perioada 2003-2006, contrar constatărilor Comisiei referitoare la scăderea cotei de piață, și că prețurile medii ale acestor importuri au crescut mai puțin decât figurează în constatările Comisiei. Această afirmație s-a întemeiat pe analiza datelor Eurostat. În acest sens, trebuie menționat faptul că, astfel cum se indică la considerentul 100 din regulamentul provizoriu, au fost utilizate cifrele reale referitoare la singurul producător taiwanez care a cooperat pe deplin la anchetă. Aceste date verificate au fost considerate mai fiabile decât datele provenind de la Eurostat, în special pentru că, în perioada examinată, producătorul respectiv a vândut, de asemenea, cantități considerabile de PVA încadrat la codul NC ex 3905 30 00, dar care nu se încadrează în definiția produsului. Prin urmare, argumentul părții interesate a trebuit să fie respins.
(86)
O altă parte interesată a susținut, în lumina analizei Comisiei privind prețurile importurilor din SUA, că importurile originare din Taiwan au contribuit la deprecierea prețurilor pe piața comunitară. Partea interesată a presupus că, în scopul calculării prețurilor medii către primul client independent, Comisia a ajustat prin majorare prețurile importurilor din SUA ale Eurostat, prețuri care erau deja mai ridicate decât prețurile importurilor din Taiwan și care în urma ajustării se situau la același nivel general cu prețurile industriei comunitare. Prin urmare, prețurile importurilor din Taiwan, care nu ar trebui ajustate, ar subcota prețurile industriei comunitare și ar contribui la prejudiciul suferit de industria comunitară.
(87)
Acest argument a trebuit să fie respins. De fapt, prețurile importurilor din Taiwan menționate la considerentele 97 și 100 din regulamentul provizoriu sunt prețurile CIF la frontiera comunitară. În scopul calculării subcotării, s-au făcut o serie de ajustări ale acestor prețuri (taxa de import, costurile ulterioare importului, nivelul comercial). În cazul de față, ajustarea în funcție de nivelul comercial a fost semnificativă, deoarece aproape toate vânzările s-au făcut prin intermediul comercianților/distribuitorilor din Comunitate. Calcularea ulterioară a subcotării a putut fi făcută apoi în funcție de codul produselor, obținându-se astfel cifre foarte precise care nu indicau, într-adevăr, o subcotare.
(88)
Mai multe părți interesate au susținut că scăderea rentabilității a fost cauzată de însăși industria comunitară. Acestea au susținut că, datorită unei capacități de producție suplimentare în 2004, industria comunitară a trebuit să facă față unor mari cantități suplimentare de PVA produs pe care a trebuit să îl vândă. Aceste părți au afirmat că însuși reclamantul s-ar fi angajat într-o politică agresivă de subcotare a tuturor furnizorilor de PVA în scopul maximizării volumelor sale de vânzare și a excluderii altor concurenți de pe piață. În opinia părților respective, acest fapt ar justifica declinul prețurilor la PVA în decursul perioadei examinate. Părțile interesate au considerat că producătorii chinezi s-au adaptat la prețurile existente și nu au fixat alte prețuri.
(89)
Cu privire la acest argument, ancheta a indicat într-adevăr că investițiile făcute de industria comunitară pentru a crește capacitatea de producție i-au permis acesteia să vândă cantități suplimentare semnificative pe piața comunitară. Acest fapt demonstrează, pe de o parte, că decizia de a face investiția respectivă a fost o decizie corectă în ceea ce privește creșterea preconizată a pieței. Consumul de PVA pe piața comunitară a crescut puternic în decursul perioadei examinate, astfel cum se explică la considerentele 51-53 de mai sus, iar acest fapt a condus la creșterea vânzărilor în ansamblul lor. Mai mult, o analiză a datelor ulterioare perioadei de anchetă (din iulie 2006 până în septembrie 2007) privind consumul și vânzările comunitare pe baza datelor și cifrelor furnizate de Eurostat și a celor furnizate de către părțile care fac obiectul anchetei a confirmat faptul că consumul comunitar a crescut în mod semnificativ și că industria comunitară și-a sporit volumul vânzărilor cu 10 %.
(90)
Cu toate acestea, ancheta a stabilit, în același timp, că o fabrică de PVA ar trebui să producă în continuu pentru o eficiență maximă. Acesta a fost, de asemenea, cazul industriei comunitare. Ancheta a arătat că, datorită extinderii capacității care a avut loc în perioada 2004-2006, volumele de producție au crescut semnificativ începând cu 2004. În urma comunicării informațiilor definitive, industria comunitară a afirmat că linia de producție a PVA suplimentară a fost disponibilă doar din 2005 și că, din acest motiv, nu a existat un plus de capacitate în 2004. Cu toate acestea, ancheta a arătat că, în 2004, capacitatea de producție a fost cu 7 % mai mare decât în 2003. În același timp, industria comunitară a scăzut prețurile de vânzare cu 7 %, iar în 2005, când capacitatea de producție a ajuns la 129 % din capacitatea din 2003, prețurile erau încă cu 5 % sub nivelul prețurilor din 2003, în ciuda creșterii puternice a costurilor materiei prime, astfel cum se indică la considerentul 72 de mai sus (+ 19 % pentru VAM). Între timp, industria comunitară și-a crescut volumul de vânzări către clienți independenți cu 12 % și și-a sporit în continuare vânzările cu încă 10 puncte procentuale în 2005. Prin urmare, se pare că ar fi putut exista o legătură între prețurile de vânzare ale industriei comunitare și cantitatea de PVA produsă.
(91)
Două dintre părțile interesate au susținut că investiția în capacitatea de producție a cauzat evoluția negativă a indicatorilor financiari, deoarece costul investiției ar fi afectat în mod considerabil rentabilitatea industriei comunitare. În acest sens, ancheta a stabilit că, astfel cum se menționează la considerentul 103 din regulamentul provizoriu, costurile antrenate de extinderea capacității de producție pot fi identificate și că acestea nu au influențat în mod semnificativ tendința negativă accentuată constatată cu privire la evoluția poziției financiare a industriei comunitare. Prin urmare, argumentul potrivit căruia aceste costuri au cauzat deteriorarea puternică a celor mai importanți indicatori financiari ai industriei comunitare trebuie respins.
(92)
O parte interesată a susținut că prețurile vânzărilor destinate utilizării captive ar fi influențat negativ cifrele referitoare la rentabilitate ale reclamantului. În acest sens, se remarcă faptul că vânzările de PVA către părți asociate au fost verificate amănunțit. În primul rând, aceste vânzări au fost separate de vânzările către părți neasociate. Prin urmare, acestea nu au fost incluse în cadrul indicatorilor financiari prezentați la considerentele 84 și 85 din regulamentul provizoriu, astfel cum se specifică la considerentul 84. În al doilea rând, verificarea vânzărilor destinate utilizării captive a indicat că prețul acestor vânzări, care au reprezentat mai puțin de 20 % din totalul vânzărilor industriei comunitare în decursul PA, nu a avut un impact negativ asupra rezultatului raportat privind vânzările de PVA ale industriei comunitare către părți neasociate. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(93)
O altă parte interesată a susținut că presupusa depreciere a pieței construcțiilor din Germania din decursul primilor ani ai perioadei examinate ar fi cauzat evoluția negativă a indicatorilor financiari esențiali ai industriei comunitare. Cu toate acestea, nu au fost prezentate dovezi în sprijinul acestui argument, iar datele statistice indică în mod clar o tendință de creștere a consumului de PVA și chiar o creștere și mai puternică a consumului de PVB. Prin urmare, argumentul trebuie respins.
(94)
În urma comunicării informațiilor definitive, industria comunitară a susținut că, întrucât s-a pus accent pe 2003 și 2004, nu s-a efectuat o analiză satisfăcătoare a legăturii de cauzalitate pentru perioada 2004-2006. În acest sens, trebuie observat, în primul rând, că 2003 și 2004 sunt primii doi ani ai perioadei examinate și, ca atare, nu pot fi considerați ca fiind „depășiți”. De asemenea, astfel cum se prezintă în rezumat la considerentul 91 din regulamentul provizoriu, grupul de indicatori de prejudiciu este reprezentat de indicatorii financiari, în timp ce majoritatea celorlalți indicatori indică o evoluție pozitivă. În această situație, este oportun ca autoritatea de anchetă să acorde mai multă atenție numai perioadei în care indicatorii financiari au înregistrat scăderea cea mai pronunțată, ceea ce s-a întâmplat în 2004, când rentabilitatea industriei comunitare s-a redus cu 62 %, randamentul investițiilor a scăzut cu 83 %, iar fluxul de lichidități a scăzut cu 45 %. În sfârșit, după cum demonstrează considerentele 70-93 de mai sus, se consideră că analiza legăturii de cauzalitate nu se limitează la anii 2003 și 2004, ci acoperă întreaga perioadă examinată, respectiv din 2003 până la sfârșitul PA (septembrie 2006). Prin urmare, acest argument se respinge.
3. Concluzie privind legătura de cauzalitate
(95)
În concluzie, în urma unei analize ulterioare generate de observațiile primite după instituirea măsurilor provizorii, nu se poate confirma faptul că importurile care fac obiectul unui dumping au avut un impact important asupra prejudiciului suferit de industria comunitară. Având în vedere (i) cota de piață relativ limitată și doar în creștere ușoară a importurilor care fac obiectul unui dumping din RPC (de la 11,3 % la 12,9 %) și cota de piață mult mai importanta și în creștere ușoară a vânzărilor industriei comunitare (în decursul PA, aceasta a fost de peste trei ori mai mare decât cota de piață a RPC) și (ii) subcotarea redusă, deși nu lipsită de importanță, cauzată de importurile din RPC, se poate concluziona că prețurile scăzute de pe piața comunitară în contextul creșterii prețurilor materiei prime, care au contribuit în mod semnificativ la prejudiciul suferit de industria comunitară, nu pot fi atribuite importurilor care fac obiectul unui dumping din RPC. Prin urmare, legătura de cauzalitate, în sensul articolului 3 alineatele (6) și (7) din regulamentul de bază, dintre importurile care fac obiectul unui dumping din RPC și prejudiciul material suferit de industria comunitară nu a putut fi stabilită în mod satisfăcător.
G. CONCLUZII
(96)
Prin urmare, procedura ar trebui încheiată, deoarece marja de dumping stabilită pentru Taiwan reprezintă mai puțin de 2 % și din cauza lipsei unei dovezi privind existența unei legături de cauzalitate între dumping și prejudiciu în ceea ce privește importurile originare din RPC,
DECIDE:
Articolul 1
Procedura antidumping privind importurile de copolimeri ai alcoolului polivinilic (PVA) pe baza polimerizării de homopolimeri cu o viscozitate (măsurată în soluție de 4 %) de 3 mPas sau mai mult, însă care nu depășește 61 mPas și un grad de hidroliză de 84,0 mol % sau mai mult, însă care nu depășește 99,9 mol %, care se încadrează la codul NC ex 3905 30 00 și sunt originare din Republica Populară Chineză și Taiwan, se încheie.
Articolul 2
Sumele depuse cu titlu de taxe antidumping provizorii în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1069/2007 al Comisiei pentru importurile de anumiți compuși ai alcoolului polivinilic sub forma rășinilor de homopolimeri cu o viscozitate (măsurată în soluție de 4 %) de 3mPas sau mai mult, însă care nu depășește 61 mPas și un grad de hidroliză de 84,0 mol % sau mai mult, însă care nu depășește 99,9 mol %, care se încadrează la codul NC ex 3905 30 00 (cod TARIC 3905300020), originare din Republica Populară Chineză, se restituie.
Articolul 3
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 17 martie 2008.