VERORDNUNG (EWG) Nr. 2988/74 DES RATES vom 26. November 1974 über die Verfolgungs- und Vollstreckungsverjährung im Verkehrs- und Wettbewerbsrecht der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 75, 79 und 87,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die Vorschriften des Verkehrs- und Wettbewerbsrechts der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft räumen der Kommission die Befugnis ein, gegen Unternehmen und Unternehmensvereinigungen Geldbussen, Sanktionen und Zwangsgelder festzusetzen, wenn sie gegen das Gemeinschaftsrecht im Bereich der Auskünfte oder Nachprüfungen oder des Diskriminierungsverbots, des Kartellverbots oder des Verbots der mißbräuchlichen Ausnutzung beherrschender Stellungen verstossen. Diese Vorschriften sehen keine Verjährung vor.
Im Interesse der Rechtssicherheit ist es geboten, den Grundsatz der Verjährung einzuführen und die Einzelheiten seiner Anwendung zu regeln. Eine solche Regelung muß, um vollständig zu sein, sowohl die Befugnis zur Festsetzung von Geldbussen und Sanktionen als auch die Befugnis zur Vollstreckung der Entscheidungen erfassen, durch die Geldbussen, Sanktionen und Zwangsgelder festgesetzt werden. In ihr sind die Dauer der Verjährungsfrist, der Zeitpunkt, an dem die Verjährung beginnt, sowie die Handlungen zu bestimmen, welche zur Unterbrechung oder zum Ruhen der Verjährung führen. Dabei ist einerseits den Interessen der Unternehmen und Unternehmensvereinigungen, andererseits den Bedürfnissen der Verwaltungspraxis Rechnung zu tragen.
Diese Verordnung muß für die einschlägigen Vorschriften der Verordnung Nr. 11 über die Beseitigung von Diskriminierungen auf dem Gebiet der Frachten und Beförderungsbedingungen gemäß Artikel 79 Absatz 3 des Vertrages zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft (3), der Verordnung Nr. 17 - Erste Durchführungsverordnung zu den Artikeln 85 und 86 des Vertrages (4) und der Verordnung (EWG) Nr. 1017/68 des Rates vom 19. Juli 1968 über die Anwendung von Wettbewerbsregeln auf dem Gebiet des Eisenbahn-, Strassen- und Binnenschiffsverkehrs (5) gelten. Sie muß auch auf die einschlägigen Bestimmungen künftiger Verordnungen im Verkehrs- oder Wettbewerbsrecht der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft Anwendung finden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Verfolgungsverjährung
(1) Die Befugnis der Kommission, wegen Zuwiderhandlungen gegen Vorschriften des Verkehrs- oder Wettbewerbsrechts der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft Geldbussen oder Sanktionen festzusetzen, verjährt a) in drei Jahren bei Zuwiderhandlungen gegen Vorschriften über Anträge oder Anmeldungen von Unternehmen oder Unternehmensvereinigungen, über die Einholung von Auskünften oder die Vornahme von Nachprüfungen;
b) in fünf Jahren bei den übrigen Zuwiderhandlungen.
(2) Die Verjährung beginnt mit dem Tag, an dem die Zuwiderhandlung begangen worden ist. Bei dauernden oder fortgesetzten Zuwiderhandlungen beginnt die Verjährung jedoch erst mit dem Tag, an dem die Zuwiderhandlung beendet ist. (1)ABl. Nr. C 129 vom 11.12.1972, S. 10. (2)ABl. Nr. C 89 vom 23.8.1972, S. 21. (3)ABl. Nr. 52 vom 16.8.1960, S. 1121/60. (4)ABl. Nr. 13 vom 21.2.1962, S. 204/62. (5)ABl. Nr. L 175 vom 23.7.1968, S. 1.
Artikel 2
Unterbrechung der Verfolgungsverjährung
(1) Die Verfolgungsverjährung wird durch jede auf Ermittlung oder Verfolgung der Zuwiderhandlung gerichtete Handlung der Kommission oder eines Mitgliedstaats auf Antrag der Kommission unterbrochen. Die Unterbrechung tritt mit dem Tag ein, an dem die Handlung mindestens einem an der Zuwiderhandlung beteiligten Unternehmen oder einer beteiligten Unternehmensvereinigung bekanntgegeben wird.
Die Verjährung wird insbesondere durch folgende Handlungen unterbrochen: a) schriftliche Auskunftsverlangen der Kommission oder der zuständigen Behörde eines Mitgliedstaats auf Antrag der Kommission sowie Entscheidungen der Kommission, durch welche die verlangten Auskünfte angefordert werden;
b) ihren Bediensteten erteilte schriftliche Aufträge der Kommission oder der zuständigen Behörde eines Mitgliedstaats auf Antrag der Kommission zur Vornahme von Nachprüfungen sowie Entscheidungen der Kommission, durch welche Nachprüfungen angeordnet werden;
c) die Einleitung eines Verfahrens durch die Kommission;
d) die Mitteilung der von der Kommission in Betracht gezogenen Beschwerdepunkte.
(2) Die Unterbrechung wirkt gegenüber allen an der Zuwiderhandlung beteiligten Unternehmen und Unternehmensvereinigungen.
(3) Nach jeder Unterbrechung beginnt die Verjährung von neuem. Die Verjährung tritt jedoch spätestens mit dem Tag ein, an dem eine Frist von der Dauer der doppelten Verjährungsfrist verstrichen ist, ohne daß die Kommission eine Gedbusse oder Sanktion festgesetzt hat ; diese Frist verlängert sich um den Zeitraum, in dem nach Artikel 3 die Verjährung ruht.
Artikel 3
Ruhen der Verfolgungsverjährung
Die Verfolgungsverjährung ruht, solange wegen der Entscheidung der Kommission ein Verfahren vor dem Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften anhängig ist.
Artikel 4
Vollstreckungsverjährung
(1) Die Befugnis der Kommission zur Vollstrekkung von Entscheidungen, durch die wegen Zuwiderhandlungen gegen Vorschriften des Verkehrs- oder Wettbewerbsrechts der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft Geldbussen, Sanktionen oder Zwangsgelder festgesetzt worden sind, verjährt in fünf Jahren.
(2) Die Verjährung beginnt mit dem Tag, an dem die Entscheidung unanfechtbar geworden ist.
Artikel 5
Unterbrechung der Vollstreckungsverjährung
(1) Die Vollstreckungsverjährung wird unterbrochen a) durch die Bekanntgabe einer Entscheidung, durch die der ursprüngliche Betrag der Geldbusse, der Sanktion oder des Zwangsgeldes geändert oder ein Antrag auf eine solche Änderung abgelehnt wird;
b) durch jede auf zwangsweise Beitreibung der Geldbusse, der Sanktion oder des Zwangsgeldes gerichtete Handlung der Kommission oder eines Mitgliedstaats auf Antrag der Kommission.
(2) Nach jeder Unterbrechung beginnt die Verjährung von neuem.
Artikel 6
Ruhen der Vollstreckungsverjährung
Die Vollstreckungsverjährung ruht, a) solange eine Zahlungserleichterung bewilligt ist;
b) solange die Zwangsvollstreckung durch eine Entscheidung des Gerichtshofes der Europäischen Gemeinschaften ausgesetzt ist.
Artikel 7
Zeitliche Anwendung
Diese Verordnung findet auch auf vor ihrem Inkrafttreten begangene Zuwiderhandlungen Anwendung.
Artikel 8
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am 1. Januar 1975 in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 26. November 1974.
31974R2988
L 319/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CEE) NR. 2988/74 AL CONSILIULUI
din 26 noiembrie 1974
privind termenele de prescripție a acțiunilor și a aplicării sancțiunilor conform normelor Comunității Economice Europene privind transporturile și concurența
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 75, 79 și 87,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
întrucât, în conformitate cu normele Comunității Economice Europene privind transporturile și concurența, Comisia are dreptul să aplice amenzi, sancțiuni și daune cominatorii întreprinderilor sau asociațiilor de întreprinderi care încalcă legislația comunitară referitoare la informare sau investigare, ori la interzicerea discriminării, practicilor restrictive și abuzului de poziție dominantă; întrucât aceste norme nu prevăd termene de prescripție;
întrucât este necesar, pentru a asigura siguranța juridică, să se introducă principiul termenului de prescripție și să se stabilească norme de aplicare; întrucât, pentru reglementarea tuturor aspectelor ce țin de această problemă, este necesar să se elaboreze dispoziții cu privire la termenul de prescripție nu numai în ceea ce privește dreptul de a aplica amenzi sau sancțiuni, ci și cu referire la dreptul de executare a deciziilor, prin aplicarea de amenzi, sancțiuni sau daune cominatorii; întrucât astfel de dispoziții trebuie să specifice durata termenelor de prescripție, data de la care începe să curgă termenul de prescripție, precum și evenimentele care au ca efect întreruperea sau suspendarea termenului de prescripție; întrucât, din această perspectivă, trebuie luate în considerație interesele întreprinderilor și asociațiilor de întreprinderi, pe de o parte, dar și cerințele impuse de practica administrativă, pe de altă parte;
întrucât prezentul regulament trebuie să se aplice dispozițiilor în domeniu din Regulamentul nr. 11 cu privire la eliminarea discriminării cu privire la tarifele și condițiile de transport, în scopul punerii în aplicare a articolului 79 alineatul (3) din Tratatul (3) de instituire a Comunității Economice Europene, a Regulamentului nr. 17 (4): primul regulament de aplicare al articolelor 85 și 86 din tratat, precum și a Regulamentului (CEE) nr. 1017/68 al Consiliului (5) din 19 iulie 1968 privind aplicarea regulilor de concurență transportului pe căi ferate, rutiere și pe căile navigabile interioare; întrucât trebuie să se aplice și dispozițiilor specifice din viitoarele reglementări din domeniul legislației Comunității Economice Europene referitoare la transporturi și concurență,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Termenele de prescripție a acțiunilor
(1) Dreptul Comisiei de a impune amenzi sau sancțiuni pentru încălcarea normelor Comunității Economice Europene privind transporturile sau concurența este exercitat cu respectarea următoarelor termene de prescripție:
(a)
trei ani, în cazul încălcării dispozițiilor care reglementează cererile sau notificările trimise de întreprinderi sau asociații de întreprinderi, solicitările de informații sau derularea investigațiilor;
(b)
cinci ani în cazul celorlalte încălcări.
(2) Termenul începe să curgă de la data la care s-a comis încălcarea. Cu toate acestea, în cazul în care continuă încălcarea reglementărilor sau în cazul unor încălcări repetate, termenul de prescripție începe să curgă din ziua în care a încetat încălcarea.
Articolul 2
Întreruperea termenului de prescripție a acțiunilor
(1) Orice acțiune întreprinsă de Comisie, ori de un stat membru, la solicitarea Comisiei, în sensul derulării unor investigații preliminare sau a procedurilor legate de o încălcare are ca efect întreruperea termenului de prescripție a acțiunii. Întreruperea termenului de prescripție își produce efectele de la data la care cel puțin o întreprindere sau asociația de întreprinderi participante la încălcare a fost sesizată în mod oficial cu privire la această acțiune.
Acțiunile care întrerup curgerea termenului de prescripție includ în mod deosebit următoarele:
(a)
solicitări scrise din partea Comisiei, sau a autorității competente a unui stat membru care acționează la solicitarea Comisiei, prin care se solicită informații; sau o decizie a Comisiei prin care se solicită informațiile;
(b)
autorizații scrise pentru derularea investigațiilor, emise reprezentanților ei oficiali de către Comisie sau de către autoritatea competentă a unui stat membru care acționează la solicitarea Comisiei; sau o decizie a Comisiei prin care se ordonă o investigație;
(c)
deschiderea procedurii de către Comisie;
(d)
notificarea obiecțiilor prin declarația Comisiei.
(2) Întreruperea termenului de prescripție își produce efectele față de toate întreprinderile sau asociațiile de întreprinderi care au participat la actul de încălcare.
(3) Termenul de prescripție începe să curgă din nou după fiecare întrerupere. Cu toate acestea, termenul de prescripție expiră cel târziu la data la care s-a scurs o perioadă egală cu dublul termenului de prescripție, fără ca în această perioadă Comisia să fi aplicat o amendă sau o sancțiune, perioada respectivă se prelungește cu perioada în care termenul de prescripție este suspendat conform articolului 3.
Articolul 3
Suspendarea termenului de prescripție a acțiunilor
Termenul de prescripție a acțiunii este suspendat atâta timp cât decizia Comisiei face obiectul unei acțiuni în curs de soluționare la Curtea de Justiție a Comunităților Europene.
Articolul 4
Termenul de prescripție a aplicării sancțiunilor
(1) Dreptul Comisiei de a pune în executare deciziile prin care se aplică amenzi, sancțiuni sau daune cominatorii pentru încălcarea normelor Comunității Economice Europene privind transporturile sau concurența este supus unui termen de prescripție de cinci ani.
(2) Termenul de prescripție începe să curgă de la data la care decizia rămâne definitivă.
Articolul 5
Întreruperea termenului de prescripție a aplicării sancțiunilor
(1) Termenul de prescripție a aplicării sancțiunilor este întrerupt:
(a)
prin comunicarea unei decizii de modificare a valorii inițiale a amenzii, a sancțiunii sau a daunelor cominatorii, ori prin respingerea cererii de modificare a valorii acestora;
(b)
de orice acțiune a Comisiei sau a unui stat membru care acționează la solicitarea Comisiei, în scopul executării plății unei amenzi, sancțiuni sau a daunelor cominatorii.
(2) Termenul de prescripție începe să curgă din nou după fiecare întrerupere.
Articolul 6
Suspendarea termenului de prescripție a aplicării sancțiunilor
Termenul de prescripție a aplicării sancțiunilor este suspendat:
(a)
pe perioada acordată pentru efectuarea plății; sau
(b)
pe perioada de suspendare a executării plății în temeiul unei decizii a Curții de Justiție a Comunităților Europene.
Articolul 7
Aplicarea în cazurile apărute în perioada de tranziție
Prezentul regulament se aplică și în cazul încălcărilor comise înainte de intrarea lui în vigoare.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 ianuarie 1975.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 26 noiembrie 1974