RICHTLINIE DES RATES vom 23. November 1976 über die Festsetzung von Hoechstgehalten an Rückständen von Schädlingsbekämpfungsmitteln auf und in Obst und Gemüse (76/895/EWG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 43 und 100,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die Pflanzenerzeugung nimmt in der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft einen sehr wichtigen Platz ein.
Der Erfolg der Pflanzenerzeugung ist ständig durch Schadorganismen tierischer oder pflanzlicher Art sowie durch Viren bedroht.
Ein Schutz der Pflanzen gegen diese Schadorganismen ist unbedingt erforderlich, um eine Ertragsminderung zu verhindern und darüber hinaus die Produktivität der Landwirtschaft zu steigern.
Eines der wichtigsten Mittel, um Pflanzen und Pflanzenerzeugnisse vor der Einwirkung der Schadorganismen zu schützen, sind chemische Schädlingsbekämpfungsmittel.
Diese Schädlingsbekämpfungsmittel haben aber nicht nur günstige Auswirkungen auf die Pflanzenerzeugung, da es sich in der Regel um giftige Stoffe oder um Zubereitungen mit gefährlicher Wirkung handelt.
Viele dieser Schädlingsbekämpfungsmittel beziehungsweise von deren Metaboliten oder Abbauprodukten können schädliche Auswirkungen für die Verbraucher von Pflanzenerzeugnissen haben.
Solche Schädlingsbekämpfungsmittel sollten deshalb nicht so verwendet werden, daß sie eine Gefahr für die menschliche oder tierische Gesundheit mit sich bringen können.
In einzelnen Mitgliedstaaten gibt es unterschiedliche Methoden, um solchen Gefahren zu begegnen ; dabei haben einige dieser Mitgliedstaaten unterschiedliche Hoechstgehalte für Rückstände von Schädlingshekämpfungsmitteln auf und in behandelten Pflanzen und Pflanzenerzeugnissen festgelegt, die beim Verkehr mit diesen Erzeugnissen beachtet werden müssen.
Unterschiedlichkeiten in den in den einzelnen Mitgliedstaaten zulässigen Hoechstgehalten an Rückständen von Schädlingsbekämpfungsmitteln können Handelshemmnisse schaffen und so den freien Warenverkehr innerhalb der Gemeinschaft behindern. Deshalb ist es angebracht, bestimmte Hoechstgehalte aufzustellen, die in den Mitgliedstaaten angewendet werden dürfen.
Bei Festlegung dieser Hoechstgehalte muß ein ausgewogenes Verhältnis zwischen den Bedürfnissen der Pflanzenerzeugung und den Erfordernissen des Schutzes der Gesundheit von Mensch und Tier gefunden werden.
Diese Hoechstgehalte müssen zunächst für Rückstände bestimmter Schädlingsbekämpfungsmittel auf und in Obst und Gemüse festgesetzt werden ; dabei ist zu berücksichtigen, daß Obst und Gemüse in der Regel für die menschliche Ernährung oder, wenn auch nur gelegentlich, für die tierische Ernährung bestimmt sind. Diese Hoechstgehalte müssen die niedrigsten Hoechstgehalte bilden, die möglich sind.
Für Erzeugnisse, bei denen die Hoechstgehalte des Anhangs II nicht überschritten werden, ist freier Warenverkehr in der gesamten Gemeinschaft zu gewährleisten ; gleichzeitig ist den Mitgliedstaaten die Möglichkeit einzuräumen, den Verkehr mit Erzeugnissen, bei denen dieser Hoechstgehalt überschritten wird, auf ihrem Hoheitsgebiet in nichtdiskriminierender Weise zuzulassen, falls sie es für gerechtfertigt halten, und dafür ihrerseits Hoechstgehalte festzusetzen oder nicht.
Es ist nicht erforderlich, diese Richtlinie auf Obst und Gemüse anzuwenden, das für die Ausfuhr in dritte Länder bestimmt ist.
Es kann sich plötzlich herausstellen, daß die Hoechstgehalte des Anhangs II dennoch eine Gefahr für die Gesundheit von Mensch oder Tier darstellen. Daher müssen die Mitgliedstaaten in diesen Fallen die Möglichkeit haben, diese Hoechstgehalte vorübergehend herabzusetzen.
Es ist angebracht, hierbei eine enge Zusammenarbeit zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission im Rahmen des Ständigen Ausschusses für Pflanzenschutz vorzusehen. (1) ABl. Nr. C 97 vom 28.7.1969, S. 35. (2) ABl. Nr. C 40 vom 25.3.1969, S. 4. Soweit die Mitgliedstaaten für Erzeugnisse, die auf ihrem Gebiet in Verkehr gebracht werden, Hoechstgehalte festsetzen, müssen sie mittels amtlicher Kontrollen, die wenigstens stichprobenartig durchzuführen sind, über die Einhaltung dieser Gehalte wachen.
In diesem Fall müssen die amtlichen Untersuchungen nach gemeinschaftlichen Probenahmeverfahren und Analysemethoden durchgeführt werden.
Die Festlegung der Probenahmeverfahren und der Analysemethoden ist eine technische und wissenschaftliche Durchführungsmaßnahme. Um ihre Annahme zu erleichtern, sollten die Regeln für diese Probenahmen und Analysen nach einem Verfahren festgesetzt werden, durch das eine enge Zusammenarbeit zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission im Ständigen Ausschuß für Pflanzenschutz eingeführt wird.
Da die Anhänge im wesentlichen technischer Art sind, müssen Änderungen dieser Anhänge durch ein schnelles Verfahren erleichtert werden -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Diese Richtlinie betrifft die zur menschlichen oder, wenn auch nur gelegentlich, zur tierischen Ernährung bestimmten Erzeugnisse, die in den in Anhang I genannten Tarifnummern des Gemeinsamen Zolltarifs aufgeführt sind, soweit sich auf oder in ihnen die in Anhang II genannten Rückstände von Schädlingsbekämpfungsmitteln befinden.
Artikel 2
(1) Rückstände von Schädlingsbekämpfungsmitteln im Sinne dieser Richtlinie sind die Reste der in Anhang II aufgeführten Schädlingsbekämpfungsmittel und ihrer dort genannten etwaigen giftigen Metaboliten oder Abbauprodukte, die sich auf oder in den von Artikel 1 erfassten Erzeugnissen befinden.
(2) Inverkehrbringen im Sinne dieser Richtlinie ist jede entgeltliche oder unentgeltliche Abgabe der von Artikel 1 erfassten Erzeugnisse, nachdem sie geerntet worden sind.
Artikel 3
(1) Die Mitgliedstaaten dürfen das Inverkehrbringen der von Artikel 1 erfassten Erzeugnisse in ihrem Hoheitsgebiet wegen des Vorhandenseins von Rückständen von Schädlingsbekämpfungsmitteln weder untersagen noch behindern, wenn die Menge dieser Rückstände die in Anhang II festgesetzten Hoechstgehalte nicht überschreitet.
(2) Die Mitgliedstaaten können - wenn sie es für gerechtfertigt halten - das Inverkehrbringen von in Artikel 1 erfassten Erzeugnissen in ihrem Hoheitsgebiet auch dann zulassen, wenn die Menge der Rückstände von Schädlingsbekämpfungsmitteln die in Anhang II festgesetzten Hoechstgehalte überschreitet.
(3) Die Mitgliedstaaten setzen die anderen Mitgliedstaaten und die Kommission von der Anwendung der Absätze 1 und 2 in Kenntnis.
Artikel 4
(1) Vertritt ein Mitgliedstaat die Auffassung, daß ein in Anhang II festgesetzter Hoechstgehalt eine Gefahr für die menschliche Gesundheit oder die Gesundheit von Tieren, die nicht Schadorganismen sind, darstellt, so kann der Mitgliedstaat diesen Gehalt für sein Hoheitsgebiet vorübergehend herabsetzen. Der Mitgliedstaat teilt die getroffenen Maßnahmen unverzueglich den anderen Mitgliedstaaten und der Kommission unter Angabe der Gründe mit.
(2) Nach dem Verfahren des Artikels 8 wird entschieden, ob die in Anhang II festgesetzten Hoechstgehalte zu ändern sind. Solange der Rat oder, nach den genannten Verfahren, die Kommission keine Entscheidung getroffen hat, kann der Mitgliedstaat die getroffenen Maßnahmen aufrechterhalten.
Artikel 5
Unbeschadet des Artikels 4 beschließt der Rat auf Vorschlag der Kommission die Änderungen, die an den Anhängen vorzunehmen sind. Bei diesen Änderungen wird insbesondere dem Stand der technischen und wissenschaftlichen Kenntnisse sowie den gesundheitlichen und landwirtschaftlichen Bedürfnissen Rechnung getragen.
Artikel 6
(1) Die Mitgliedstaaten treffen alle erforderlichen Maßnahmen, damit die Einhaltung der nach dieser Richtlinie festgesetzten Hoechstgehalte im Stichprobenverfahren amtlich kontrolliert wird.
(2) Die Mitgliedstaaten treffen alle erforderlichen Maßnahmen, damit in den Fällen, in denen die von Artikel 1 erfassten Erzeugnisse einer Kontrolle nach Absatz 1 unterzogen werden, die Probenahme und die qualitativen und quantitativen Analysen der Rückstände von Schädlingsbekämpfungsmitteln nach Methoden durchgeführt werden, die nach dem Verfahren des Artikels 7 aufgestellt werden.
Artikel 7
(1) Wird auf das in diesem Artikel festgelegte Verfahren Bezug genommen, so befasst der Vorsitzende unverzueglich den durch Beschluß 76/894/EWG (1) eingesetzten Ständigen Ausschuß für Pflanzenschutz - im folgenden "Ausschuß" genannt - entweder von sich aus oder auf Antrag eines Mitgliedstaats.
(1) Siehe Seite 25 dieses Amtsblatts. (2) In dem Ausschuß werden die Stimmen der Mitgliedstaaten nach Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil.
(3) Der Vertreter der Kommission unterbreitet einen Entwurf für die zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß nimmt zu diesen Maßnahmen innerhalb einer Frist, die der Vorsitzende entsprechend der Dringlichkeit der zu prüfenden Fragen bestimmen kann, Stellung. Die Stellungnahme kommt mit einer Mehrheit von einundvierzig Stimmen zustande.
(4) Die Kommission erlässt die Maßnahme und sieht sofort deren Anwendung vor, wenn sie der Stellungnahme des Ausschusses entsprechen. Entsprechen sie der Stellungnahme des Ausschusses nicht oder ist keine Stellungnahme ergangen, so schlägt die Kommission dem Rat alsbald die zu treffenden Maßnahmen vor. Der Rat erlässt die Maßnahmen mit qualifizierter Mehrheit.
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von drei Monaten nach Unterbreitung des Vorschlags keine Maßnahme beschlossen, so trifft die Kommission die vorgeschlagenen Maßnahmen und sieht sofort deren Anwendung vor, es sei denn, der Rat hat sich mit einfacher Mehrheit gegen die genannten Maßnahmen ausgesprochen.
Artikel 8
(1) Wird auf das in diesem Artikel festgelegte Verfahren Bezug genommen, so befasst der Vorsitzende unverzueglich den Ausschuß entweder von sich aus oder auf Antrag eines Mitgliedstaats.
(2) In dem Ausschuß werden die Stimmen der Mitgliedstaaten nach Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil.
(3) Der Vertreter der Kommission unterbreitet einen Entwurf für die zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß nimmt binnen zwei Tagen zu diesen Maßnahmen Stellung. Die Stellungnahme kommt mit einer Mehrheit von einundvierzig Stimmen zustande.
(4) Die Kommission erlässt die Maßnahmen und sieht sofort deren Anwendung vor, wenn sie der Stellungnahme des Ausschusses entsprechen. Entsprechen sie der Stellungnahme des Ausschusses nicht oder ist keine Stellungnahme ergangen, so schlägt die Kommission dem Rat alsbald die zu treffenden Maßnahmen vor. Der Rat erlässt die Maßnahmen mit qualifizierter Mehrheit.
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von fünfzehn Tagen nach Unterbreitung des Vorschlags keine Maßnahmen beschlossen, so trifft die Kommission die vorgeschlagenen Maßnahmen und sieht sofort deren Anwendung vor, es sei denn, der Rat hat sich mit einfacher Mehrheit gegen die genannten Maßnahmen ausgesprochen.
Artikel 9
Diese Richtlinie gilt nicht für von Artikel 1 erfasste Erzeugnisse, wenn zumindest durch eine geeignete Kennzeichnung nachgewiesen wird, daß sie für die Ausfuhr nach dritten Ländern bestimmt sind.
Artikel 10
Diese Richtlinie berührt nicht die Vorschriften der Gemeinschaft über gemeinsame Qualitätsnormen für Obst und Gemüse.
Artikel 11
Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie binnen zwei Jahren nach ihrer Bekanntgabe nachzukommen, und setzen die Kommission hiervon unverzueglich in Kenntnis.
Artikel 12
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 23. November 1976.
31976L0895
L 340/26
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 23 noiembrie 1976
privind stabilirea conținuturilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe fructe și legume
(76/895/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 43 și 100,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
întrucât producția vegetală ocupă un loc foarte important în Comunitatea Economică Europeană;
întrucât randamentul acestei producții este afectat în mod constant de organismele dăunătoare de origine animală sau vegetală, precum și de viruși;
întrucât protecția plantelor împotriva organismelor menționate anterior este absolut esențială, nu doar pentru prevenirea diminuării randamentului, dar și pentru creșterea productivității agricole;
întrucât utilizarea pesticidelor chimice constituie unul dintre cele mai importante mijloace de protecție a plantelor și a produselor vegetale de efectele organismelor dăunătoare menționate anterior;
întrucât totuși pesticidele respective nu au doar un efect favorabil asupra producției vegetale, deoarece acestea sunt în general substanțe toxice sau preparate cu efect periculos;
întrucât un număr mare dintre pesticidele respective și dintre produsele metabolizate sau de descompunere ale acestora pot avea efecte nocive asupra consumatorilor de produse vegetale;
întrucât nu se recomandă utilizarea pesticidelor respective în împrejurări care ar putea prezenta un pericol pentru sănătatea oamenilor sau animalelor;
întrucât, în unele state membre, există diferite metode pentru evitarea pericolului menționat; întrucât unele dintre statele respective au stabilit niveluri diferite pentru conținutul maxim de reziduuri ale anumitor pesticide din sau de pe plantele și produsele vegetale tratate, care trebuie respectate la introducerea în circulație a produselor respective;
întrucât neconcordanțele care există între statele membre în privința conținuturilor maxime admisibile de reziduuri de pesticide pot să contribuie la apariția barierelor comerciale și să împiedice astfel libera circulație a mărfurilor în cadrul Comunității; întrucât, din acest motiv, este necesar să se stabilească anumite conținuturi maxime pe care statele membre să le poată aplica;
întrucât, la stabilirea conținuturilor maxime respective, este necesar să se concilieze necesitățile referitoare la producția vegetală cu imperativele protecției sănătății oamenilor și animalelor;
întrucât, într-o primă etapă, este necesar să se stabilească conținuturile maxime pentru reziduurile anumitor pesticide din și de pe fructe și legume, ținând seama de faptul că fructele și legumele sunt, în general, destinate consumului uman sau, ocazional, pentru hrana animalelor; întrucât aceste conținuturi maxime trebuie să constituie valorile cele mai mici posibile;
întrucât este important să se asigure libera circulație în ansamblul Comunității a produselor cu un conținut de reziduuri de anumite pesticide mai mic decât sau egal cu limitele maxime stabilite în anexa II; întrucât, în același timp, este necesar să se permită statelor membre să autorizeze circulația pe teritoriul acestora, fără discriminare și în cazurile pe care le consideră justificate, a produselor cu un conținut mai mare decât limitele maxime în cauză, fie că stabilesc pentru aceste produse conținuturi maxime, fie că nu;
întrucât nu este necesară aplicarea dispozițiilor prezentei directive la fructele și legumele destinate exportului în țări terțe;
întrucât, totuși, conținuturile stabilite în anexa II s-ar putea dovedi, în mod neașteptat, periculoase pentru sănătatea oamenilor și animalelor; întrucât, în acest caz, ar trebui să li se permită statelor membre reducerea provizorie a conținuturilor respective;
întrucât, în acest caz, este indicată stabilirea unei cooperări strânse între statele membre și Comisie în cadrul unui Comitet permanent fitosanitar;
întrucât, în măsura în care statele membre stabilesc limitele maxime ale conținutului pentru produsele comercializate pe teritoriul lor, acestea trebuie să asigure respectarea limitelor respective, prin controale oficiale realizate cel puțin prin sondaje;
întrucât, în acest caz, controalele oficiale trebuie să se efectueze în conformitate cu metode de prelevare a probelor și de analiză comunitare;
întrucât stabilirea modalităților de prelevare a probelor și a metodelor de analiză comunitare constituie o măsură de punere în aplicare cu caracter științific și tehnic; întrucât, pentru facilitarea adoptării acesteia, este necesar să se prevadă normele referitoare la aceste probe și analize printr-o procedură care să instituie o cooperare strânsă între statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent fitosanitar;
întrucât modificările anexelor, având în vedere caracterul esențial tehnic al acestora, trebuie să aibă loc printr-o procedură de urgență,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se referă la produsele destinate consumului uman sau, în mod ocazional, hranei pentru animale, prezentate la pozițiile din Tariful Vamal Comun stabilite în anexa I, în măsura în care reziduuri ale pesticidelor enumerate în anexa II se găsesc în sau pe aceste produse.
Articolul 2
(1) În sensul prezentei directive, prin „reziduuri de pesticide” se înțeleg rămășițele de pesticide, precum și de oricare dintre eventualele produse toxice metabolizate sau de descompunere enumerate în anexa II, care sunt prezente în sau pe produsele menționate la articolul 1.
(2) În sensul prezentei directive, prin „punere în circulație” se înțelege orice remitere, cu titlu oneros sau gratuit, a produselor prevăzute la articolul 1, după recoltarea acestora.
Articolul 3
(1) Statele membre nu pot interzice sau împiedica punerea în circulație, pe teritoriul lor, a produselor prevăzute la articolul 1 din motive referitoare la conținutul de reziduuri de pesticide ale acestora, în cazul în care reziduurile respective nu depășesc conținuturile maxime stabilite în anexa II.
(2) Statele membre pot să autorizeze, în cazurile pe care le consideră justificate, punerea în circulație pe teritoriul lor a produselor prevăzute la articolul 1, care conțin reziduuri de pesticide în cantități mai mari decât cele prevăzute în anexa II.
(3) Statele membre informează celelalte state membre și Comisia cu privire la orice punere în aplicare a alineatelor (1) și (2).
Articolul 4
(1) În cazul în care un stat membru consideră că un conținut maxim stabilit în anexa II prezintă un pericol pentru sănătatea oamenilor sau animalelor, altele decât organismele dăunătoare, acest stat membru poate reduce temporar conținutul respectiv pe teritoriul său. În acest caz, informează de îndată celelalte state membre și Comisia cu privire la măsurile adoptate, împreună cu justificarea acestora.
(2) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8, se decide asupra necesității modificării conținuturilor maxime stabilite în anexa II. Până la adoptarea unei decizii de către Consiliu sau Comisie în conformitate cu procedura menționată anterior, statul membru poate menține măsurile pe care le-a pus în aplicare.
Articolul 5
Fără a aduce atingere articolului 4, Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei, adoptă modificările care trebuie aduse anexelor. La adoptarea acestor modificări, se ține seama de progresul științific și tehnic, precum și de necesitățile referitoare la sănătate și agricultură.
Articolul 6
(1) Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a asigura respectarea tuturor conținuturilor maxime stabilite în conformitate cu prezenta directivă, procedând la controale prin sondaj.
(2) Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a se asigura că, în cazul în care produsele prevăzute la articolul 1 sunt supuse controalelor prevăzute la alineatul (1), prelevarea de probe și analiza calitativă și cantitativă pentru identificarea și determinarea conținuturilor de resturi de pesticide se realizează în conformitate cu procedeele și metodele stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 7.
Articolul 7
(1) În cazul în care se face trimitere la procedura definită în prezentul articol, Comitetul permanent fitosanitar (denumit în continuare „comitetul”), instituit în temeiul Deciziei 76/894/CEE (3), este sesizat de către președinte fără întârziere, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
(2) În cadrul comitetului, voturile statelor membre sunt ponderate în conformitate cu dispozițiile articolului 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
(3) Reprezentantul Comisiei prezintă un proiect cu măsurile care urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la aceste măsuri în termenul stabilit de președinte, având în vedere urgența problemelor supuse examinării. Avizele se adoptă cu o majoritate de 41 de voturi.
(4) Comisia adoptă aceste măsuri și le pune de îndată în aplicare, în cazul în care acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului. În cazul în care măsurile preconizate nu sunt în conformitate cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile care trebuie adoptate. Consiliul adoptă măsurile cu majoritate calificată.
În cazul în care, în termen de trei luni de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu adoptă nici o măsură, Comisia adoptă măsurile propuse și le pune în aplicare imediat, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor în cauză.
Articolul 8
(1) În cazul în care se face trimitere la procedura prevăzută în prezentul articol, comitetul este sesizat de către președinte fără întârziere, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
(2) În cadrul comitetului, voturile statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
(3) Reprezentantul Comisiei prezintă un proiect cu măsurile care urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la aceste măsuri în termen de două zile. Avizele se adoptă cu o majoritate de 41 de voturi.
(4) Comisia adoptă aceste măsuri și le pune de îndată în aplicare, în cazul în care acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului. În cazul în care aceste măsuri nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile care trebuie adoptate. Consiliul adoptă măsurile cu majoritate calificată.
În cazul în care, în termen de 15 zile de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu adoptă nici o măsură, Comisia adoptă măsurile propuse și le pune de îndată în aplicare, cu excepția cazurilor în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor în cauză.
Articolul 9
Prezenta directivă nu se aplică produselor menționate la articolul 1, în cazul în care se poate aduce cel puțin un element de dovadă corespunzător că acestea sunt destinate exportului în țări terțe.
Articolul 10
Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor Comunității referitoare la standardele comune de calitate pentru fructe și legume.
Articolul 11
Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de doi ani de la notificarea acesteia și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Articolul 12
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 23 noiembrie 1976.