РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 806/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 юли 2014 година
за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
През последните десетилетия Съюзът постигна напредък в създаването на вътрешен пазар на банкови услуги. Наличието на по-интегриран вътрешен пазар на банкови услуги е от съществено значение за насърчаването на икономическия растеж в Съюза и на подходящо финансиране на реалната икономика. Финансово-икономическата криза обаче показа, че функционирането на вътрешния пазар в тази област е застрашено и че съществува все по-голям риск от разпокъсаност във финансовата област. Това е истински повод за безпокойство на вътрешния пазар, на който банките следва да са в състояние да извършват значителни трансгранични дейности. Междубанковите пазари станаха по-малко ликвидни, трансграничната банкова дейност намаля поради опасенията за разпростиране на проблемите в транснационален план, липсата на доверие в други национални банкови системи и в способността на държавите членки да подкрепят банките.
(2)
Разликите между правилата за преструктуриране и съответни административни практики в отделните държави членки, както и липсата на уеднаквен процес за вземане на решения във връзка с преструктурирането в банковия съюз допринасят за липсата на доверие и за пазарната нестабилност, тъй като не осигуряват яснота и предвидимост на възможните последици от неизпълнението на задълженията от страна на дадена банка.
(3)
По-специално различните стимули и практики за третиране на кредиторите на банките в режим на преструктуриране и за спасяване на проблемните банки с пари на данъкоплатците се отразяват на очаквания кредитен риск, финансовата стабилност и платежоспособността на съответните банки, като по този начин създават неравнопоставени условия на конкуренция. Това подрива общественото доверие в банковия сектор и възпрепятства упражняването на правото на свободно установяване и предоставяне на услуги в рамките на вътрешния пазар, тъй като разходите за финансиране биха били по-ниски без подобни различия в практиките на държавите членки.
(4)
Разликите между правилата за преструктуриране и съответните административни практики на отделните държави членки могат да доведат до по-високи разходи при заемане на средства от банките и клиентите единствено поради мястото им на установяване, а не поради реалната им кредитоспособност. Също така независимо от реалната си кредитоспособност клиентите на банките в някои държави членки се сблъскват с по-високи разходи за финансиране, отколкото клиентите на банките в други държави членки.
(5)
На 18 октомври 2012 г. Европейският съвет констатира, че „в контекста на основните предизвикателства, пред които е изправен, икономическият и паричен съюз трябва да бъде укрепен, за да се осигури икономическо и социално благоденствие, както и стабилност и дълготраен просперитет“ и „че процесът към по-задълбочен икономически и паричен съюз следва да се основава на институционалната и правната рамка на ЕС и да се характеризира с отвореност и прозрачност по отношение на държавите членки извън еврозоната и със зачитане на целостта на вътрешния пазар“. За тази цел се създава банков съюз, основан на изчерпателен и подробен единен наръчник за финансовите услуги на вътрешния пазар като цяло. Процесът, насочен към създаването на банков съюз, се характеризира с откритост и прозрачност спрямо неучастващите държави членки и зачитане на целостта на вътрешния пазар.
(6)
В своята резолюция от 7 юли 2010 г., съдържаща препоръки към Комисията относно трансграничното управление на кризи в банковия сектор, Европейският парламент отправи искане към Комисията да представи „въз основа на членове 50 и 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз, едно или няколко законодателни предложения, свързани с рамка на ЕС за управление на кризи, Фонд на ЕС за финансова стабилност … и звено за разрешаване на проблемите на банките“, а в резолюцията си от 20 ноември 2012 г., съдържаща препоръки към Комисията относно доклада на председателите на Европейския съвет, на Европейската комисия, на Европейската централна банка и на Еврогрупата „Към постигане на действителен Икономически и паричен съюз“, заяви, че „разкъсването на негативния кръг на взаимно влияние между кризата с държавния дълг, банките и реалната икономика е от съществено значение за гладкото функциониране на ИПС“, подчерта „неотложната нужда от допълнителни и дългосрочни мерки за разрешаване на кризата в банковия сектор“ и от „изграждане на действителен икономически съюз“, като същевременно се гарантира „правилното продължаване на функционирането на вътрешния пазар за финансови услуги и свободното движение на капитали“.
(7)
Като първа стъпка към банков съюз единният надзорен механизъм (ЕНМ), създаден с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (4), трябва да гарантира, че политиката на Съюза, свързана с пруденциалния надзор над кредитните институции, се прилага по съгласуван и ефективен начин, че единният наръчник за финансовите услуги се прилага по един и същи начин за кредитните институции в държавите членки от еврозоната и държавите членки извън еврозоната, избрали да участват в ЕНМ (наричани по-долу „участващите държави членки“), и че тези кредитни институции подлежат на надзор по най-високи стандарти.
(8)
По-ефикасните механизми за преструктуриране са изключително важен инструмент за избягването на вреди, които са произтичали от неизпълнение на задължения на банките в миналото.
(9)
Докато правилата за преструктурирането и практиките и подходите за споделяне на тежестта остават на национално равнище, както и докато необходимите за процеса на преструктуриране финансови ресурси се набират и изразходват на национално равнище, вътрешният пазар ще продължава да бъде разпокъсан. Нещо повече, националните надзорници са силно заинтересовани да ограничат до минимум потенциалното въздействие на банковите кризи върху националната икономика чрез предприемането на едностранни действия за обособяване на банковите операции, като например ограничаване на вътрешногруповите трансфери и заемане на средства или налагане на по-стриктни капиталови и ликвидни изисквания върху попадащите в рамките на тяхната компетентност дъщерни предприятия на потенциално проблемно предприятие майка. Това ограничава трансграничните дейности на банките и така възпрепятства упражняването на основни свободи и нарушава конкуренцията на вътрешния пазар. Спорните въпроси във връзка с държавата по произход и приемащата държава, макар и разгледани в контекста на ЕНМ и Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5), все още могат съществено да намалят ефикасността в презграничните процеси на преструктуриране.
(10)
За разрешаването на тези въпроси е от съществено значение да се засили интеграцията на рамката за преструктуриране на кредитните институции и инвестиционните посредници (наричани заедно по-долу „институциите“) с цел да се укрепи Съюзът, да се възстанови финансовата стабилност и да се положи основата за икономическо възстановяване. Директива 2014/59/ЕС представлява значима стъпка напред в процеса на хармонизация на правилата, свързани с преструктуриране на банките в рамките на Съюза и предвижда сътрудничество между органите за преструктуриране при работата им във връзка с неизпълнението на задължения от страна на трансгранични банки. Посочената директива обаче установява минимални общи правила за хармонизация и не води до централизиране на процеса на вземане на решения в областта на преструктурирането. В нея основно се предвиждат общи инструменти за преструктуриране и общи правомощия за преструктуриране на националните органи на всяка държава членка, като обаче на последните е оставена свобода на преценка при прилагането на инструментите и използването на националните механизми за финансиране на процедурите за преструктуриране. Това гарантира, че органите разполагат с инструментите за достатъчно ранна и бърза намеса по отношение на нестабилна или проблемна институция, така че да се осигури непрекъснатост на критичните финансови и икономически функции на институцията, като същевременно се сведе до минимум въздействието от неизпълнението на задълженията на институцията върху икономиката и финансовата система.
Въпреки че с Директива 2014/59/ЕС се възлагат регулаторни и посреднически функции на Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) (ЕБО), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (6), с нея не се избягва напълно вероятността държавите членки да предприемат самостоятелни и потенциално несъгласувани решения във връзка с преструктурирането на трансгранични групи, което може да се отрази на общите разходи за преструктурирането. Освен това, поради факта, че в нея се предвиждат национални механизми за финансиране, с нея не се намалява в достатъчна степен зависимостта на банките от подкрепа от националните бюджети, като също така не се изключва изцяло възможността държавите членки да прилагат различни подходи при използването на механизмите за финансиране.
(11)
За участващите държави в контекста на Единния механизъм за преструктуриране (ЕМП) се установява и предоставя централизирано правомощие за преструктуриране на Единния съвет за преструктуриране (наричан по-долу „Съветът за преструктуриране“), създаден в съответствие с настоящия регламент, и за националните органи за преструктуриране. Установяването на това правомощие е неразделна част от процеса на хармонизация в областта на преструктурирането, провеждан с Директива 2014/59/ЕС и с набора от еднообразни разпоредби относно преструктурирането, установени в настоящия регламент. Уеднаквеното прилагане на режима на преструктуриране в участващите държави членки ще бъде повишено в резултат на възлагането му на централен орган като ЕМП. Освен това ЕМП е тясно свързан с процеса на хармонизиране в областта на пруденциалния надзор, установен със създаването на ЕБО, единния наръчник относно пруденциалния надзор (Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (7) и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8)), както и - в участващите държави членки, със създаването на ЕНМ, на който беше възложено прилагането на правилата за пруденциален надзор на Съюза. Надзорът и преструктурирането са два допълващи се аспекта на създаването на вътрешния пазар на финансови услуги, чието прилагане на едно и също равнище може да се разглежда като взаимно зависимо.
(12)
Осигуряването на ефективни решения за преструктуриране на проблемни банки в Съюза, включително за набиране на финансиране на равнището на Съюза, е от ключово значение за завършването на вътрешния пазар на финансови услуги. В рамките на вътрешния пазар неизпълнението на задълженията на банките в отделна държава членка може да засегне стабилността на финансовите пазари на Съюза като цяло. Осигуряването на ефективни и еднообразни правила за преструктуриране и еднакви условия за финансиране на преструктурирането във всички държави членки е в интерес не само на държавите членки, в които тези банки извършват дейност, а и на всички останали държави членки като средство за осигуряване на равнопоставени условия за конкуренция и подобряване на функционирането на вътрешния пазар. Банковите системи в рамките на вътрешния пазар са свързани в голяма степен, групите от банки са международни, а банките притежават значителни чуждестранни активи. При липсата на ЕМП банковите кризи в участващите в ЕНМ държави биха имали по-тежко отрицателно въздействие върху системите и на неучастващите държави членки. Създаването на ЕМП ще осигури неутрален подход при справянето с проблемни банки и така ще повиши стабилността на банките в участващите държави членки и ще предотврати разпростирането на кризите към неучастващите държави членки, като по този начин ще улесни функционирането на вътрешния пазар като цяло. Механизмите за сътрудничество във връзка с институции, установени както в участващи, така и в неучастващи държави членки, следва да бъдат ясни, като не следва да има дискриминация, пряка или непряка, спрямо държава членка или група държави членки като място за финансови услуги.
(13)
За да възвърне доверието и сигурността в банковия сектор, Европейската централна банка (ЕЦБ) понастоящем изготвя цялостна оценка на баланса на всички банки под нейния пряк надзор. Подобна оценка следва да увери всички участници, че банките, включващи се в ЕНМ и поради това попадащи в обхвата на ЕМП, са принципно стабилни и надеждни.
(14)
В резултат на създаването с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на ЕНМ, при който банките в участващите държави членки са под прекия надзор на ЕЦБ или под надзора на националните компетентни органи в рамките на ЕНМ, се получава несъответствие между надзора на равнището на Съюза над такива банки и националното им третиране при процедурите за преструктуриране съгласно Директива 2014/59/ЕС, като този проблем ще бъде разрешен чрез създаването на ЕМП.
(15)
Настоящият регламент се прилага само по отношение на банки, надзорникът на държавата по произход на които е ЕЦБ или националният компетентен орган в държавите членки, чиято парична единица е еврото, или в държавите членки, чиято парична единица не е еврото, които са установили тясно сътрудничество в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Приложното поле на настоящия регламент е свързано с приложното поле на Регламент (ЕС) № 1024/2013. Действително, като се има предвид значителната взаимообвързаност между възложените на ЕНМ надзорни функции и действията по преструктуриране, създаването на централизирана система на надзор, функционираща в съответствие с член 127, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), е от основно значение за процеса на хармонизиране на преструктурирането в участващите държави членки. Фактът, че субектите, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1024/2013, подлежат на надзор от ЕНМ, представлява особена характеристика, която ги поставя в обективно и особено по-различно положение от гледна точка на преструктурирането. Необходимо е да бъдат приети мерки за създаването на ЕМП за всички държави членки, участващи в ЕНМ, с цел улесняване на правилното и стабилно функциониране на вътрешния пазар.
(16)
Докато за банките в държавите членки извън ЕНМ се прилагат съгласувани на национално равнище механизми за надзор, преструктуриране и финансова подкрепа, за банките в участващите в ЕНМ държави членки се прилагат надзорни механизми на равнището на Съюза и национални механизми за преструктуриране и финансова подкрепа. Тъй като надзорът и преструктурирането се намират на две различни равнища в рамките на ЕНМ, намесата при банките в участващите в ЕНМ държави членки и преструктурирането им не би било така бързо, последователно и ефективно, както при банки в държавите членки извън ЕНМ. Следователно наличието на централизиран механизъм за преструктуриране, който да обхваща всички банки, извършващи дейност в участващите в ЕНМ държави членки, е от основно значение за осигуряването на равнопоставени условия на конкуренция.
(17)
Докато надзорът в определена държава членка остава извън обхвата на ЕНМ, тази държава членка следва да отговоря за финансовите последици от неизпълнението на задълженията на дадена банка. Ето защо ЕМП следва да се прилага единствено към банки и финансови институции, които са установени в участващите в ЕНМ държави членки и върху които упражняват надзор ЕЦБ и националните органи в рамките на ЕНМ. Той не следва да се прилага към банките, установени в неучастващи в ЕНМ държави членки. Ако такива държави членки бъдат обхванати от ЕМП, това би създало погрешни стимули. По-специално има опасност техните надзорници да бъдат по-либерално настроени към банките, попадащи в тяхната компетентност, тъй като няма да поемат изцяло финансовия риск при неизпълнение на задълженията им. Следователно, с оглед осигуряването на съпоставимост с ЕНМ, ЕМП следва да се прилага към участващите в ЕНМ държави членки. Новоприсъединилите се към ЕНМ държави членки автоматично следва да бъдат попадат в обхвата на ЕМП. Като крайна цел той би могъл евентуално да се разшири, като обхване целия вътрешен пазар.
(18)
С цел да се гарантират равнопоставени условия на конкуренция на вътрешния пазар като цяло настоящият регламент е съгласуван с Директива 2014/59/ЕС.Във връзка с това настоящият регламент адаптира правилата и принципите на посочената директива към особеностите на ЕМП и осигурява наличието на подходящо финансиране за ЕМП. Когато Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията упражняват своите правомощия, предоставени им с настоящия регламент, за тях следва да се прилагат делегираните актове, регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение, както и насоките и препоръките, приети от ЕБО въз основа съответно на членове 10-15 и член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в обхвата на Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията, в рамките на съответната си компетентност, следва също така да си сътрудничат с ЕБО в съответствие с членове 25 и 30 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и да отговарят на исканията за събиране на информация, отправени към тях от ЕБО в съответствие с член 35 от посочения регламент. Припомня се, че в съответствие с последното изречение от съображение 32 от посочения регламент „в случаи, при които съответното законодателство на Съюза предоставя право на преценка на компетентните органи на […], взетите от Органа решения не могат да заменят съобразеното с правото на Съюза упражняване на това право на преценка“. Същият принцип следва да важи и за настоящия регламент, при пълно зачитане на принципите, заложени в първичното право на Съюза. С оглед на тези ключови елементи ЕБО следва да може да изпълнява ефективно своите задачи и да осигури равностойно третиране на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията и националните органи при изпълнението на подобни задачи.
(19)
Единният фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“) е основен елемент, без който ЕМП не би могъл да функционира правилно. Ако финансирането на преструктурирането остане на национално равнище в дългосрочен план, връзката между държавите и банковия сектор няма да бъде изцяло прекъсната и инвеститорите ще продължат да определят условия за заемане на средства според мястото на установяване на банките, вместо според тяхната кредитоспособност. Фондът следва да спомогне за осигуряването на еднообразни административни практики при финансирането на преструктурирането, така че да бъдат избегнати породените от различаващите се национални практики пречки за упражняването на основните свободи или нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Фондът следва да се финансира от вноски от банките, набирани на национално равнище, а ресурсите му следва да бъдат обединени на равнището на Съюза в съответствие с междуправителствено споразумение относно прехвърлянето и постепенното взаимно използване на тези вноски (наричано по-долу „Споразумението“), което от своя страна ще увеличи финансовата стабилност и ще ограничи зависимостта между предполагаемото финансово състояние на отделната държава членка и разходите за финансиране на банките и предприятията в нея. С цел допълнително прекъсване на тази връзка решенията, взети в рамките на ЕМП, следва да не засягат фискалните отговорности на държавите членки. В това отношение само извънредната публична финансова подкрепа следва да се разглежда като засягане на бюджетната независимост и фискалните отговорности на държавите членки. По-специално решенията, които изискват използването на Фонда или на схема за гарантиране на депозити, следва да не се разглеждат като засягащи бюджетната независимост или фискалните отговорности на държавите членки.
(20)
Заедно с Директива 2014/59/ЕС настоящият регламент установява условията за използването на Фонда и общите критерии за определянето и изчисляването на предварителните и последващите вноски. Участващите държави членки си запазват компетентността да събират вноските от субектите на тяхна територия, в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и настоящия регламент. Чрез Споразумението участващите държави членки ще поемат задължението за прехвърляне във Фонда на вноските, които набират на национално равнище в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и настоящия регламент. По време на преходен период вноските ще бъдат разпределяни към различните подразделения, съответстващи на всяка участваща държава членка (т.нар. „национални подразделения“). Тези подразделения ще бъдат обединени постепенно, като ще престанат да съществуват в края на преходния период. В Споразумението ще бъдат определени условията, при които страните са съгласни да прехвърлят във Фонда вноските, които набират на национално равнище, и да обединят постепенно подразделенията. Влизането в сила на Споразумението ще бъде необходимо за прехвърлянето към националните подразделения на Фонда на вноските, набрани от страните. В настоящия регламент са предвидени правомощията на Съвета за преструктуриране във връзка с използването и управлението на Фонда. В Споразумението ще бъде определено по какъв начин Съветът за преструктуриране може да разполага с постепенно обединяващите се национални подразделения.
(21)
Централизирано прилагане в участващите държави членки на предвидените в Директива 2014/59/ЕС правила за преструктуриране на институции от страна на единен орган на Съюза за преструктуриране е възможно само ако правилата, уреждащи създаването и функционирането на ЕМП, бъдат пряко приложими в държавите членки, така че да се избегнат различни тълкувания на национално равнище. Такава пряка приложимост следва да бъде от полза за единния пазар като цяло, тъй като ще спомогне за осигуряването на лоялна конкуренция и ще предотврати пречките пред упражняването на основните свободи не само в участващите държави членки, а и на вътрешния пазар като цяло.
(22)
Подобно на обхвата на Регламент (ЕС) № 1024/2013, ЕМП следва да обхваща всички кредитни институции, установени в участващите държави членки. В рамките на ЕМП обаче следва да е възможно прякото преструктуриране на всяка кредитна институция на участваща държава членка, така че да се избегне в рамките на вътрешния пазар асиметричност в третирането на проблемни институции и на кредитори по време на процеса на преструктуриране. Доколкото предприятия майки, инвестиционни посредници и финансови институции са обхванати от консолидирания надзор на ЕЦБ, те следва да бъдат включени в обхвата на ЕМП. Въпреки че ЕЦБ няма да упражнява надзор на индивидуална основа над тези институции, тя ще бъде единственият надзорник, който ще има обща представа за риска, на който е изложена цялата група, и косвено - отделните ѝ членове. Изключването на субекти, които са обхванати от консолидирания надзор в рамките на ЕЦБ, от приложното поле на ЕМП би направило невъзможно планирането на преструктурирането на групи и изготвянето на стратегия за преструктуриране на групи, като освен това значително би намалило ефективността на взетите решения за преструктуриране.
(23)
Решенията в рамките на ЕМП следва да се взимат на най-подходящото равнище. Когато приемат решения съгласно настоящия регламент, Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране следва да прилагат едни и същи материалноправни разпоредби.
(24)
Тъй като единствено институции на Съюза могат да определят политиката на Съюза за преструктуриране и тъй като при приемането на всяка конкретна схема за преструктуриране е налице свобода на преценка, е необходимо да се осигури подходящо участие на Съвета и Комисията в качеството им на институции, които могат да упражняват изпълнителни правомощия в съответствие с член 291 ДФЕС. Комисията следва да извършва оценката на онези аспекти на взетите от Съвета за преструктуриране решения за преструктуриране, по отношение на които съществува свобода на преценка. Предвид значителното въздействие на решенията за преструктуриране върху финансовата стабилност на държавите членки и на Съюза като цяло, както и върху фискалната независимост на държавите членки, е важно на Съвета да се предоставят изпълнителни правомощия за вземането на определени решения, свързани с преструктурирането. Поради това Съветът, по предложение на Комисията, следва да упражнява ефективен контрол върху оценката от страна на Съвета за преструктуриране относно наличието на обществен интерес и да оценява всяка съществена промяна на сумата от Фонда, която да се използва при конкретно действие по преструктуриране. Освен това на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове за конкретизиране на допълнителни критерии или условия, които трябва да бъдат взети предвид от Съвета за преструктуриране при упражняване на различните му правомощия. Подобно възлагане на задачи, свързани с преструктурирането, по никакъв начин не следва да възпрепятства функционирането на вътрешния пазар на финансови услуги. Поради това ЕБО следва да запази своята роля, както и всички свои съществуващи правомощия и задачи: той следва да разработва и да допринася за последователното прилагане на законодателството на Съюза, приложимо за всички държави членки, както и да насърчава сближаването на практиките, свързани с преструктурирането, на територията на Съюза като цяло.
(25)
С цел осигуряване на съответствие с принципите, установени в член 3, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, при изпълнението на задачите, които са им възложени с настоящия регламент, институциите на Съюза следва да осигурят наличието на подходящи организационни мерки.
(26)
ЕЦБ, в качеството си на надзорник в рамките на ЕНМ, и Съветът за преструктуриране най-добре могат да преценят дали дадена кредитна институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, както и дали има разумна вероятност алтернативни мерки от страна на частния сектор или надзорните органи да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задълженията от нейна страна. Ако счита, че са изпълнени всички критерии, свързани със започването на преструктурирането, Съветът за преструктуриране следва да приеме схемата за преструктуриране. Процедурата, свързана с приемането на схемата за преструктуриране, която включва Комисията и Съвета, засилва необходимата оперативна самостоятелност на Съвета за преструктуриране, като същевременно зачита принципа на делегиране на правомощия на агенциите съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът“). Ето защо в настоящия регламент се предвижда, че схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, поражда действие само ако в срок от 24 часа след нейното приемане от Съвета за преструктуриране няма възражения нито от страна на Съвета, нито от страна на Комисията, или ако схемата за преструктуриране бъде одобрена от Комисията. Основанията, на които е допустимо Съветът да възрази по предложение на Комисията срещу схемата за преструктуриране на Съвета за преструктуриране, следва да бъдат изрично ограничени до наличието на обществен интерес и до съществени промени от страна на Комисията на предложения от Съвета за преструктуриране размер на сумата от Фонда, която може да бъде използвана.
Промяна в размера на сумата от Фонда от 5 % или повече в сравнение с първоначалното предложение на Съвета за преструктуриране следва да се счита за съществена. Съветът следва да одобри или да възрази срещу предложението на Комисията, без да го изменя. Като наблюдател на заседанията на Съвета за преструктуриране Комисията следва редовно да проверява дали схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, е напълно съобразена с настоящия регламент и с нужния баланс между различните приложими цели и интереси, дали зачита обществения интерес и дали се запазва целостта на вътрешния пазар. Като се има предвид, че действието по преструктуриране изисква много бърз процес на вземане на решения, Съветът и Комисията следва тясно да си сътрудничат и Съветът следва да не дублира вече извършената подготвителна работа от Комисията.Съветът за преструктуриране следва да даде указания на националните органи за преструктуриране, които следва да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на схемата за преструктуриране.
(27)
Изготвянето на схема за преструктуриране на групата следва да улесни координираното преструктуриране, което ще увеличи вероятността от постигане на най-добрите резултати за всички субекти от дадена група. Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да разполагат с правомощието да прилагат инструмента „мостова институция“ на ниво група (което, когато е целесъобразно, може да включва мерки за споделяне на разходи) с цел стабилизиране на групата като цяло. Собствеността върху дъщерните предприятия може да бъде прехвърлена на мостовата институция с оглед на бъдеща продажба в пакет или поотделно при благоприятни пазарни условия. Освен това Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националният орган за преструктуриране следва да разполага с правомощието да прилага инструмента за споделяне на загубите на ниво предприятие майка.
(28)
По-специално на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието да взема решения относно значими субекти или групи, субекти или групи под прекия надзор на ЕЦБ или трансгранични групи. Националните органи за преструктуриране следва да подпомагат Съвета за преструктуриране при планирането на преструктурирането и при изготвянето на решенията във връзка с него. По отношение на субекти и групи, които не са значими и не извършват трансгранична дейност, националните органи за преструктуриране следва да са отговорни по-специално за планирането на преструктурирането, оценката на възможността за преструктуриране, отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, мерките, които органите за преструктуриране имат право да предприемат при ранна намеса, и действията по преструктуриране. При определени обстоятелства националните органи за преструктуриране следва да изпълняват задачите си въз основа на настоящия регламент и в съответствие с него, като същевременно използват правомощията, които са им предоставени с националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС и в съответствие с условията, установени в това право, доколкото то не е в противоречие с настоящия регламент.
(29)
За доброто функциониране на вътрешния пазар е от основно значение към всички действия по преструктуриране да се прилагат едни и същи правила, независимо дали са предприети от органите за преструктуриране съгласно Директива 2014/59/ЕС или на друго основание в рамките на ЕМП. Комисията следва да оценява съответните мерки съгласно член 107 ДФЕС.
(30)
Когато действие по преструктуриране включва предоставяне на държавна помощ в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС или помощ от Фонда, решение за преструктуриране може да бъде прието, след като Комисията приеме положително или обвързано с условия решение относно съвместимостта на използването на подобна помощ с правилата на вътрешния пазар. Решението на Комисията за помощта от Фонда може да налага условия, ангажименти или други задължения във връзка с бенефициера. Условията, които могат да бъдат наложени от Комисията, може да включват, без да се ограничават до: изисквания за споделяне на тежестта, включително изискване за поемането на загубите първо с капитал и изисквания относно вноските от притежателите на хибриден капитал, притежателите на подчинен дълг и първостепенните кредитори, включително в съответствие с изискванията на Директива 2014/59/ЕС; ограничения относно плащането на дивиденти по акции или купони по хибридни капиталови инструменти, относно обратното изкупуване на собствени акции или хибридни капиталови инструменти или относно сделки за управление на капитал; ограничения на придобиването на участие в предприятие, било то чрез прехвърляне на активи или на акции; забрани за агресивни търговски практики или стратегии, или реклама на подпомагането с публична помощ; изисквания относно пазарни дялове, ценообразуване, продуктови характеристики или други изисквания във връзка с дейността; изисквания за плановете за преструктуриране; изисквания към управлението; изисквания за докладване и оповестяване, включително относно спазването на условия, които могат да бъдат конкретизирани от Комисията; изисквания, свързани с продажбата на бенефициера или на всички или част от неговите активи, права и задължения; изисквания, свързани с прекратяването на дейността на бенефициера.
(31)
За осигуряването на бърз и ефективен процес на вземане на решения във връзка с преструктурирането Съветът за преструктуриране следва да бъде отделна агенция на Съюза с особена, различаваща се от модела на останалите агенции на Съюза, структура, съответстваща на конкретните му задачи. Съставът му следва да е надлежно съобразен с всички засегнати от процедурите за преструктуриране интереси. Предвид задачите на Съвета за преструктуриране председателят, заместник-председателят и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране следва да бъдат назначавани въз основа на техните качества, умения, познания в банковата и финансовата област, и въз основа на опита, свързан с финансовия надзор, регулирането и преструктурирането на институции. Председателят, заместник-председателят и четиримата други щатни членове на Съвета за преструктуриране следва да се избират въз основа на открита процедура за подбор, за която на Европейския парламент и Съвета следва да се предоставя надлежна информация и която следва да е съобразена с принципа за баланс между двата пола, опит и квалификации. Комисията следва да предостави на компетентната комисия на Европейския парламент списък на подбраните кандидати за постовете председател, заместник-председател и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране. Комисията следва да представи пред Европейския парламент за одобрение предложение за назначаване на председател, заместник-председател и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране. След като Европейският парламент одобри това предложение, Съветът следва да приеме решение за изпълнение за назначаване на председателя, заместник-председателя и четиримата други щатни членове на Съвета за преструктуриране.
(32)
Съветът за преструктуриране следва да функционира посредством изпълнителни и пленарни сесии. Съставът му на изпълнителните сесии следва да включва председателя на Съвета за преструктуриране, четиримата му независими щатни членове, които следва да действат независимо и обективно в интерес на Съюза като цяло, и постоянни наблюдатели, определени от Комисията и от ЕЦБ. При разискването на преструктурирането на институция или група, установена само в една участваща държава членка, на изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, както и в процеса на вземане на решение, следва да участва определен от съответната държава членка член, представляващ нейния национален орган за преструктуриране. При разисквания във връзка с трансгранична група на изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, както и в процеса на взимане на решение следва да участват членове, определени от всички съответни държави членки по произход и приемащи държави членки, представляващи съответните национални органи за преструктуриране.
(33)
Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, следва да подготви всички решения относно процедурата за преструктуриране и да приеме тези решения във възможно най-голяма степен. Поради свързаното с конкретни институции естество на информацията, която се съдържа в плановете за преструктуриране, решенията за изготвянето, оценката и одобряването им следва да се вземат от Съвета за преструктуриране на негова изпълнителна сесия. Що се отнася до използването на Фонда, важно е да няма „предимство за първия нуждаещ се“ и да се наблюдават изходящите потоци на Фонда. С цел да се гарантира съответният процес на вземане на решения от Съвета за преструктуриране, когато се изисква действие по преструктуриране над прага от 5 000 000 000 EUR, всеки участник на пленарна сесия следва да може, в рамките на точно определен срок, да поиска на пленарната сесия да бъде взето решение. Когато ликвидната подкрепа не е свързана с риск или е свързана със значително по-нисък риск в сравнение с други видове подкрепа, по-специално в случаите на краткосрочно, еднократно отпускане на кредит на платежоспособни институции срещу висококачествено подходящо обезпечение, е оправдано такъв вид подкрепа да се зачита с по-малък коефициент от 0,5. Когато нетното акумулирано използване на Фонда през последните 12 последователни месеца достигне прага от 5 000 000 000 EUR годишно, на пленарна сесия следва да оцени прилагането на инструментите за преструктуриране, включително използването на Фонда, и следва да се осигурят насоки, които следва да се прилагат при последващите решения за преструктуриране, взети на изпълнителна сесия. Насоките за изпълнителната сесия следва по-специално да са насочени към това да се осигури недискриминационно прилагане на инструментите за преструктуриране, да се избегне изчерпване на Фонда, както и да се направи подходящо разграничение между ликвидната подкрепа, която не е свързана с риск или е свързана с нисък риск, и другите видове подкрепа.
(34)
Тъй като участниците в процеса на вземане на решения на Съвета за преструктуриране на неговите изпълнителни сесии ще се променят в зависимост от държавата членка, в която извършва дейност съответната институция или група, постоянните участници следва да гарантират, че решенията, взети от различните състави на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, са последователни, подходящи и пропорционални.
(35)
Съветът за преструктуриране следва да има възможността да кани наблюдатели на своите заседания. Възлагането на задачи, свързани с преструктурирането, на Съвета за преструктуриране следва да бъде съобразено с рамката на Европейската система за финансов надзор (ЕСФН) и с нейната основна цел за разработване на единния наръчник и засилване на сближаването на надзорните практики и практиките за преструктуриране в Съюза като цяло. По-специално, ЕБО следва в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010 да оценява и координира инициативи относно планове за преструктуриране с оглед насърчаване на сближаването в тази област. Следователно като общо правило Съветът за преструктуриране следва винаги да кани ЕБО, когато се обсъждат въпроси, за които съгласно Директива 2014/59/ЕС от ЕБО се изисква да разработи технически стандарти или да издаде насоки. Други наблюдатели, като например представител на Европейския механизъм за стабилност (EМС), също могат да бъдат канени на заседанията на Съвета за преструктуриране, когато е целесъобразно.
(36)
За наблюдателите следва да се прилагат същите изисквания за професионална тайна като за членовете и членовете на персонала на Съвета за преструктуриране, служителите на обменни начала или командированите служители от участващите държави членки, изпълняващи задължения в областта на преструктурирането.
(37)
Съветът за преструктуриране следва да може да създаде вътрешни екипи по преструктуриране, съставени от членове на неговия персонал и служители от националните органи за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно, наблюдатели от неучастващи държави членки. Вътрешните екипи по преструктуриране следва да бъдат ръководени от координатори, назначени измежду членове на висшия персонал на Съвета за преструктуриране, които биха могли да бъдат поканени да участват на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране като наблюдатели.
(38)
Съветът за преструктуриране, както и органите за преструктуриране и компетентните органи на неучастващите държави членки следва да сключват меморандуми за разбирателство, които описват общите условия за осъществяване на сътрудничеството при изпълнението на задълженията си съгласно Директива 2014/59/ЕС. Меморандумите за разбирателство, inter alia, биха могли да изяснят провеждането на консултации във връзка с решения на Съвета за преструктуриране с последици за дъщерните предприятия или клоновете, съответно установени и намиращи се в неучастваща държава членка, когато предприятието майка е установено в участваща държава членка. Меморандумите следва да подлежат на редовен преглед.
(39)
Съветът за преструктуриране следва да действа независимо. Той следва да разполага с капацитет да се справя с големи банкови групи и да действа бързо и безпристрастно. Съветът за преструктуриране следва да гарантира, че се отделя необходимото внимание на националната финансова стабилност, финансовата стабилност на Съюза и вътрешния пазар. Членовете на Съвета за преструктуриране следва да притежават необходимите експертни познания относно банковата реорганизация и несъстоятелност.
(40)
При вземането на решения или предприемането на действия при упражняването на правомощията, предоставени с настоящия регламент, следва надлежно да се отчита значението, което има за вътрешния пазар упражняването на правото на установяване, предвидено в ДФЕС, и по-специално, когато е възможно, последиците върху непрекъснатостта на трансграничните дейности.
(41)
Предвид предназначението на Съвета за преструктуриране и целите на преструктурирането, които включват защита на публичните средства, работата на ЕМП следва да се финансира чрез вноски от институциите, установени в участващите държави членки.
(42)
Във всички аспекти, свързани с процеса на вземане на решения във връзка с преструктурирането Съветът за преструктуриране, Съветът, когато е приложимо, и Комисията следва да заменят определените съгласно Директива 2014/59/ЕС национални органи за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране, определени съгласно посочената директива, следва да продължат да извършват дейностите по изпълнението на приетата от Съвета за преструктуриране схема за преструктуриране. С цел осигуряването на прозрачност и демократичен контрол, както и за запазване на правомощията на институциите на Съюза, Съветът за преструктуриране следва да се отчита пред Европейския парламент и пред Съвета за всяко решение, взето въз основа на настоящия регламент. Поради същите съображения за прозрачност и демократичен контрол националните парламенти следва да имат определени правомощия да получават информация относно дейността на Съвета за преструктуриране, както и да водят диалог с него.
(43)
Националният парламент на участваща държава членка или негова компетентна комисия следва да може да покани председателя да участва в обмена на мнения във връзка с преструктурирането на институции в съответната държава членка заедно с представител на националния орган за преструктуриране. Такава роля на националните парламенти е целесъобразна предвид потенциалното въздействие, което действията по преструктуриране могат да окажат върху публичните финанси, институциите, техните клиенти и служители, както и пазарите в участващите държави членки. Председателят и националните органи за преструктуриране следва да отговарят положително на подобни покани за обмен на мнения с националните парламенти.
(44)
С оглед осигуряването на еднообразен подход към институциите и групите на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието да изготвя планове за преструктуриране за тях, след консултация с националните компетентни органи и органи за преструктуриране. Като общо правило плановете за преструктуриране на група следва да се изготвят за групата като цяло, като в тях се набелязват мерки по отношение на предприятието майка и по отношение на всички отделни дъщерни предприятия, които са част от групата. Плановете за преструктуриране на група следва да са съобразени с финансовата, техническата и стопанската структура на съответната група. Ако се изготвят индивидуални планове за преструктуриране за субекти, които са част от група, Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да се стремят да постигнат във възможно най-голяма степен съгласуваност с плановете за преструктуриране за останалата част от групата. Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да изпращат плановете за преструктуриране и всякакви промени, внесени в тях, на компетентния орган, с цел той да бъде постоянно изцяло информиран. Съветът за преструктуриране следва да оцени възможността за преструктуриране на институциите и групите и да предприеме мерки за отстраняването на евентуалните пречки пред тази възможност. Съветът за преструктуриране следва да изиска от националните органи за преструктуриране да приложат подходящи мерки, предназначени да отстранят пречките за преструктуриране, за да се осигури съгласуваност и възможност за преструктуриране на съответните институции. Предвид чувствителния характер на информацията, съдържаща се в плановете за преструктуриране, за тях следва да се прилагат изискванията за професионална тайна, предвидени в настоящия регламент.
(45)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и при упражняването на правомощия за преструктуриране следва да се отчитат принципът на пропорционалност и особеностите на правната форма на съответната институция.
(46)
Планирането на преструктурирането е основна част от ефективното преструктуриране. Поради това е необходимо Съветът за преструктуриране да разполага с правомощието да изисква промени в структурата и организацията на институциите или групите с цел предприемането на необходими и пропорционални мерки за намаляване или отстраняване на съществените пречки за прилагането на инструментите за преструктуриране и осигуряването на възможност за преструктуриране на съответните субекти. Тъй като всички институции са потенциално значими за системата, от решаващо значение за поддържането на финансова стабилност е Съветът за преструктуриране и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране да имат възможността да преструктурират всяка институция. С оглед зачитане на правото на стопанска инициатива, предвидено в член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-долу „Хартата“), правомощията на Съвета за преструктуриране следва да бъдат ограничени до степента, необходима за опростяването на структурата и дейността на институцията с оглед подобряване на възможността за преструктурирането ѝ. В допълнение, всяка наложена с тази цел мярка следва да съответства на правото на Съюза. Мерките следва да не водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност и следва да са обосновани от първостепенни съображения за предприемането ѝ в обществен интерес от финансова стабилност. За определянето на това дали дадена мярка е предприета в общ обществен интерес Съветът за преструктуриране, като действа в общ обществен интерес, следва да може да постигне целите на преструктурирането, без да среща пречки пред прилагането на инструментите за преструктуриране или пред способността му за упражняване на правомощията, които са му предоставени с настоящия регламент. Освен това действието не следва да надхвърля минимума, необходим за постигането на преследваните цели. При определянето на мерките, които да бъдат предприети, Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да вземат предвид предупрежденията и препоръките на Европейския съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(47)
Тъй като всички институции са потенциално значими за системата, от решаващо значение е Съветът за преструктуриране, когато е целесъобразно - в сътрудничество с националните органи за преструктуриране, да може да приема планове за преструктуриране, да оценява възможността за преструктуриране на всяка институция или група и, при необходимост, да предприема мерки за преодоляване или отстраняване на пречките за преструктуриране на която и ди било институция в участващите държави членки. Неизпълнението на задълженията на системно значимите институции, включително институциите по член 131 от Директива 2013/36/ЕС, би могло да представлява значителен риск за функционирането на финансовите пазари и да окаже отрицателно въздействие върху финансовата стабилност. Съветът за преструктуриране следва, като свой приоритет, да полага дължимата грижа за изготвянето на планове за преструктуриране на тези системно значими институции, да направи оценка на възможността за тяхното преструктуриране, както и да предприеме всички необходими действия за отстраняване или преoдоляване на всички пречки пред възможност за тяхното преструктуриране, без да се засяга неговата независимост и задължението му да планира преструктурирането и да оценява възможността за преструктуриране на всички институции, по отношение на които разполага с правомощия.
(48)
Плановете за преструктуриране следва, когато е целесъобразно, да включват процедури за информиране и консултиране с представители на работниците и служителите по време на процесите на преструктуриране. Когато е приложимо, във връзка с това следва да се спазват колективните трудови договори или други правила, предвидени от социалните партньори, както и от правото на Съюза и от националното право, относно участието на профсъюзите и представителите на работниците и служителите в процесите на реорганизация на дружествата.
(49)
Във връзка със задължението за изготвяне на планове за преструктуриране Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране - в рамките на плановете за преструктуриране и като използват различните инструменти и правомощия, с които разполагат - следва да вземат предвид естеството на стопанската дейност, акционерната структура, правната форма, рисковия профил, размера и правния статус на субекта, както и взаимосвързаността му с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите му, дали е член на институционална защитна схема (ИЗС) или други кооперативни системи за взаимна солидарност, дали извършва инвестиционни услуги или дейности, както и дали неизпълнението от негова страна на задълженията му и последващата му ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да породят значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло, като гарантират, че режимът се прилага по подходящ и пропорционален начин, а административната тежест, свързана със задълженията за изготвяне на плана за преструктуриране, е сведена до минимум. Тъй като съдържанието и информацията, посочени в раздел А от приложението към Директива 2014/59/ЕС, установяват минимален стандарт за субекти с явно системно значение, за отделни институции се допуска прилагането на различни или значително по-ограничени изисквания за планиране на преструктурирането и за предоставяне на информация, както и при по-ниска честота на актуализациите от веднъж годишно. Планът за преструктуриране може да бъде ограничен за малки субекти, характеризиращи се с ограничена взаимосвързаност и сложност. Освен това режимът следва да се прилага така, че да не се застрашава стабилността на финансовите пазари. По-специално при ситуации, характеризиращи се с по-мащабни проблеми или дори съмнения за устойчивостта на много субекти, от основно значение е да се вземе предвид рискът от разпространение на проблемите, съврзан с действията, предприети във връзка с всеки отделен субект.
(50)
Когато Директива 2014/59/ЕСпредвижда възможността националните органи за преструктуриране да налагат облекчени задължения или да освободят от задължения във връзка с изискването за изготвяне на планове за преструктуриране, следва да се предвиди процедура, по която Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, да могат да разрешават налагането на такива облекчени задължения.
(51)
Предвид капиталовата структура на субектите, които са свързани с централен орган, за целите на настоящия регламент Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране не следва да са задължени да изготвят отделен план за преструктуриране единствено поради факта, че централният орган, с който са свързани тези субекти, е под прекия надзор на ЕЦБ. При планове за преструктуриране на група при изготвяне на тези планове следва изрично да се вземе предвид потенциалното въздействие на действията по преструктуриране във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
(52)
Рамката на Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Директива 2014/59/ЕС следва да служи за основа на ЕМП. Следователно е необходимо Съветът за преструктуриране да разполага с правомощието за намеса на ранен етап, в случай че финансовото състояние или платежоспособността на даден субект се влошава. Информацията, която Съветът за преструктуриране получава на този етап от националните органи за преструктуриране или ЕЦБ, е от основно значение за определяне на действието, което би могъл да предприеме при подготовката за преструктурирането на съответния субект.
(53)
С цел бързото предприемане при необходимост на действие по преструктуриране, Съветът за преструктуриране следва, в сътрудничество с ЕЦБ или със съответния национален компетентен орган, да следи отблизо състоянието на съответните субекти и спазването от тяхна страна на всяка наложена им мярка за ранна намеса. За констатацията дали действие на частния сектор би могло да предотврати в разумен срок неизпълнението на задължения на даден субект, подходящият орган следва да вземе предвид ефективността на мерките за ранна намеса, предприети в определените от компетентния орган срокове.
(54)
Съветът за преструктуриране, националните органи за преструктуриране и компетентните органи, включително ЕЦБ, следва, когато е необходимо, да сключват меморандум за разбирателство, който описва общите условия за осъществяване на сътрудничесвото при изпълнението на съответните си задължения съгласно правото на Съюза. Меморандумът следва да подлежи на редовен преглед.
(55)
При вземане на решения или предприемане на действия, по-специално по отношение на субекти, установени както в участващи, така и в неучастващи държави членки, следва да бъдат взети предвид и възможните неблагоприятни последици за тези държави членки, като например заплахи за финансовата стабилност на техните финансови пазари, и за субектите, установени в тези държави членки.
(56)
Процесът на преструктуриране следва да бъде кратък с цел ограничаване на сътресенията на финансовите пазари и в икономиката до минимум. На вложителите следва да се предостави достъп най-малко до гарантираните депозити, възможно най-бързо и при всички случаи - в сроковете, предвидени в Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10). По време на цялата процедура за преструктуриране Комисията следва да има достъп до информацията, която смята, че ѝ е необходима, за да вземе основано на изчерпателни данни решение в процеса на преструктуриране.
(57)
Решението за поставянето на даден субект в режим на преструктуриране следва да бъде взето, преди финансовият субект да е изпаднал в счетоводна неплатежоспособност и преди целият му капитал да бъде напълно изчерпан. Преструктурирането следва да започне, след като бъде направена констатацията, че даден субект е проблемен или има вероятност да стане проблемен и че няма алтернативни мерки на частния сектор, които биха предотвратили в разумен срок неизпълнението на задълженията му. Фактът, че даден субект не отговаря на изискванията за лицензиране, не следва сам по себе си да обосновава започването на преструктурирането му, особено ако продължава или е вероятно да продължи да бъде жизнеспособен. Даден субект следва да се разглежда като проблемен или за него следва да се счита, че има вероятност да стане проблемен, ако той нарушава или е вероятно да наруши в близко бъдеще изискванията за продължаване на лиценза, ако задълженията му превишават или е вероятно в близко бъдеще да превишат активите му, ако не е в състояние или е вероятно в близко бъдеще да не бъде в състояние да плаща дълговете си на техния падеж или ако се нуждае от извънредна публична финансова подкрепа, освен при конкретните обстоятелства, предвидени в настоящия регламент. Нуждата от извънредно ликвидно улеснение от централна банка не следва сама по себе си да бъде обстоятелство, което доказва в достатъчна степен, че субектът не може или вероятно в близко бъдеще няма да може да плаща задълженията си на техния падеж. Ако това улеснение е гарантирано от държава, за субекта, който се ползва от улеснението, се прилагат правилата за държавната помощ. С цел да се запази финансовата стабилност, по-специално в случай на недостиг на ликвидност в системата, държавни гаранции на предоставени от централните банки ликвидни инструменти или държавни гаранции на новоемитирани задължения с цел справяне със сериозни смущения в икономиката на държава членка не следва да съставляват предпоставка за започване на преструктурирането, ако са изпълнени няколко условия. По-специално, мерките за държавна гаранция е необходимо да бъдат одобрени съгласно рамката за държавната помощ и не следва да са част от по-голям пакет, а използването на гаранционни мерки следва да бъде стриктно ограничено във времето. Гаранции от държавите членки на вземания от капиталови участия следва да бъдат забранени.
При предоставяне на гаранция държавата членка следва да осигури получаването на достатъчно възнаграждение за гаранцията от субекта. Освен това предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа не следва да съставлява предпоставка за започване на преструктуриране, ако като предпазна мярка държава членка придобие капиталово участие в даден субект, включително в субект, който е публична собственост, ако този субект спазва капиталовите изисквания. Такъв може да бъде случаят например, когато от субекта се изисква да привлече нов капитал във връзка с резултатите от основан на различни сценарии стрес тест или на подобна проверка, извършена от органите за макропруденциален надзор, която включва изискване за поддържане на финансова стабилност в контекста на системна криза, но субектът не е в състояние самостоятелно да привлече капитал на пазарите. За даден субект не следва да се счита, че е проблемен или че има вероятност да стане проблемен само въз основа на факта, че преди влизането в сила на настоящия регламент му е била предоставена извънредна публична финансова подкрепа. На последно място, достъпът до ликвидни улеснения, включително извънредно ликвидно улеснение от централните банки, може да представлява държавна помощ съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
(58)
Прекратяването на дейността на проблемен субект чрез обичайно производство по несъстоятелност може да застраши финансовата стабилност, да прекъсне предоставянето на важни услуги и да засегне защитата на вложителите. При такива обстоятелства прилагането на инструменти за преструктуриране е от обществен интерес. Следователно целите на преструктурирането следва да бъдат осигуряване на непрекъснатост на важните финансови услуги, поддържане на финансовата стабилност, ограничаване на моралния риск чрез ограничаване на зависимостта от публична финансова подкрепа за проблемните субекти, както и осигуряване на защита на вложителите.
(59)
Преди обаче да се вземе решение за поддържането на неплатежоспособен субект като действащо предприятие, следва винаги да се разгледа възможността за ликвидацията му чрез обичайно производство по несъстоятелност. Такъв неплатежоспособен субект следва да бъде поддържан като действащо предприятие единствено за целите на финансовата стабилност и като се използват, доколкото е възможно, частни средства. Това може да бъде постигнато чрез продажбата или сливането му с частен купувач, обезценяването на задълженията му или преобразуването на дълга му в капитал с оглед неговата рекапитализация.
(60)
Когато вземат или подготвят решения във връзка с правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията следва да гарантират, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие с определени принципи, сред които принципите, че акционерите и кредиторите поемат достатъчен дял от загубите, че ръководството следва по принцип да бъде сменено, че разходите за преструктуриране на субекта са сведени до минимум, както и че кредиторите от един и същи клас се третират по справедлив начин. По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществен интерес и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност.
(61)
Ограничаването на правата на акционерите и кредиторите следва да бъде съобразено с принципите, заложени в член 52 от Хартата. Следователно инструментите за преструктуриране следва да се прилагат единствено по отношение на субекти, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни, и то само когато това е необходимо за постигане на финансова стабилност в общ интерес. По-специално инструментите за преструктуриране следва да се използват, когато субектът не може да бъде ликвидиран чрез обичайно производство по несъстоятелност, тъй като това би дестабилизирало финансовата система, и когато мерките са необходими, за да се осигури бързото прехвърляне на значими за системата функции и непрекъснатостта на тези функции, както и когато няма реална вероятност за алтернативно решение с частни средства, включително увеличаване на капитала от съществуващите акционери или от трето лице, достатъчно да възстанови пълната жизнеспособност на субекта.
(62)
Намесата в правата на собственост не следва да бъде прекомерна. Във връзка с това засегнатите акционери и кредитори не следва да понасят загуби, по-големи от тези, които биха понесли, ако субектът се ликвидира към момента на вземане на решението за преструктурирането му. В случай на частично прехвърляне на активи на институция в режим на преструктуриране към частен купувач или към мостова институция, остатъчната част от институцията в режим на преструктуриране следва да бъде ликвидирана чрез обичайното производство по несъстоятелност. За да се защитят акционерите и кредиторите на субекта по време на производството по ликвидация, те следва да имат право да получат плащане за вземанията си в не по-малък размер от този, който по изчисления биха получили при ликвидация на целия субект чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(63)
С цел да се защитят правата на акционерите и кредиторите следва да се предвидят ясни задължения относно оценката на активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране и, когато това се изисква съгласно настоящия регламент, относно оценката на третирането, което акционерите и кредиторите биха получили при ликвидация на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката следва да може да започне още във фазата на ранната намеса. Преди да бъде предприето каквото и да било действие по преструктуриране, следва да се извърши справедлива, консервативна и реалистична оценка на активите и задълженията на субекта. Тази оценка следва да подлежи на обжалване единствено заедно с решението за започване на преструктурирането. В допълнение, когато това се изисква съгласно настоящия регламент, следва да се извърши последващо сравнение - след прилагането на инструментите за преструктуриране - между третирането, което акционерите и кредиторите са получили, и третирането, което биха получили при обичайно производство по несъстоятелност. Ако сравнението покаже, че на акционерите и кредиторите е изплатена сума за техните вземания, по-малка от сумата, която биха получили при обичайно производство по несъстоятелност, те следва да имат право да получат разликата в третирането в случаите, когато това се изисква съгласно настоящия регламент. Тази разлика, ако има такава, следва да се изплати от Фонда, създаден съгласно настоящия регламент.
(64)
Важно е загубите да бъдат признати, когато субектът спре да изпълнява задълженията си. Оценката на активите и задълженията на проблемните субекти следва да се основава на справедливи, консервативни и реалистични допускания към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране. При извършване на оценката обаче стойността на задълженията не следва да бъде засегната от финансовото състояние на субекта. Следва да има възможност в неотложни случаи Съветът за преструктуриране да направи бърза оценка на активите или задълженията на проблемния субект. Тази оценка следва да бъде временна и да се прилага до извършването на независима оценка.
(65)
С цел осигуряване на обективен и стабилен процес на преструктуриране е необходимо да се определи редът на обезценяване или преобразуване на необезпечените вземания на кредитори към институцията в режим на преструктуриране. За да се ограничи рискът кредиторите да поемат по-големи загуби, отколкото при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност, определеният ред следва да се прилага както при обичайните производства по несъстоятелност, така и при обезценяването или преобразуването при преструктуриране. Този подход би улеснил и определянето на цената на дълга.
(66)
Съветът за преструктуриране следва да вземе решение относно подробната схема за преструктуриране. Инструментите за преструктуриране, предвидени и в Директива 2014/59/ЕС, следва да включват инструментите за продажба на стопанска дейност, „мостова институция“, споделяне на загубите и обособяване на активи. Схемата следва да позволява и да се оцени дали са изпълнени условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти.
(67)
Когато предприема действия по преструктуриране, Съветът за преструктуриране следва да отчита и следва мерките, предвидени в плановете за преструктуриране, освен ако прецени, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
(68)
Инструментите за преструктуриране следва да включват продажба на стопанската дейност или на акциите на институцията в режим на преструктуриране, създаване на „мостов субект“, обособяване на нормалните активи от обезценените или проблемните активи на проблемния субект и споделяне на загубите от акционерите и кредиторите на проблемния субект.
(69)
При използването на инструменти за преструктуриране за прехвърлянето на значими за системата услуги или жизнеспособна дейност на субекта към стабилен субект като частен купувач или мостов субект, остатъчната част от субекта следва да прекрати дейността си.
(70)
Инструментът за продажба на стопанска дейност следва да позволява продажбата на субекта или на част от дейността му на един или повече купувачи без съгласието на акционерите.
(71)
Всички нетни постъпления от прехвърлянето на активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на субекта, който участва в производството по ликвидация. Всички нетни постъпления от прехвърлянето на инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на притежателите на тези инструменти на собственост в субекта, по отношение на когото продължава производството по ликвидация. Постъпленията следва да се изчисляват, като се приспаднат разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на субекта и от процеса на преструктуриране.
(72)
Инструментът за обособяване на активи следва да позволява на органите да прехвърлят на отделно дружество активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране. Този инструмент следва да се използва единствено в комбинация с други инструменти, за да се предотврати възникването на неоснователно конкурентно предимство за проблемния субект.
(73)
Наличието на ефективен режим на преструктуриране следва да сведе до минимум разходите на данъкоплатците за преструктурирането на проблемен субект. То следва също така да гарантира, че системно значими субекти могат да бъдат преструктурирани, без да се застрашава финансовата стабилност. Инструментът за споделяне на загубите постига тази цел, като гарантира, че акционерите и кредиторите на проблемния субект поемат загуби в подходяща степен и покриват подходяща част от разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на субекта. Ето защо инструментът за споделяне на загубите дава на акционерите и кредиторите на субектите по-силен стимул да наблюдават състоянието на даден субект при нормални обстоятелства. Това също така съответства на препоръката на Съвета за финансова стабилност законоустановените правомощия за обезценяване и преобразуване да бъдат включени в рамката за преструктуриране като допълнителна възможност наред с другите инструменти за преструктуриране.
(74)
С цел осигуряване на необходимата гъвкавост за прехвърляне на загубите към кредиторите в редица случаи е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да бъде приложим както когато целта е преструктуриране на проблемния субект като действащо предприятие, ако има реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на субекта, така и когато значими за системата услуги се прехвърлят към мостова институция, а остатъчната част от субекта престава да извършва дейност и се ликвидира.
(75)
Когато инструментът за споделяне на загуби се прилага с цел възстановяване на капитала на проблемния субект, за да може той да продължи да функционира като действащо предприятие, преструктурирането чрез споделяне на загуби следва да бъде съпътствано от смяна на ръководството, освен в случаите, когато запазването на ръководството е целесъобразно и необходимо за постигане на целите на преструктурирането, както и от последваща реорганизация на субекта и неговите дейности, така че да се отстранят причините, довели до неизпълнението на задълженията от негова страна. Тази реорганизация следва да бъде постигната чрез прилагането на план за оздравяване на дейността. Когато е приложимо, тези планове следва да съответстват на плана за реорганизация, който субектът трябва да представи на Комисията съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. По-специално, в допълнение към мерките, насочени към възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на субекта, планът следва да включва мерки, които ограничават помощта до ниво, съответстващо на минималното споделяне на тежестта, както и мерки, ограничаващи нарушаването на конкуренцията.
(76)
Не е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да се прилага по отношение на вземания, които са обезпечени или гарантирани по друг начин. За да се гарантира обаче, че инструментът за споделяне на загуби е ефективен и постига целите си, е желателно той да се прилага по отношение на възможно най-голям брой необезпечени задължения на проблемния субект. Въпреки това е целесъобразно от обхвата на приложението на инструмента за споделяне на загуби да се изключат някои видове необезпечени задължения. С цел да се защитят титулярите на гарантирани депозити инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на депозити, защитени съгласно Директива 2014/49/ЕС. За да се осигури непрекъснатост на критичните функции, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на определени задължения към служители на проблемния субект, нито по отношение на търговски вземания, свързани със стоки и услуги, които са критични за ежедневното функциониране на субекта. За да се запазят пенсионните права и сумите за пенсии, притежавани или дължими на пенсионни фондове и управляващи пенсионни фондове, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения на проблемния субект към пенсионна схема, с изключение на задължения за пенсионни плащания, които се дължат на променливо възнаграждение, които не възникват съгласно колективни трудови договори. За да се намали рискът от разпространяване на проблемите в рамките на системата, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения, произтичащи от участие в платежни системи, с оставащ срок до падежа по-малко от седем дни, или по отношение на задължения към субекти, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни.
(77)
Следва да е възможно също така да се изключват напълно или частично задължения при редица обстоятелства, включително в случаите, когато не е възможно за тези задължения да бъде приложено споделянето на загуби в разумен срок, когато изключването е строго необходимо и е пропорционално, за да се осигури непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности, или когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби към задълженията би причинило унищожаване на стойност в размери, които биха довели до по-големи загуби за другите кредитори, отколкото при изключването на тези задължения от споделянето на загубите. Следва да е възможно също така да се изключват напълно или частично задължения, когато това е необходимо, за да се избегне разпространяване на проблемите и финансова нестабилност, които могат да причинят сериозни смущения в икономиката на държава членка. При извършване на тези оценки Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, следва да вземат предвид последиците от евентуалното споделяне на загубите за задължения, произтичащи от отговарящи на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които надхвърлят размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС.
(78)
Когато се прилагат тези изключвания, прилаганата към други приемливи задължения степен на обезценяване или преобразуване може да бъде повишена, така че да се вземат предвид подобни изключвания, при условие че се спазва принципът за справедливо третиране на кредиторите, при което те не понасят по-големи загуби, отколкото при обичайното производство по несъстоятелност. Когато загубите не могат да бъдат прехвърлени към други кредитори, Фондът може да направи вноска в институцията в режим на преструктуриране при спазване на редица строги условия, включително изискването за това загуби, възлизащи на не по-малко от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, да са били вече поети, и осигуреното от Фонда финансиране да е ограничено до по-малката от следните две суми: 5 % от общите задължения, включително собствения капитал, или средствата, с които разполага Фондът, и сумата, която може да бъде набрана чрез последващи вноски в рамките на три години.
(79)
При извънредни обстоятелства, когато са изключени задължения и Фондът е бил използван вместо тях при споделянето на загубите до разрешения максимален размер, Съветът за преструктуриране следва да може да потърси финансиране от алтернативни средства за финансиране.
(80)
Минималният размер на приноса за целите на споделянето на загубите в размер на 8 % от общите задължения, посочени в настоящия регламент, следва да бъде изчислен въз основа на оценката, извършена в съответствие с настоящия регламент. Историческите загуби, които вече са били поети от акционерите чрез намаляване на собствения капитал преди тази оценка, не следва да бъдат включени в този процент.
(81)
Тъй като защитата на вложителите с гарантирани депозити е една от най-важните цели на преструктурирането, инструментът за споделяне на загубите не следва да се прилага по отношение на гарантираните депозити. Схемата за гарантиране на депозити обаче допринася за финансирането на процеса на преструктуриране, като поема загубите до размера на нетните загуби, които би понесла след обезщетяване на вложителите при обичайно производство по несъстоятелност. Упражняването на правомощията за споделяне на загубите би гарантирало, че вложителите продължават да имат достъп до депозитите си, каквато е основната цел на създаването на схемите за гарантиране на депозити. Изключването на схемите при подобни случаи би представлявало несправедливо предимство спрямо останалите кредитори, по отношение на които органът за преструктуриране би упражнил правомощията си.
(82)
При прехвърляне на депозитите на друг субект в контекста на преструктурирането на даден субект, вложителите не следва да бъдат покрити извън размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. Следователно вземания, свързани с депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране, следва да бъдат ограничени до разликата между прехвърлените средства и размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. В случай че прехвърлените депозити надхвърлят размера на гаранцията, вложителят следва да няма вземания срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране.
(83)
За да се избегне структуриране на задълженията на субектите по начин, който възпрепятства ефективното използване на инструмента за споделяне на загуби, е целесъобразно да се предвиди, че субектите следва по всяко време да изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, за които може да се приложи инструментът за споделяне на загубите, изразено като процент от общите задължения и собствен капитал на субекта.
(84)
При определяне на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения в рамките на група следва да се възприеме низходящ подход. При този подход следва да се отчита, че действието по преструктуриране се прилага на нивото на отделния правен субект и че е задължително да е налице капацитет за поемане на загуби в субекта в рамките на групата, за който възникват загубите, както и този субект да има достъп до него. За тази цел следва да се гарантира, че капацитетът за поемане на загуби в рамките на групата се разпределя в групата в съответствие с нивото на риска в съставляващите я правни субекти. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, необходимо за всяко дъщерно предприятие, следва да се оценява отделно. Освен това следва да се гарантира, че целият капитал и всички задължения, които се включват в изчисляването на консолидираното минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, са налице в субекти, в които е вероятно да възникнат загуби, или по друг начин са налице за поемане на загубите.
Настоящият регламент следва да позволява преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения следва да отразява стратегията за преструктуриране, която е подходяща за група съответствие с плана за преструктуриране. По-специално минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения следва да се изисква на съответното ниво в групата, за да отразява съдържащия се в плана за преструктуриране подход на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделени субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, като се има предвид, че би могло да са налице обстоятелства, при които се използва различен подход от съдържащия се в плана, тъй като това би позволило например по-ефикасно постигане на целите на преструктурирането. Във връзка с това, независимо дали дадена група е избрала подхода на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделени субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, всички субекти от групата следва да постоянно да имат стабилно минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, така че да се избегне рискът от разпространение на проблемите или от масово оттегляне на вложители.
(85)
Най-подходящият метод за преструктуриране следва да се избере в зависимост от обстоятелствата в конкретния случай, като за тази цел следва да бъдат налични всички предвидени в Директива 2014/59/ЕС инструменти за преструктуриране. При вземането на решение относно схемата за преструктуриране Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията следва, доколкото е възможно, съответно да изберат схема, която предполага най-малко разходи за Фонда.
(86)
С Директива 2014/59/ЕС на националните органи за преструктуриране се предоставя правомощието да обезценяват и преобразуват капиталови инструменти, тъй като условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти могат да съвпаднат с условията за преструктуриране, като в такъв случай следва да се прецени дали финансовата стабилност на субекта може да бъде възстановена единствено чрез обезценяването и преобразуването на капиталови инструменти или се налага и предприемането на действие по преструктуриране. Това правомощие по правило ще се използва в контекста на преструктурирането. Съветът за преобразуване, под контрола на Комисията или когато е целесъобразно - на Съвета, следва да замени националните органи за преструктуриране и в тази област и поради това следва да разполага с правомощието да преценява дали са изпълнени условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти, както и да решава дали да постави даден субект в режим на преструктуриране, ако са изпълнени и изискванията за преструктуриране.
(87)
Ефикасността и уеднаквяването на действията по преструктуриране следва да бъде осигурена във всички участващи държави членки. За тази цел когато национален орган за преструктуриране не е приложил или не е спазил решение на Съвета за преструктуриране съгласно настоящия регламент, или го е приложил по начин, представляващ заплаха за постигането на някоя от целите на преструктурирането или за ефикасното изпълнение на схемата за преструктуриране, на Съветът за преструктуриране следва да се предостави правомощието да прехвърля на трето лице определени права, активи или задължения на институция в режим на преструктуриране, да изисква преобразуването на дългови инструменти, които съдържат договорно условие за преобразуването им при определени обстоятелства, или да предприеме всяко необходимо действие, което значително допринася за преодоляването на заплахата за постигането на съответната цел на преструктурирането. Следва да са изключени действия от страна на национален орган за преструктуриране, което би ограничило или засегнало упражняването на правомощията или изпълнението на функциите на Съвета за преструктуриране.
(88)
Съответните субекти, организации и органи, които участват в прилагането на настоящия регламент, следва да си сътрудничат в съответствие със задължението за лоялно сътрудничество, заложено в Договорите.
(89)
С оглед увеличаване ефективността на ЕМП Съветът за преструктуриране следва тясно да си сътрудничи с ЕБО във всички случаи. Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране следва да си сътрудничи и с ЕССР, Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (11), Европейския надзорен орган (Европейски орган по ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (12) и други органи, които съставляват ЕСФН. Освен това Съветът за преструктуриране следва тясно да си сътрудничи с ЕЦБ и останалите органи, оправомощени за целите на надзора над субекти в рамките на ЕНМ, особено във връзка с групи, попадащи в обхвата на консолидирания надзор от страна на ЕЦБ. С цел ефективно управление на процеса на преструктуриране на проблемните банки Съветът за преструктуриране следва да си сътрудничи с националните органи за преструктуриране на всички етапи на процеса. Сътрудничеството е необходимо не само с оглед изпълнението на решенията за преструктуриране, взети от Съвета за преструктуриране, а и преди приемането им - на етапа на планиране на преструктурирането и на ранна намеса. Съветът за преструктуриране следва да може да си сътрудничи със съответните органи за преструктуриране и с инструментите, финансиращи пряка или косвена публична финансова помощ.
(90)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране Съветът за преструктуриране следва да даде на националните органи за преструктуриране указания да гарантират, че представителите на работниците и служителите на засегнатите субекти са информирани или, когато е целесъобразно, че с тях са проведени консултации, както се предвижда в Директива 2014/59/ЕС.
(91)
Съветът за преструктуриране заменя националните органи за преструктуриране на участващите държави членки при вземането на решения за преструктуриране, поради което следва да ги замени и за целите на сътрудничеството с неучастващите държави членки, включително в колегиите за преструктуриране, посочени в Директива 2014/59/ЕС, във връзка с функциите по преструктуриране.
(92)
Редица институции извършват дейност не само в Съюза, но и в международен план, поради което за ефективността на механизма за преструктуриране е необходимо да се определят принципите на сътрудничество със съответните органи на трети държави. Подкрепа на органи на трети държави следва да се предоставя в съответствие с член 88 от Директива 2014/59/ЕС. За да се осигури съгласуван подход спрямо трети държави, следва да се избягва, доколкото е възможно, в участващите държави членки да се вземат различни решения във връзка с признаването на процедурите за преструктуриране, проведени в трети държави във връзка с институции или предприятия майки, които имат дъщерни предприятия или други активи, права или задължения, намиращи се в участващите държави членки. Следователно Съветът за преструктуриране следва да може да издава препоръки в тази област.
(93)
С оглед на ефективното изпълнение на задачите си Съветът за преструктуриране следва да разполага с подходящи правомощия за провеждане на разследвания. Той следва да може да изисква - чрез националните органи за преструктуриране или пряко, след като ги е уведомил, цялата необходима информация, както и да провежда разследвания и проверки на място, при необходимост - в сътрудничество с националните компетентни органи, като пълноценно използва цялата информация, с която разполагат ЕЦБ и националните компетентни органи. В рамките на преструктурирането Съветът за преструктуриране следва да разполага с възможността за проверки на място, за да се гарантира, че решенията се вземат въз основа на напълно точна информация и да се осигури ефективно наблюдение на изпълнението от страна на националните органи.
(94)
За да се осигури достъп на Съвета за преструктуриране до цялата относима информация, съответните субекти и техните служители или третите лица, на които съответните субекти са възложили изпълнение на функции или дейности, не следва да могат да отказват предоставянето на информация на Съвета за преструктуриране поради изисквания за професионална тайна. В същото време предоставянето на такава информация на Съвета за преструктуриране не следва да се счита за нарушение на изискванията за професионална тайна.
(95)
С цел да се осигури спазването на приетите в рамките на ЕМП решения при нарушение следва да бъдат наложени пропорционални и възпиращи глоби. Съветът за преструктуриране следва да може да налага глоби или периодични имуществени санкции на предприятията, които не изпълняват решения му, чиито адресати са те.
(96)
Когато национален орган за преструктуриране наруши правилата на ЕМП, като не използва предоставените му от националното право правомощия за изпълнение на указание на Съвета за преструктуриране, съответната държава членка може да носи отговорност за поправяне на вредите, причинени на физически лица, включително, когато е приложимо - и на институцията или групата в режим на преструктуриране, както и на кредитор на част от този субект или група в държава членка, съобразно съответната съдебна практика.
(97)
За да се гарантира неговата пълна автономност и независимост, Съветът за преструктуриране следва да има независим бюджет с приходи предимно от задължителните вноски от институциите в участващите държави членки. Следва да бъдат установени подходящи правила за управлението на бюджета на Съвета за преструктуриране, за приемането на вътрешния правилник, в който се уточнява процедурата за съставянето и изпълнението на бюджета, както и за вътрешния и външен одит.
(98)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да се засяга възможността на държавите членки да начисляват такси за покриване на административните разходи на своите национални органи за преструктуриране.
(99)
Участващите държави членки са се споразумели да гарантират, че на неучастващите държави членки трябва да бъде възстановена бързо и с лихва сумата, която съответната неучастваща държава членка е платила със свои собствени средства във връзка с всяко използване на бюджета на Съюза за целите на изпълнението на извъндоговорни задължения и свързаните с това разходи във връзка с изпълнението на задачите, предвидени в настоящия регламент. Участващите държави членки са сключили споразумение за изпълнението на това задължение.
(100)
Съществуват обстоятелства, при които ефективността на приложените инструменти за преструктуриране може да зависи от наличието на краткосрочно финансиране за субекта или на мостов субект, от предоставянето на гаранции на потенциални купувачи или предоставянето на капитал на мостовия субект. Независимо от ролята на централните банки при осигуряването на ликвидност за финансовата система дори по време на сътресения, е важно да бъде създаден фонд, за да се избегне използването за такива цели на средства, отпуснати от националните бюджети. Средствата за стабилизиране на финансовата система следва да се осигурят от финансовия отрасъл като цяло.
(101)
Необходимо е да се осигури пълната достъпност на Фонда с цел преструктуриране на проблемните институции. Поради това Фондът не следва да се използва за друга цел, освен за ефикасното прилагане на инструментите и правомощията за преструктуриране. Освен това той следва да бъде използван само в съответствие с приложимите цели и принципи на преструктурирането. Съответно Съветът за преструктуриране следва да гарантира, че евентуалните загуби и разходи, възникнали във връзка с използването на инструментите за преструктуриране, се поемат първо от акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране. Само когато тези ресурси се изчерпат, Фондът следва да поеме загубите и разходите, възникнали във връзка с инструментите за преструктуриране.
(102)
По принцип от отрасъла следва да се набират вноски преди операции за преструктуриране и независимо от тях. Когато предварителното финансиране е недостатъчно за покриване на загубите или разходите, възникнали при използването на Фонда, следва да се съберат допълнителни вноски за покриване на допълнителните разходи или загуби. Освен това, когато предварителните и последващите вноски не са непосредствено достъпни или не покриват разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране, Фондът следва да може да сключва договори за заеми или други форми на подкрепа с институции, финансови институции или други трети лица.
(103)
За да се избегнат двойни плащания, държавите членки следва да могат да използват за целите на предварителните вноски наличните финансови средства, получени от наложените върху банките национални такси, данъци или вноски за преструктуриране, установени между 17 юни 2010 г. и 2 юли 2014 г.
(104)
С цел да се натрупат достатъчно средства и да се избегнат процикличните ефекти, които биха възникнали, ако Фондът трябваше да разчита единствено на последващи вноски в условията на системна криза, е абсолютно необходимо предварително наличните финансови средства, с които той разполага, да са най-малко на определено минимално целево равнище.
(105)
Целевото равнище на Фонда следва да се определи като процент от общия размер на гарантираните депозити на всички лицензирани в участващите държави членки кредитни институции. Същевременно, тъй като предвид функциите на Фонда общите задължения на тези институции ще са по-подходящ показател, Комисията следва да прецени коя е по-подходящата основа - гарантираните депозити или общите задължения - и дали в бъдеще следва да бъде въведена минимална абсолютна сума за Фонда, като се запазват равнопоставените условия на конкуренция съгласно Директива 2014/59/ЕС.
(106)
Следва да се определи подходящ срок за достигане на целевото равнище на Фонда. Съветът за преструктуриране обаче следва да може да променя този срок, за да вземе предвид евентуални значителни плащания от страна на Фонда.
(107)
Гарантирането на ефективно и достатъчно финансиране за Фонда е от първостепенно значение за доверието в ЕМП. Капацитетът на Съвета за преструктуриране да договаря алтернативни средства за финансиране за Фонда следва да бъде повишен, така че да оптимизира разходите за финансирането и да запази кредитоспособността на Фонда. Веднага след влизането в сила на настоящия регламент Съветът за преструктуриране следва, в сътрудничество с участващите държави членки, да вземе необходимите мерки за разработване на подходящи методи и условия, позволяващи да се повиши капацитетът на Фонда за заемане на средства, които следва да бъдат въведени преди началната дата на прилагане на настоящия регламент.
(108)
Когато участващите държави членки вече са създали национални механизми за финансиране на преструктурирането, те следва да могат да предвидят, че националните механизми за финансиране на преструктурирането използват наличните финансови средства, вече събрани чрез предварителни вноски от субектите, за компенсирането на субектите във връзка с предварителните вноски, които те следва да платят на Фонда. Това възстановяване на средства не следва да засяга задълженията на държавите членки по Директива 2014/49ЕС.
(109)
С цел да се гарантира справедливо изчисляване на вноските и да се насърчи възприемането на по-малко рисков стопански модел вноските към Фонда следва да отразяват степента на риска, поеман от кредитната институция, в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и делегираните актове, приети съгласно посочената директива.
(110)
С цел да се осигури подходящо разпределяне на разходите във връзка с преструктурирането между схемите за гарантиране на депозити и Фонда схемата за гарантиране на депозити, в която участва институция в режим на преструктуриране, следва да бъде задължена да направи вноска, не по-голяма от сумата на загубите, които би понесла при ликвидация на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(111)
С цел да се съхрани стойността на средствата във Фонда, тези средства следва да бъдат инвестирани в достатъчно сигурни, диверсифицирани и ликвидни активи.
(112)
Когато в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се прекратява тясно сътрудничество на участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, с ЕЦБ, следва да се вземе решение за справедливо разпределяне на натрупаните вноски на участващата държава членка, като се отчитат интересите както на съответната участваща държава членка, така и на Фонда.
(113)
На Комисията следва да се предостави правомощието да приема в съответствие с член 290 ДФЕС делегирани актове, за да определи правилата за изчисляването на лихвения процент, който да се прилага в случай на решение за възстановяване на неправомерно използвани суми от Фонда, и за гарантирането на правото на добра администрация и правото на достъп до документи на бенефициерите в рамките на процедури във връзка с такова възстановяване; да определя вида вноски към Фонда и случаите, в които се дължат, както и начина на изчисляването на техния размер и плащането им; да уточнява правилата за регистрация, отчитане, докладване и другите необходими правила за осигуряването на пълно и своевременно изплащане на вноските; да определя годишните вноски, необходими за покриването на административните разходи на Съвета за преструктуриране, преди той да стане напълно оперативен; да определя системата на вноски по отношение на институциите, които са получили лиценз да извършване на дейност, след като Фондът е достигнал целевото си равнище; да определя критериите за разпределяне на вноските във времето; да установява критериите за определяне на броя на годините, с който може да бъде удължен първоначалният срок за постигане на целевото равнище на Фонда; да определя критериите за установяване на годишни вноски, когато наличните финансови средства на Фонда намалеят под неговото целево равнище след изтичането на първоначалния срок; да посочва мерките за определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на последващи вноски може да бъде временно отложено за отделни институции; и да определя подробните правила за управление на Фонда и общите принципи и критерии за неговата инвестиционна стратегия.
(114)
Съветът следва, в рамките на делегираните актове, приети съгласно Директива 2014/59/ЕС, да приеме актове за изпълнение, за да се уточни прилагането на методологията за изчисляване на индивидуалните вноски във Фонда, както и техническите правила за изчисляване на фиксираната вноска и на коригираната спрямо риска вноска. Тази методология следва да гарантира, че както фиксираните, така и коригираните спрямо риска елементи във формулата за изчисляване на индивидуалните вноски се отчитат по начин, който е в съответствие с принципите на преструктурирането и с делегираните актове, приети съгласно член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС. Методологията следва да е съобразена с принципа на пропорционалност, без да създава неравнопоставеност между структурите на банковия сектор на държавите членки.
(115)
Както е посочено в Декларация № 39 по член 290 ДФЕС, при подготовката на проекти на делегирани актове, предвидени в настоящия регламент, Комисията, в съответствие с установената практика, следва да продължи да се консултира с определените от държавите членки експерти. Освен това е от особено значение в тази област Комисията, когато е приложимо, да провежда по време на подготвителната си работа подходящи консултации с ЕЦБ и Съвета за преструктуриране в техните области на компетентност.
(116)
Действията по преструктуриране следва да бъдат надлежно съобщени и - освен в ограничения брой изключения, предвидени в настоящия регламент - публично оповестени. Въпреки това, предвид възможността информацията, получена от Съвета за преструктуриране, националните органи за преструктуриране и техните професионални съветници по време на процеса на преструктуриране, да е с чувствителен характер, за тази информация следва да се прилагат изискванията за професионална тайна, преди решението за преструктуриране да бъде публично оповестено. Трябва да се вземе предвид фактът, че информацията относно съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране и резултата от всяка оценка на тези планове може да има сериозни последици, по-специално за съответните предприятия. Трябва да се приеме, че всяка информация, предоставена по отношение на решение, преди то да бъде взето, независимо дали се отнася до това дали са изпълнени условията за преструктуриране, до използването на конкретен инструмент или до действие в хода на процедурата, има последици за обществените и частните интереси, засегнати от действието. Освен това информацията, че Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране проверяват конкретен субект, би могла да е достатъчна за настъпването на отрицателни последици за този субект. Поради това е необходимо да се гарантира, че са налице подходящи механизми за запазване на поверителността на такава информация, като например съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране и резултата от всяка оценка, извършена в този контекст.
(117)
С оглед запазване на поверителността на работата на Съвета за преструктуриране, за неговите членове и персонал, включително служителите, изпратени на обменни начала или командировани от участващите държави членки с оглед изпълнението на задължения във връзка с преструктурирането, следва да се прилагат изискванията за професионална тайна дори след прекратяване на изпълнението на задълженията им. Тези изисквания следва да се прилагат и към други лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране, към лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране в държавата членка да извършват проверки на място, а също и към наблюдатели, поканени да присъстват на заседанията на пленарните и изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, и към наблюдатели от неучастващи държави членки, които вземат участие във вътрешните екипи по преструктуриране. С цел изпълнение на възложените му с настоящия регламент задачи на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието при определени условия да обменя информация с органите и организациите на държавите членки или Съюза.
(118)
С цел да се осигури включването на Съвета за преструктуриране в ЕСФН Регламент (ЕС) № 1093/2010 следва да бъде изменен, така че Съветът за преструктуриране да бъде включен в понятието за компетентни органи по посочения регламент. Такова включване на Съвета за преструктуриране в компетентните органи по Регламент (ЕС) № 1093/2010 е съобразено с функциите, възложени на ЕБО съгласно член 25 от посочения регламент да допринася и участва активно в разработването и координирането на планове за възстановяване и преструктуриране и да се стреми към улесняване на преструктурирането на проблемни субекти, и по-специално на трансгранични групи.
(119)
Докато Съветът за преструктуриране стане напълно оперативен, Комисията следва да отговаря за първоначалните действия, включително определянето на временно изпълняваща длъжността председател, който да разрешава всички необходими плащания от името на Съвета за преструктуриране.
(120)
ЕМП обединява Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията и органите за преструктуриране на участващите държави членки. Съдът е компетентен да упражнява контрол за законосъобразността на решенията, приети от Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията, в съответствие с член 263 ДФЕС, както и да определя тяхната извъндоговорна отговорност. Освен това Съдът, в съответствие с член 267 ДФЕС, е компетентен да дава преюдициални заключения по искане на националните съдебни органи относно действителността и тълкуването на актовете на институциите, органите или агенциите на Съюза. Националните съдебни органи следва да бъдат компетентни в съответствие с националното си право за контрола за законосъобразност на решенията на органите за преструктуриране на участващите държави членки при упражняване на правомощията, предоставени им с настоящия регламент, както и да определят тяхната извъндоговорна отговорност.
(121)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва правата, свободите и принципите, признати по-конкретно в Хартата, по-специално правото на собственост, защитата на личните данни, свободата на стопанска инициатива, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес и правото на защита, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(122)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно създаването на ефикасна и ефективна единна европейска рамка за преструктурирането на субекти и за осигуряването на последователно прилагане на правилата за преструктуриране, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а следователно могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(123)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на настоящия регламент с цел да оцени неговото въздействие върху вътрешния пазар, както и да определи дали са необходими изменения или допълнителни промени за подобряване на ефикасността и ефективността на ЕМП, по-специално дали банковият Съюз трябва да бъде допълнен с хармонизация на равнището на Съюза на производствата по несъстоятелност за проблемни институции.
(124)
Прехвърлянето на вноските, набрани на национално равнище съгласно настоящия регламент, следва да позволи на Фонда да функционира и съответно инструментите за преструктуриране да бъдат прилагани по ефективен начин. Следователно разпоредбите на настоящия регламент, отнасящи се до инструментите за преструктуриране и вноските, следва да започнат да се прилагат от 1 януари 2016 г. Считано от декември 2015 г., следва да е възможно тази дата да бъде отлагана с периоди от един месец, ако не са изпълнени условията, при които се разрешава прехвърляне на вноските, набрани на национално равнище,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктуриране на посочените в член 2 субекти, установени в посочените в член 4 участващи държави членки.
Тези еднообразни правила и еднообразна процедура се прилагат от Единния съвет за преструктуриране, създаден в съответствие с член 42 (наричан по-долу „Съветът за преструктуриране“), съвместно със Съвета, Комисията и националните органи за преструктуриране в рамките на създадения с настоящия регламент Единен механизъм за преструктуриране (ЕМП). ЕМП се подкрепя от единен фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“).
Използването на Фонда зависи от влизането в сила на споразумение между участващите държави членки (наричано по-долу „Споразумението“) относно прехвърляне на набраните на национално равнище средства към Фонда, както и относно постепенно обединяване на различните средства, набрани на национално равнище, за да бъдат разпределени в националните подразделения на Фонда.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага към следните субекти:
а)
кредитни институции, установени в участваща държава членка;
б)
установени в участваща държава членка предприятия майки, включително финансови холдинги и смесени финансови холдинги, които попадат в обхвата на консолидирания надзор, упражняван от ЕЦБ в съответствие с член 4, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 1024/2013;
в)
инвестиционни посредници и финансови институции, установени в участваща държава членка, когато попадат в обхвата на консолидирания надзор над предприятието майка, упражняван от ЕЦБ в съответствие с член 4, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 1024/2013.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„национален компетентен орган“ означава всеки национален компетентен орган съгласно определението в член 2, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013;
2)
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, точка 2, подточка i) от Регламент (ЕС) № 1093/2010;
3)
„национален орган за преструктуриране“ означава орган, определен от участваща държава членка в съответствие с член 3 от Директива 2014/59/ЕС;
4)
„съответен национален орган за преструктуриране“ означава националният орган за преструктуриране на участваща държава членка, в която е установен даден субект или субект от група;
5)
„условия за преструктуриране“ означава условията, посочени в член 18, параграф 1;
6)
„план за преструктуриране“ означава план за преструктуриране, изготвен в съответствие с член 8 или 9;
7)
„план за преструктуриране на група“ означава план за преструктуриране на група, изготвен в съответствие с членове 8 и 9;
8)
„цели на преструктурирането“ означава целите, посочени в член 14;
9)
„инструмент за преструктуриране“ означава инструмент за преструктуриране, посочен в член 22, параграф 2;
10)
„действие по преструктуриране“ означава решението субект по член 2 да бъде поставен в режим на преструктуриране съгласно член 18, прилагането на инструмент за преструктуриране или упражняването на едно или повече правомощия за преструктуриране;
11)
„гарантирани депозити“ означава депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 5 от Директива 2014/49/ЕС;
12)
„отговарящи на условията депозити“ означава отговарящи на условията депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 4 от Директива 2014/49/ЕС;
13)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник, обхванати от консолидирания надзор в съответствие с член 2, буква в);
14)
„институция в режим на преструктуриране“ означава посочен в член 2 субект, по отношение на който е предприето действие по преструктуриране;
15)
„финансова институция“ означава финансова институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 26 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
16)
„финансов холдинг“ означава финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 20 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
17)
„смесен финансов холдинг“ означава смесен финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
18)
„финансов холдинг майка от Съюза“ означава финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 31 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
19)
„институция майка от Съюза“ означава институция майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 29 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
20)
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 15, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
21)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
22)
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
23)
„група“ означава предприятие майка и неговите дъщерни предприятия, които са субекти по член 2;
24)
„трансгранична група“ означава група, в която са включени субекти по член 2, установени в повече от една участваща държава членка;
25)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 47 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
26)
„консолидиращ надзорник“ означава консолидиращ надзорник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 41 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
27)
„орган за преструктуриране на ниво група“ означава органът за преструктуриране в участващата държава членка, в която са установени институцията или предприятието майка, което попада в обхвата на консолидирания надзор на най-високо ниво в рамките на участващите държави членки в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС;
28)
„институционална защитна схема“ или „ИЗС“ означава структура, която отговаря на изискванията, предвидени в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
29)
„извънредна публична финансова подкрепа“ означава държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС или всяка друга публична финансова подкрепа на наднационално равнище, която, ако беше предоставена на национално равнище, би представлявала държавна помощ, която се предоставя за запазване или възстановяване на жизнеспособността, ликвидността или платежоспособността на даден субект по член 2 от настоящия регламент или на група, от която е част този субект;
30)
„инструмент за продажба на стопанска дейност“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 24 на инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към купувач, който не е мостова институция;
31)
„инструмент „мостова институция““ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 25 на инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към мостова институция;
32)
„инструмент за обособяване на активи“ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 26 на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към дружество за управление на активи;
33)
„инструмент за споделяне на загуби“ означава механизъм за упражняване в съответствие с член 27 на правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения на институция в режим на преструктуриране;
34)
„налични финансови средства“ означава паричните средства, депозитите, активите и неотменимите ангажименти за плащане, с които разполага Фондът за посочените в член 76, параграф 1 цели;
35)
„целево равнище“ означава равнището на налични финансови средства, което трябва да бъде достигнато съгласно член 69, параграф 1;
36)
„Споразумение“ означава споразумението относно прехвърлянето и взаимното използване на вноски във Фонда;
37)
„преходен период“ означава периодът от началната дата на прилагане на настоящия регламент, посочена в член 99, параграфи 2 и 6, до по-ранната от следните две дати: датата на достигане на целевото равнище на Фонда или 1 януари 2024 г.;
38)
„финансов инструмент“ означава финансов инструмент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 50 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
39)
„дългови инструменти“ означава облигации и други форми на прехвърляем дълг, инструменти, с които се създава или признава дълг, и инструменти, пораждащи права за придобиване на дългови инструменти;
40)
„собствен капитал“ означава собствен капитал съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
41)
„капиталови изисквания“ означава изискванията по членове 92 - 98 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
42)
„ликвидация“ означава реализирането на активите на субект по член 2;
43)
„деривати“ означава деривати съгласно определението в член 2, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
44)
„правомощия за обезценяване и преобразуване“ означава правомощията, посочени в член 21;
45)
„инструменти на базовия собствен капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, предвидени в член 28, параграфи 1 - 4, член 29, параграфи 1 - 5 или член 31, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
46)
„инструменти на допълнителния капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, предвидени в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
47)
„инструменти на капитала от втори ред“ означава капиталови инструменти или подчинени заеми, които отговарят на условията, предвидени в член 63 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
48)
„обща сума“ означава общата сума, на която органът за преструктуриране е оценил приемливите задължения, които трябва да бъдат обезценени или преобразувани в съответствие с член 27, параграф 13;
49)
„приемливи задължения“ означава задълженията и капиталовите инструменти на субект по член 2, които не се включват в инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, които не са изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 27, параграф 3;
50)
„схема за гарантиране на депозити“ означава схема за гарантиране на депозити, въведена и официално призната от държава членка съгласно член 4 от Директива 2014/49/ЕС;
51)
„съответни капиталови инструменти“ означава инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред;
52)
„покрита облигация“ означава инструмент, посочен в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13);
53)
„вложител“ означава вложител съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 6 от Директива 2014/49/ЕС;
54)
„инвеститор“ означава инвеститор съгласно определението в член 1, точка 4 от Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14).
2. При липса на приложимо определение в параграф 1 от настоящия член се прилагат определенията, посочени в член 2 от Директива 2014/59/ЕС. При липса на приложимо определение в параграф 1 от настоящия член или в член 2 от Директива 2014/59/ЕС се прилагат определенията, посочени в член 3 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 4
Участващи държави членки
1. Участващите държави членки по смисъла на член 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се считат за участващи държави членки за целите на настоящия регламент.
2. При спиране или прекратяване на тясното сътрудничество между държава членка и ЕЦБ в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 субектите, установени в тази държава членка, се изключват от обхвата на настоящия регламент, считано от началната дата на прилагане на решението за спиране или прекратяване на тясното сътрудничество.
3. Когато тясното сътрудничество с ЕЦБ на държава членка, чиято парична единица не е еврото, бъде прекратено в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, в рамките на три месеца след датата на приемане на решението за прекратяване на тясното сътрудничество Съветът за преструктуриране, съгласувано с тази държава членка, взема решение за условията за възстановяване на вноските, които съответната държава членка е прехвърлила във Фонда, и приложимите във връзка с това условия.
Подлежащите на възстановяване суми включват частта на подразделението, съответстващо на засегната държава членка, която не е предмет на взаимно използване. Ако по време на преходния период, посочен в Споразумението, подлежащите на възстановяване суми от частта, която не е предмет на взаимно използване, не са достатъчни, за да позволят да се финансира създаването от съответната държава членка на национален механизъм за финансиране в съответствие с Директива 2014/59/ЕС, подлежащите на възстановяване суми включват също така цялата сума или част от частта на подразделението, съответстващо на тази държава членка, която е предмет на взаимно използване в съответствие със Споразумението или на друго основание след преходния период, цялата сума или част от вноските, прехвърлени от съответната държава членка по време на тясното сътрудничество, в размер, достатъчен да позволи финансирането на посочения национален механизъм за финансиране.
При оценка на размера на финансовите средства, които подлежат на възстановяване от частта, която е предмет на взаимно използване, или на друго основание след преходния период - от Фонда, се вземат предвид следните допълнителни критерии:
а)
начинът на прекратяване на тясното сътрудничество с ЕЦБ - доброволно в съответствие с член 7, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или не;
б)
наличието на действия по преструктуриране, които са в ход към датата на прекратяване;
в)
икономическият цикъл на съответната държава членка при прекратяването.
Възстановяването на сумите се разпределя в рамките на ограничен срок, съобразен с продължителността на тясното сътрудничество. От сумите за възстановяване се приспада делът на съответната държава членка от финансовите средства от Фонда, използвани за действия по преструктуриране по време на тясното сътрудничество.
4. Настоящият регламент продължава да се прилага за процедури за преструктуриране, които са в ход към началната дата на прилагане на решението, посочено в параграф 2.
Член 5
Връзка с Директива 2014/59/ЕС и приложимото национално право
1. Когато съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране изпълнява задачи и упражнява правомощия, които съгласно Директива 2014/59/ЕС се изпълняват или упражняват от национален орган за преструктуриране, за целите на прилагането на настоящия регламент и на Директива 2014/59/ЕС Съветът за преструктуриране се счита за съответен национален орган за преструктуриране или, при преструктуриране на трансгранични групи, за съответен орган за преструктуриране на ниво група.
2. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията и когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, вземат решения при спазване на приложимото право на Съюза и в съответствие с него, и по-специално всички законодателни и незаконодателни актове, включително посочените в членове 290 и 291 ДФЕС.
Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията се съобразяват с обвързващите регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, разработени от ЕБО и приети от Комисията в съответствие с членове 10 - 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, и насоките и препоръките, издавани от ЕБО съгласно член 16 от посочения регламент. Те полагат всички усилия, за да спазват насоките и препоръките на ЕБО, свързани със задачите, изпълнявани от тези органи. Когато не спазват или не възнамеряват да спазят тези насоки или препоръки, ЕБО бива уведомен за това в съответствие с член 16, параграф 3 от посочения регламент. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията си сътрудничат с ЕБО при прилагането на членове 25 и 30 от посочения регламент. Съветът за преструктуриране се съобразява и с решенията на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, когато Директива 2014/59/ЕС предвижда такива решения.
Член 6
Общи принципи
1. Действията, предложенията или политиката на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията или национален орган за преструктуриране не водят до дискриминация въз основа на национална принадлежност или място на стопанската дейност по отношение на субектите, вложителите, инвеститорите или останалите кредитори, установени в Съюза.
2. Всяко действие, предложение или политика на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията или национален орган за преструктуриране в рамките на ЕМП се предприема при пълно зачитане и с дължимата грижа по отношение на единството и целостта на вътрешния пазар.
3. При вземане на решения или предприемане на действия, чието въздействие би могло да се прояви в повече от една държава членка, и по-специално при вземане на решения, отнасящи се до групи, установени в две или повече държави членки, надлежно се отчитат целите на преструктурирането по член 14, както и всички посочени по-долу фактори:
а)
интересите на държавите членки, в които групата извършва дейност, и по-специално въздействието на съответното решение, действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, икономиката, механизмите за финансиране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за обезщетяване на инвеститорите в някоя от тези държави членки и върху Фонда;
б)
целта за постигане на баланс между интересите на различните засегнати държави членки и за избягване на несправедливото увреждане или неоправданата защита на интересите на дадена държава членка;
в)
необходимостта от минимизиране на отрицателното въздействие върху някоя част на групата, от която е част субект по член 2, подлежащ на преструктуриране.
4. При вземане на решения или предприемане на действия, по-специално по отношение на субекти или групи, установени както в участваща, така и в неучастваща държава членка, се вземат предвид възможните отрицателни последици за неучастващите държави членки, включително за субекти, установени в тези държави членки.
5. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията търсят баланс между посочените в параграф 3 фактори и посочените в член 14 цели на преструктурирането, в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай, и спазват решенията, взети от Комисията съгласно член 107 ДФЕС и член 19 от настоящия регламент.
6. Решенията или действията на Съвета за преструктуриране, Съвета или Комисията не налагат предоставянето от държавите членки на извънредна публична финансова подкрепа, нито накърняват бюджетната независимост и фискалните отговорности на държавите членки.
7. Когато Съветът за преструктуриране вземе решение, което е адресирано до национален орган за преструктуриране, националният орган за преструктуриране разполага с правомощието да уточни допълнително мерките, които да бъдат предприети. Тези уточнения трябва да са съобразени с решението на Съвета за преструктуриране.
Член 7
Разпределение на задачите в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране отговаря за ефективното и съгласувано функциониране на ЕМП.
2. При спазване на разпоредбите, посочени в член 31, параграф 1, Съветът за преструктуриране отговаря за изготвянето на планове за преструктуриране и за приемането на всички решения, свързани с преструктурирането на:
а)
субектите по член 2, които не са част от група, и на групи:
i)
които се считат за значими в съответствие с член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013; или
ii)
във връзка с които ЕЦБ е взела решение в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламент (ЕС) № 1024/2013 да упражнява пряко всички съответни правомощия; и
б)
други трансгранични групи.
3. По отношение на субекти и групи, различни от посочените в параграф 2, без да се засягат отговорностите на Съвета за преструктуриране във връзка със задачите, които са му възложени с настоящия регламент, националните органи за преструктуриране изпълняват и отговарят за следните задачи:
а)
приемането на планове за преструктуриране и извършването на оценка на възможността за преструктуриране в съответствие с членове 8 и 10 и с предвидената в член 9 процедура;
б)
приемането на мерки при ранна намеса в съответствие с член 13, параграф 3;
в)
налагането на облекчени задължения или освобождаването от задължението за изготвяне на планове за преструктуриране в съответствие с член 11;
г)
определянето на нивото на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения в съответствие с член 12;
д)
приемането на решения за преструктуриране и прилагането на инструменти за преструктуриране, посочени в настоящия регламент, в съответствие с приложимите процедури и защитни механизми, при условие че действието по преструктуриране не налага използването на Фонда и се финансира изключително чрез инструментите, посочени в членове 21 и 24 - 27, и/или от схемата за гарантиране на депозити в съответствие с член 79, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 31;
е)
обезценяването или преобразуването на съответни капиталови инструменти съгласно член 21 в съответствие с процедурата, предвидена в член 31.
Ако действието по преструктуриране налага използването на Фонда, Съветът за преструктуриране приема схемата за преструктуриране.
Когато приемат решение за преструктуриране, националните органи за преструктуриране отчитат и следват плана за преструктуриране, посочен в член 9, освен ако преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плана за преструктуриране.
Когато изпълняват задачите, посочени в настоящия параграф, националните органи за преструктуриране прилагат съответните разпоредби на настоящия регламент. Позоваванията на Съвета за преструктуриране в член 5, параграф 2, член 6, параграф 5, член 8, параграфи 6, 8, 12 и 13, член 10, параграфи 1 - 10, членове 11 - 14, член 15, параграфи 1, 2 и 3, член 16, член 18, параграф 1, първа алинея, член 18, параграфи 2 и 6, член 20, член 21, параграфи 1 - 7, член 21 параграф 8, втора алинея, член 21, параграфи 9 и 10, член 22, параграфи 1, 3 и 6, членове 23 и 24, член 25, параграф 3, член 27, параграфи 1 - 15, член 27, параграф 16, втора алинея, второ изречение, трета алинея и четвърта алинея, първо, трето и четвърто изречение и член 32 се считат за позовавания на националните органи за преструктуриране по отношение на субектите и групите, посочени в първа алинея от настоящия параграф. За тази цел националните органи за преструктуриране упражняват правомощията, предоставени им съгласно националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС, при предвидените в националното право условия.
Националните органи за преструктуриране информират Съвета за преструктуриране за мерките, посочени в настоящия параграф, които ще бъдат предприети, и осъществяват тясна координация със Съвета за преструктуриране при предприемането на тези мерки.
Националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране плановете за преструктуриране, посочени в член 9, както и всякакви актуализации на тези планове, заедно с мотивирана оценка на възможността за преструктуриране на съответния субект или група в съответствие с член 10.
4. Когато това е необходимо за осигуряване на последователното прилагане на високи стандарти за преструктуриране съгласно настоящия регламент, Съветът за преструктуриране може:
а)
във връзка с уведомлението за мярка съгласно параграф 3 от настоящия член, направено от национален орган за преструктуриране съгласно член 31, параграф 1, в рамките на подходящ срок, предвид неотложният характер на обстоятелствата, да отправи предупреждение към съответния национален орган за преструктуриране, когато Съветът за преструктуриране счита, че проектът на решение по отношение на субект или група, посочени в параграф 3 от настоящия член, не е в съответствие с настоящия регламент или с неговите общи указания, посочени в член 31, параграф 1, буква а);
б)
във всеки един момент да вземе решение, по-специално при липса на подходящи мерки в отговор на предупреждението му по буква а), по собствена инициатива, след консултация със заинтересования национален орган за преструктуриране, или по искане на заинтересования национален орган за преструктуриране, да упражнява пряко всички съответни правомощия съгласно настоящия регламент и по отношение на всеки субект или група, посочени в параграф 3 от настоящия член.
5. Независимо от параграф 3 от настоящия член, участващите държави членки могат да решат Съветът за преструктуриране да упражнява всички съответни правомощия и отговорности, възложени му съгласно настоящия регламент, по отношение на субекти и групи, различни от посочените в параграф 2, установени на тяхна територия. В този случай параграфи 3 и 4 от настоящия член, член 9, член 12, параграф 2 и член 31, параграф 1 не се прилагат. Държавите членки, които възнамеряват да използват тази възможност, уведомяват Съвета за преструктуриране и Комисията за това. Уведомлението поражда последици, считано от деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
ЧАСТ II
СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ I
ФУНКЦИИ В РАМКИТЕ НА ЕМП И ПРОЦЕДУРНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА 1
Планиране на преструктурирането
Член 8
План за преструктуриране, изготвен от Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране изготвя и приема планове за преструктурирането на субектите и групите по член 7, параграф 2 и на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи.
2. Съветът за преструктуриране изготвя плановете за преструктуриране след консултация с ЕЦБ или със съответните национални компетентни органи и националните органи за преструктуриране, включително органа за преструктуриране на ниво група, на участващите държави членки, в които са установени субектите, и с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон. За тази цел Съветът за преструктуриране може да изиска от националните органи за преструктуриране да изготвят и представят на Съвета за преструктуриране проекти на планове за преструктуриране, а от органа за преструктуриране на ниво група - да изготви и представи на Съвета за преструктуриране проект на план за преструктуриране на групата.
3. С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране издава насоки и дава указания на националните органи за преструктуриране за изготвянето на проекти на планове за преструктуриране и проекти на планове за преструктуриране на група, свързани с конкретни субекти или групи.
4. За целите на параграф 1 от настоящия член и без да се засяга глава 5 от настоящия дял, националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране цялата информация, необходима за изготвянето и изпълнението на плановете за преструктуриране, получена от тях в съответствие с член 11 и член 13, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС.
5. В плана за преструктуриране се излагат различни варианти за прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, посочени в настоящия регламент, към субектите и групите по параграф 1.
6. В плана за преструктуриране се предвиждат действията по преструктуриране, които Съветът за преструктуриране може да предприеме, в случай че субект или група по параграф 1 изпълняват условията за преструктуриране.
Информацията, посочена в параграф 9, се предоставя на съответния субект.
Когато изготвя и актуализира плана за преструктуриране, Съветът за преструктуриране набелязва всички съществени пречки пред възможността за преструктуриране и когато е необходимо и пропорционално - очертава съответните действия за преодоляване на тези пречки в съответствие с член 10.
В плана за преструктуриране се вземат предвид съответните сценарии, включително такива, при които неизпълнението на задълженията може да бъде изолирано или напротив - да се наблюдава по време на по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система.
В плана за преструктуриране не се допуска нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
7. В плана за преструктуриране се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
8. Съветът за преструктуриране може да изиска институциите да му съдействат при изготвянето и актуализирането на плановете.
9. Планът за преструктуриране на всеки субект съдържа, когато е целесъобразно и възможно, количествено определени:
а)
обобщение на ключовите елементи от плана;
б)
обобщение на съществените промени, настъпили в институцията от последното предоставяне на информация във връзка с преструктурирането;
в)
примери за това как критичните функции и основните стопански дейности могат да бъдат правно и икономически обособени, доколкото е необходимо, от другите функции, така че да се осигури непрекъснатост при неизпълнение на задълженията от страна на институцията;
г)
оценка на графика за изпълнение на всеки съществен аспект от плана;
д)
подробно описание на извършената в съответствие с член 10 оценка на възможността за преструктуриране;
е)
описание на всички мерки, изисквани съгласно член 10, параграф 7, за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, набелязани в резултат на извършената в съответствие с член 10 оценка;
ж)
описание на процесите за определяне на стойността и възможността за пазарна реализация на критични функции, основни стопански дейности и активи на институцията;
з)
подробно описание на мерките, чрез които се гарантира, че изискваната съгласно член 11 от Директива 2014/59/ЕС информация е актуална и по всяко време е на разположение на органите за преструктуриране;
и)
разяснение относно това как вариантите за преструктуриране биха могли да бъдат финансирани, без да се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент;
й)
подробно описание на различните стратегии за преструктуриране, които могат да се приложат съгласно различните възможни сценарии, и приложимите срокове;
к)
описание на критичните взаимозависимости;
л)
описание на вариантите за запазване на достъпа до плащания и услуги по клиринг и друга инфраструктура, както и оценка на възможността за прехвърляне на позиции на клиенти;
м)
анализ на въздействието на плана върху служителите на институцията, включително оценка на всички свързани разходи, както и описание на предвидените процедури за консултация с персонала по време на процеса на преструктуриране, като се отчитат националните системи за диалог със социалните партньори, когато е приложимо;
н)
план за връзки с медиите и обществеността;
о)
минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения съгласно член 12 и когато е приложимо - краен срок за достигане на това ниво;
п)
когато е приложимо, минималното изискване за собствен капитал и финансови инструменти за договорно споделяне на загуби съгласно член 12 и когато е приложимо - краен срок за достигане на това ниво;
р)
описание на най-важните дейности и системи за поддържане на непрекъснатото функциониране на оперативните процеси на институцията;
с)
когато е приложимо, становища на институцията във връзка с плана за преструктуриране.
10. Плановете за преструктуриране на група включват план за преструктурирането на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза, установено в участваща държава членка, като цяло, чрез преструктуриране на ниво предприятие майка от Съюза или чрез разделяне и преструктуриране на дъщерните предприятия. В плана за преструктуриране на групата се набелязват мерки за преструктурирането на:
а)
предприятието майка от Съюза;
б)
дъщерните предприятия, които са част от групата и които са установени в Съюза;
в)
субектите по член 2, буква б); и
г)
при спазване на член 33 - дъщерните предприятия, които са част от групата и които са установени извън Съюза.
11. В плана за преструктуриране на групата:
а)
се посочват действията по преструктуриране, които да бъдат предприети във връзка със субекти от групата както посредством действия по преструктуриране по отношение на субектите по член 2, буква б) и дъщерните институции, така и посредством координирани действия по преструктуриране по отношение на дъщерните институции, при сценариите, предвидени в параграф 6;
б)
се разглежда въпросът доколко инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране могат да се прилагат и упражняват по координиран начин по отношение на субектите от групата, установени в Съюза, включително мерки за улесняване на придобиването от трето лице на групата като цяло или на отделни стопански дейности или дейности, които се извършват от редица субекти от групата, или отделни субекти от групата, и се набелязват възможните пречки пред координираното преструктуриране;
в)
се включва подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с член 10;
г)
когато групата включва субекти, учредени в трети държави, се определят подходящите мерки за сътрудничество и координация със съответните органи на тези трети държави и последствията за преструктурирането в рамките на Съюза;
д)
се набелязват мерките, включително и правното и икономическо обособяване на определени функции или стопански дейности, които са необходими за улесняване на преструктурирането на групата, когато са изпълнени условията за преструктуриране;
е)
се набелязват възможностите за финансиране на действията по преструктуриране на групата, а когато са необходими средства от Фонда и от механизмите за финансиране на неучастващи държави членки, създадени в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС, се посочват принципите за поделяне на отговорността за това финансиране между източниците на финансиране в различни участващи и неучастващи държави членки. В плана не се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден с член 67 от настоящия регламент, и механизмите за финансиране от неучастващи държави членки, създадени в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Тези принципи се определят въз основа на справедливи и балансирани критерии, и са съобразени по-специално с член 107, параграф 5 от Директива 2014/59/ЕС и въздействието върху финансовата стабилност във всички засегнати държави членки.
Планът за преструктуриране на групата не трябва да има непропорционално въздействие върху която и да е държава членка.
12. Съветът за преструктуриране определя датата, до която се изготвят първите планове за преструктуриране. Плановете за преструктуриране и плановете за преструктуриране на група се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка съществена промяна в правната или организационната структура или в стопанската дейност, или във финансовото състояние на субекта или, по отношение на плановете за преструктуриране на група - на групата, включително всеки субект от групата, която може да окаже съществени последици върху ефективността на плана или да наложи по друг начин неговото преразглеждане.
За целите на преразглеждането или актуализирането на плановете за преструктуриране съгласно първа алинея институциите, ЕЦБ или националните компетентни органи незабавно информират Съвета за преструктуриране за всяка промяна, която налага такова преразглеждане или актуализиране.
13. Съветът за преструктуриране изпраща плановете за преструктуриране, както и всякакви промени в тях, на ЕЦБ или на съответните национални компетентни органи.
Член 9
Планове за преструктуриране, изготвени от националните органи за преструктуриране
1. Националните органи за преструктуриране изготвят и приемат планове за преструктуриране за субектите и групите, различни от посочените в член 7, параграф 2, параграф 4, буква б) и параграф 5, в съответствие с член 8, параграфи 5 - 13.
2. Националните органи за преструктуриране изготвят планове за преструктуриране след консултация със съответните национални компетентни органи и с националните органи за преструктуриране на участващите и неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон.
Член 10
Оценка на възможността за преструктуриране
1. При изготвянето на проекти и актуализирането на планове за преструктуриране в съответствие с член 8 Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, и с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценява до каква степен дадена институция или група може да бъде преструктурирана, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
2. ЕЦБ или съответният национален компетентен орган представя на Съвета за преструктуриране плана за възстановяване или плана за възстановяване на група. Съветът за преструктуриране разглежда плана за възстановяване, за да набележи евентуални действия в него, които могат да окажат неблагоприятно въздействие върху възможността за преструктуриране на институцията или групата, и отправя препоръки по тези въпроси до ЕЦБ или националния компетентен орган.
3. При изготвянето на проект на план за преструктуриране Съветът за преструктуриране оценява доколко е възможно преструктурирането на субекта в съответствие с настоящия регламент. Приема се, че даден субект може да бъде преструктуриран, ако за Съвета за преструктуриране е осъществимо и вероятно да може да прекрати дейността му чрез обичайното производство по несъстоятелност или да го преструктурира чрез прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавата членка, в която е субектът, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на субекта.
Съветът за преструктуриране своевременно уведомява ЕБО, когато счита, че дадена институция не може да бъде преструктурирана.
4. Приема се, че дадена група може да бъде преструктурирана, ако за Съвета за преструктуриране е осъществимо и вероятно - поради факта, че могат да бъдат лесно и своевременно обособени или с други средства, да може да прекрати дейността на субектите от групата чрез обичайното производство по несъстоятелност или да ги преструктурира чрез прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране по отношение на субектите от групата, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавите членки, в които са установени субектите от групата, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на тези субекти от групата.
Съветът за преструктуриране своевременно уведомява ЕБО, когато счита, че дадена група не може да бъде преструктурирана.
5. За целите на параграфи 3, 4 и 10 значителни неблагоприятни последици за финансовата система или заплаха за финансовата стабилност означава ситуация, при която финансовата система е действително или потенциално изложена на опасност от срив, който може да доведе до финансова нестабилност, която е вероятно да застраши правилното функциониране, ефективността и целостта на вътрешния пазар или икономиката или финансовата система на една или повече държави членки. При определяне на значителните неблагоприятни последици Съветът за преструктуриране взема предвид съответните предупреждения и препоръки на ЕССР и съответните критерии, разработени от ЕБО с оглед идентифицирането и измерването на системния риск.
6. За целите на оценката по настоящия член Съветът за преструктуриране разглежда въпросите, посочени в раздел В от приложението към Директива 2014/59/ЕС.
7. Ако в резултат на проведена в съответствие с параграф 3 или 4 оценка на възможността за преструктуриране на субект или група Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, констатира наличието на съществени пречки пред възможността за преструктуриране на субекта или групата, той, в сътрудничество с компетентните органи, изготвя доклад, адресиран до институцията или предприятието майка, в който се анализират съществените пречки за ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране. В доклада се отчита въздействието върху модела на стопанска дейност на институцията и се препоръчват пропорционални и целенасочени мерки, които Съветът за преструктуриране смята за необходими или целесъобразни за отстраняването на тези пречки в съответствие с параграф 10.
8. Докладът се съобщава също така на компетентните органи и на органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, на чиято територия има значими клонове на институции, които не са част от група. Той съдържа мотивите за съответната оценка или констатация, като посочва по какъв начин при нея е съобразено установеното в член 6 изискване за пропорционално прилагане.
9. В рамките на четири месеца от датата на получаване на доклада субектът или предприятието майка предлага на Съвета за преструктуриране възможни мерки, с които да се преодолеят или отстранят набелязаните в доклада съществени пречки. Съветът за преструктуриране съобщава мерките, предложени от субекта или предприятието майка, на компетентните органи, на ЕБО и, когато в неучастващи държави членки има значими клонове на институции, които не са част от група - на органите за преструктуриране на тези държави членки.
10. Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, преценява дали с мерките, посочени в параграф 9, се преодоляват или отстраняват ефективно въпросните съществени пречки. Ако с мерките, предложени от субекта или предприятието майка, не се намаляват или отстраняват ефективно пречките пред възможността за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи и ако е целесъобразно - с определения макропруденциален орган, взема решение, в което се посочва това обстоятелство, и дава на националните органи за преструктуриране указания да изискат от институцията, предприятието майка или дъщерно предприятие на групата предприемането на някоя от изброените в параграф 11 мерки.
При набелязването на алтернативни мерки Съветът за преструктуриране трябва да докаже, че с предложените от институцията мерки не би било възможно да бъдат отстранени пречките пред възможността за преструктуриране и че предложените алтернативни мерки са пропорционални за целите на отстраняването им. Съветът за преструктуриране взема предвид заплахата, която тези пречки пред възможността за преструктуриране представляват за финансовата стабилност, както и последиците на мерките върху стопанската дейност на институцията, нейната стабилност и способността ѝ да допринася за икономиката, върху вътрешния пазар за финансови услуги и върху финансовата стабилност в други държави членки, както и в Съюза като цяло.
Съветът за преструктуриране взема предвид и необходимостта от избягването на всякакво въздействие върху съответната институция или група, което би надхвърлило необходимото за отстраняването на пречките пред възможността за преструктуриране или би било непропорционално.
11. За целите на параграф 10 Съветът за преструктуриране, когато е приложимо, дава на националните органи за преструктуриране указания да предприемат някоя от следните мерки:
а)
да изискат от субекта да преразгледа всички споразумения за вътрешногрупово финансиране или да разгледа липсата на такива, или да изготви споразумения за предоставяне на услуги (в рамките на групата или с трети лица), които да осигурят предоставянето на критичните функции;
б)
да изискат от субекта да ограничи максималната си индивидуална и обща експозиция;
в)
да наложат конкретни или редовни допълнителни изисквания за информация от значение за нуждите на преструктурирането;
г)
да изискат от субекта да се освободи от определени активи;
д)
да изискат от субекта да ограничи или прекрати определени съществуващи или планирани дейности;
е)
да ограничат или предотвратят развиването на нови или съществуващи стопански дейности или продажбата на нови или съществуващи продукти;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на субекта или на всеки субект от групата, който се намира пряко или непряко под техен контрол, с цел да се намали сложността, така че да се осигури правното и оперативно обособяване на критичните функции от другите функции чрез прилагането на инструментите за преструктуриране;
з)
да изискат от субекта да създаде финансов холдинг майка в държава членка или финансов холдинг майка от Съюза;
и)
да изискат от субекта да емитира приемливи задължения в изпълнение на изискванията по член 12;
й)
да изискат от субекта да предприеме други стъпки, за да изпълни изискванията по член 12, по-специално като се опита да предоговори всички емитирани от него приемливи задължения, инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред, за да се осигури изпълнението на всяко решение на Съвета за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на тези задължения или инструменти съгласно правото на юрисдикцията, което ги урежда.
Когато е целесъобразно, националните органи за преструктуриране предприемат пряко мерките, посочени в първа алинея, букви а) - й).
12. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 29.
13. Решението, взето съгласно параграфи 10 и 11, трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
да съдържа основанията за въпросната оценка или констатация;
б)
да посочва как оценката или констатацията отговаря на изискването за пропорционално прилагане, предвидено в параграф 10.
Член 11
Облекчени задължения за някои институции
1. Съветът за преструктуриране може по собствена инициатива, след консултация с национален орган за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране да наложи облекчени задължения във връзка с изготвянето на посочените в член 8 планове за преструктуриране или да освободи от задължението за изготвяне на такива планове за преструктуриране в съответствие с параграфи 3 - 9 от настоящия член.
2. Националните органи за преструктуриране могат да предложат на Съвета за преструктуриране да налага на институции или групи в съответствие с параграфи 3 и 4 облекчени задължения във връзка с изготвянето на план за преструктуриране или да ги освободи от задължението за изготвянето на такъв план в съответствие с параграф 7. Предложението трябва да е мотивирано и придружено от цялата необходима документация.
3. При получаване на предложението за налагане на облекчени задължения по параграф 2 от настоящия член или по собствена инициатива Съветът за преструктуриране извършва оценка на съответната институция или група и налага облекчени задължения, ако не съществува вероятност неизпълнението на задълженията от страна на институцията или групата да има значителни неблагоприятни последици за финансовата система или да представлява заплаха за финансовата стабилност по смисъла на член 10, параграф 5.
За тези цели Съветът за преструктуриране взема предвид:
а)
естеството на стопанската дейност на институцията или групата, нейната акционерна структура, правна форма, рисков профил, размер и правен статус, взаимосвързаността с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на нейната дейност;
б)
нейното членство в ИЗС или други кооперативни системи за взаимна солидарност по член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
евентуалното извършване на инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15); и
г)
дали неизпълнението на задълженията от нейна страна и последващата ѝ ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност биха могли да имат значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло.
Съветът за преструктуриране прави оценката, посочена в първа алинея, след консултация, когато е целесъобразно, с националния макропруденциален орган и с ЕССР, когато е целесъобразно.
4. Когато налага облекчени задължения, Съветът за преструктуриране определя:
а)
съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране, предвидени в член 8;
б)
датата, до която се изготвят първите планове за преструктуриране, както и честотата на актуализиране на плановете за преструктуриране, която може да бъде по-ниска от предвидената в член 8, параграф 12;
в)
съдържанието и подробностите за информацията, която се изисква от институциите съгласно предвиденото в член 8, параграф 9 от настоящия регламент и в раздел Б от приложението към Директива 2014/59/ЕС;
г)
степента на подробност на оценката на възможността за преструктуриране съгласно предвиденото в член 10 от настоящия регламент и в раздел В от приложението към Директива 2014/59/ЕС.
5. Налагането на облекчени задължения само по себе си не засяга правомощията на Съвета за преструктуриране да предприема действия по преструктуриране.
6. Когато се налагат облекчени задължения, Съветът за преструктуриране налага пълни, необлекчени задължения във всеки един момент, когато отпадне някое от обстоятелствата, които обосновават налагането на облекчените задължения.
7. Без да се засягат членове 9 и 31, след като получи предложение за освобождаване от задължението за изготвяне на планове за преструктуриране в съответствие с параграф 2 от настоящия член или, като действа по собствена инициатива, Съветът за преструктуриране в съответствие с параграф 3 от настоящия член освобождава от прилагането на задължението за изготвяне на план за преструктуриране институции, които са свързани с централен орган и които са изцяло или частично изключени от посочените в националното законодателство пруденциални изисквания в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Когато се предоставя освобождаване в съответствие с първа алинея, задължението за изготвяне на план за преструктуриране се прилага на консолидирана основа за централния орган и свързаните с него институции по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013. За тази цел всяко позоваване в настоящата глава на „група“ включва централен орган и институциите, свързани с него по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия, и всяко позоваване на „предприятия майки“ или „институции“, които подлежат на консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, включва централния орган.
8. Институции, които подлежат на пряк надзор от ЕЦБ в съответствие с член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или които съставляват значителен дял от финансовата система на участваща държава членка, са обект на отделни планове за преструктуриране.
За целите на настоящия параграф се счита, че операциите на дадена институция съставляват значителен дял от финансовата система на тази участваща държава членка, ако:
а)
общата стойност на активите ѝ надхвърля 30 000 000 000 EUR; или
б)
съотношението на общите ѝ активи спрямо БВП на държавата членка на установяване надхвърля 20 %, освен ако общата стойност на активите ѝ е под 5 000 000 000 EUR.
9. Когато националният орган за преструктуриране, предложил налагането на облекчени задължения или предоставянето на освобождаване по параграф 2, сметне, че решението за налагане на облекчено задължение или за предоставяне на освобождаване трябва да бъде отменено, той представя на Съвета за преструктуриране предложение в този смисъл. В такива случаи Съветът за преструктуриране взема решение по предложената отмяна, като надлежно отчита съобразно факторите и обстоятелствата, посочени в параграф 3 или в параграфи 7 и 8, обосновката за отмяната, изложена от националния орган за преструктуриране.
10. Съветът за преструктуриране уведомява ЕБО за това как прилага настоящия член.
Член 12
Минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения
1. Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 4, при спазване на правомощията за обезценяване и преобразуване, като субектите и групите по член 7, параграф 2 и, когато е приложимо, субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, са задължени да изпълняват това изискване по всяко време.
2. При изготвянето на планове за преструктуриране в съответствие с член 9 националните органи за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, определят минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 4, при спазване на правомощията за обезценяване и преобразуване, като субектите по член 7, параграф 3 са задължени да изпълняват това изискване по всяко време. Във връзка с това се прилага процедурата, установена в член 31.
3. С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране издава насоки и отправя указания до националните органи за преструктуриране във връзка с конкретни субекти или групи.
4. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения се изчислява като сумата от собствения капитал и приемливите задължения, изразена като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията.
За целите на първа алинея дериватните задължения се включват в общите задължения въз основа на пълното признаване на правата за нетиране на контрагентите.
5. Независимо от параграф 1, Съветът за преструктуриране освобождава ипотекарни кредитни институции, финансирани от покрити облигации, които съгласно националното право не могат да приемат депозити, от задължението да изпълняват по всяко време минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, тъй като:
а)
тези институции ще бъдат ликвидирани чрез националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани в съответствие с член 38, 40 или 42 от Директива 2014/59/ЕС, предвидени за тези институции; и
б)
такива национални процедури по несъстоятелност или друг вид процедури ще гарантират, че кредиторите на тези институции, включително притежателите на покрити облигации, когато е приложимо, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането.
6. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не надхвърля сумите на собствения капитал и приемливите задължения, които са достатъчни, за да се гарантира, че ако бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, загубите на институция или предприятие майка по член 2, както и на предприятие майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на посоченото предприятие майка на най-високо ниво, могат да бъдат поети, а съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на тези субекти може да бъде възстановено до степента, необходима, за да могат те да продължат да изпълняват условията за лицензиране и да продължат да извършват дейностите, за които са лицензирани съгласно Директива 2013/36/ЕС или равностойно законодателство, и да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или предприятието майка по член 2 или предприятието майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво.
Когато планът за преструктуриране предвижда, че определени класове приемливи задължения могат да бъдат изключени от споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграф 5 или да бъдат прехвърлени изцяло към приемател при частично прехвърляне, минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не надхвърля сумата на собствения капитал и приемливите задължения, необходима, за да се гарантира, че институцията или предприятието майка по член 2 разполага с достатъчно други приемливи задължения, с които да се гарантира, че загубите на институцията или предприятието майка по член 2, както и на предприятието майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво, могат да бъдат поети и че съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на тези субекти може да бъде възстановено до степента, необходима, за да могат те да продължат да изпълняват условията за лицензиране и да извършват дейностите, за които са лицензирани съгласно Директива 2013/36/ЕС или равностойно законодателство, и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или предприятието майка и предприятието майка от най-високо ниво на тази институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво.
Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не може да е по-малко от общия размер на капиталовите изискванията и изискванията за буфери съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС.
7. В рамките на ограниченията, предвидени в параграф 6 от настоящия член, с цел да се гарантира, че субект по член 2 може да бъде преструктуриран чрез използването на инструменти за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно - чрез инструмента за споделяне на загуби, по начин, който отговаря на целите на преструктурирането, определянето на изискването по параграф 1 от настоящия член се извършва въз основа на следните критерии:
а)
размера, стопанския модел, модела на финансиране и рисковия профил на институцията и предприятието майка по член 2;
б)
степента, до която схемата за гарантиране на депозити би могла да участва във финансирането на преструктурирането в съответствие с член 79;
в)
степента, до която неизпълнението на задълженията от страна на институцията и предприятието майка по член 2 би имало значителни неблагоприятни последици за финансовата система или би представлявало заплаха за финансовата стабилност по смисъла на член 10, параграф 5, включително разпростиране на проблемите към други институции поради неговата взаимосвързаност с тях или с останалата част от финансовата система.
8. При определянето се посочва минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което институциите трябва да спазват на индивидуална основа, а предприятията майки - на консолидирана основа. Минималното изискване за обща сума на собствения капитал и приемливите задължения на консолидирано равнище на предприятие майка от Съюза, установено в участваща държава членка, се определя от Съвета за преструктуриране, след консултация с консолидиращия надзорник, въз основа на критериите по параграф 7, както и с оглед на това дали дъщерните предприятия на групата в трети държави трябва да бъдат преструктурирани самостоятелно в съответствие с плана за преструктуриране.
9. Съветът за преструктуриране определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което да се прилага по отношение на дъщерните предприятия от групата на индивидуална основа. Тези минимални изисквания за собствен капитал и приемливи задължения се определят на подходящо за дъщерните предприятия ниво, като се вземат предвид:
а)
критериите, изброени в параграф 7, по-специално размера, стопанския модел и рисковия профил на дъщерното предприятие, включително собствения му капитал; и
б)
консолидираното изискване, определено за групата.
10. Съветът за преструктуриране може да реши да освободи дадена институция майка от спазването на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на индивидуална основа, ако са изпълнени условията, предвидени в член 45, параграф 11, букви а) и б) от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране може да реши да освободи дъщерно предприятие от спазването на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на индивидуална основа, ако са изпълнени условията, предвидени в член 45, параграф 12, букви а), б) и в) от Директива 2014/59/ЕС.
11. Съветът за преструктуриране по своя собствена инициатива, след консултация с националния орган за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране може да реши, че минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 1, е частично изпълнено на консолидирана или на индивидуална основа чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, при пълно спазване на критериите, предвидени в параграф 5, първа и втора алинея и в параграф 7.
12. За целите на определянето на даден финансов инструмент като финансов инструмент за договорно споделяне на загуби по параграф 11 Съветът за преструктуриране трябва да се увери, че този финансов инструмент:
а)
съдържа договорно условие, което предвижда, че когато Съветът за преструктуриране вземе решение за прилагане на инструмента за споделяне на загуби към институцията, финансовият инструмент се обезценява или преобразува в необходимата степен преди обезценяването или преобразуването на други приемливи задължения; и
б)
е предмет на обвързващо споразумение на подчиненост, ангажимент или разпоредба за определяне на реда на задълженията, съгласно които при обичайно производство по несъстоятелност той е по-назад в реда на кредиторите в сравнение с останалите приемливи задължения и не може да бъде изплатен, докато не бъдат уредени останалите текущи приемливи задължения.
13. Съветът за преструктуриране взема решенията съгласно параграф 1 от настоящия член и, когато е приложимо, съгласно параграф 11 от настоящия член, едновременно с разработването и поддържането на плановете за преструктуриране по член 8.
14. Съветът за преструктуриране съобщава решението си на националните органи за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 29. Съветът за преструктуриране изисква от националните органи за преструктуриране да проверяват и гарантират, че институциите и предприятията майки спазват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, предвидено в параграф 1 от настоящия член.
15. Съветът за преструктуриране уведомява ЕЦБ и ЕБО за определеното от него минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения за всяка институция и предприятие майка по параграф 1 и, когато е приложимо, за изискванията, предвидени в параграф 11.
16. Приемливите задължения, включително подчинените дългови инструменти и подчинените заеми, които не са инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред, се включват в сумата на собствения капитал и приемливите задължения по параграф 1 само ако отговарят на следните условия:
а)
инструментът е емитиран и изцяло платен;
б)
задължението не се дължи на самата институция, не е обезпечено или гарантирано от нея;
в)
закупуването на инструмента не е било финансирано пряко или непряко от институцията;
г)
задължението има остатъчен срок до падежа най-малко една година;
д)
задължението не произтича от дериват;
е)
задължението не произтича от депозит, който е привилегирован в йерархията на вземанията при несъстоятелност съгласно националното право в съответствие с член 108 от Директива 2014/59/ЕС.
За целите на първа алинея, буква г), когато задължение дава на кредитора право на ранно изплащане, падежът на това задължение е първата дата, на която възниква посоченото право.
17. Когато дадено задължение се урежда от правото на юрисдикция извън Съюза, Съветът за преструктуриране може да даде на националните органи за преструктуриране указания да изискат от институцията да докаже, че всяко решение на Съвета за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на посоченото задължение ще бъде изпълнено съгласно правото на тази юрисдикция, като се вземат предвид условията на договора, уреждащ задължението, международните споразумения за признаване на процедури за преструктуриране и други относими въпроси. Ако Съветът за преструктуриране не е убеден, че решението ще бъде изпълнено съгласно правото на въпросната юрисдикция, задължението не се включва в изчислението на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
18. В случай че Комисията внесе законодателно предложение в съответствие с член 45, параграф 18 от Директива 2014/59/ЕС, когато е целесъобразно, тя внася законодателно предложение за изменение на настоящия регламент в същия смисъл.
ГЛАВА 2
Ранна намеса
Член 13
Ранна намеса
1. ЕЦБ или националните компетентни органи уведомяват Съвета за преструктуриране за всяка мярка, чието предприемане изискват от дадена институция или група или която предприемат сами съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС, или член 104 от Директива 2013/36/ЕС.
Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всяка информация, получена от него съгласно първа алинея.
2. От датата на получаване на информацията по параграф 1 и без да се засягат правомощията на ЕЦБ и на националните компетентни органи, предоставени им съгласно други правни актове на Съюза, Съветът за преструктуриране може да подготви преструктурирането на съответната институция или група.
За целите на първа алинея ЕЦБ или съответният национален компетентен орган наблюдава отблизо, в сътрудничество със Съвета за преструктуриране, положението с институцията или предприятието майка и изпълнението от тяхна страна на всяка изисквана от тях мярка за ранна намеса.
ЕЦБ или съответният национален компетентен орган предоставя на Съвета за преструктуриране цялата необходима информация с цел актуализиране на плана за преструктуриране и подготовка за евентуално преструктуриране на институцията и за оценяване на нейните активи и задължения в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15.
3. Съветът за преструктуриране разполага с правомощието да изиска от институцията или от предприятието майка да се свърже с потенциални купувачи с оглед подготвяне на преструктурирането на институцията, при спазване на критериите, определени в член 39, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС, и изискванията за професионална тайна, предвидени в член 88 от настоящия регламент.
Съветът за преструктуриране разполага също така с правомощието да изиска от съответния национален орган за преструктуриране да изготви проект на предварителна схема за преструктуриране на съответната институция или група.
Съветът за преструктуриране уведомява ЕЦБ, съответните национални компетентни органи и съответните национални органи за преструктуриране за всяко действие, предприето от него съгласно настоящия параграф.
4. Ако ЕЦБ или националните компетентни органи възнамеряват да наложат на институция или група допълнителна мярка съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС или член 104 от Директива 2013/36/ЕС, преди субектът или групата да са изпълнили напълно първата съобщена на Съвета за преструктуриране мярка, те го информират, преди да наложат тази допълнителна мярка на съответната институция или група.
5. ЕЦБ или националният компетентен орган, Съветът за преструктуриране и съответните национални органи за преструктуриране осигуряват съгласуваността между допълнителната мярка по параграф 4 и действията на Съвета за преструктуриране, насочени към подготовката за преструктуриране, по параграф 2.
ГЛАВА 3
Преструктуриране
Член 14
Цели на преструктурирането
1. Когато действат в рамките на посочената в член 18 процедура за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране отчитат по отношение на съответните си отговорности целите на преструктурирането и избират инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране, които според тях са най-подходящи за постигането на приложимите в конкретния случай цели на преструктурирането.
2. Целите на преструктурирането по параграф 1 са:
а)
осигуряване на непрекъснатост на критичните функции;
б)
избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност, по-специално чрез предотвратяване на разпространението на проблемите, включително в пазарната инфраструктура, и чрез поддържане на пазарната дисциплина;
в)
защита на публичните средства, като се сведе до минимум необходимостта от извънредна публична финансова подкрепа;
г)
защита на вложителите съгласно Директива 2014/49/ЕС и на инвеститорите съгласно Директива 97/9/ЕО;
д)
защита на средствата и активите на клиентите.
При постигането на посочените в първа алинея цели Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране, се стремят да сведат до минимум разходите за преструктурирането и да избегнат излишната загуба на стойност, освен ако това е необходимо за постигане на целите на преструктурирането.
3. При спазване на различните разпоредби на настоящия регламент целите на преструктурирането са еднакво важни и са балансирани в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай.
Член 15
Основни принципи, уреждащи преструктурирането
1. Когато действат в рамките на посочената в член 18 процедура за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране предприемат всички подходящи мерки, за да се уверят, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие със следните принципи:
а)
акционерите на институцията в режим на преструктуриране първи поемат загубите;
б)
кредиторите на институцията в режим на преструктуриране поемат загубите след акционерите съгласно посочения в член 17 ред на вземанията, освен ако в настоящия регламент изрично не е предвидено друго;
в)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране се сменят, освен в случаите, когато запазването на всички или част от членовете на ръководния орган и висшето ръководство, в зависимост от случая, се счита за необходимо за постигането на целите на преструктурирането;
г)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране предоставят в пълна степен необходимото съдействие за постигане на целите на преструктурирането;
д)
при спазване на националното право, физически и юридически лица носят гражданска или наказателна отговорност за своя принос за неизпълнението на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране;
е)
кредиторите от един и същи клас получават равнопоставено третиране, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго;
ж)
никой кредитор не понася по-големи загуби от загубите, които би понесъл, ако субект по член 2 се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност в съответствие със защитните механизми по член 29;
з)
гарантираните депозити са изцяло защитени; и
и)
действието по преструктуриране се предприема в съответствие със защитните механизми по настоящия регламент.
2. Ако дадена институция е субект от група, без да се засяга член 14, когато вземат решение относно прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията действат по начин, който оказва минимално въздействие върху останалите субекти от групата и върху групата като цяло и има минимални отрицателни последици за финансовата стабилност в Съюза и неговите държави членки, по-специално в държавите, в които групата извършва дейност.
3. Когато към субект по член 2 от настоящия регламент бъде приложен инструментът за продажба на стопанска дейност, инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, се счита, че този субект е обект на производство за несъстоятелност или на сходно производство за неплатежоспособност за целите на член 5, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета (16).
4. Когато взема решение относно прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране дава на националните органи за преструктуриране указания да информират и да се консултират с представителите на работниците и служителите, когато е целесъобразно.
Това не засяга разпоредбите на националното право или националната практика относно представителството на работниците и служителите в ръководните органи.
Член 16
Преструктуриране на финансови институции и предприятия майки
1. Съветът за преструктуриране взема решение за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на финансова институция, установена в участваща държава членка, когато предвидените в член 18, параграф 1 условия са изпълнени както по отношение на финансовата институция, така и по отношение на предприятието майка, попадащо в обхвата на консолидирания надзор.
2. Съветът за преструктуриране предприема действие по преструктуриране по отношение на предприятие майка по член 2, буква б), когато предвидените в член 18, параграф 1 условия са изпълнени както по отношение на предприятието майка, така и по отношение на едно или повече дъщерни предприятия, които са институции, или, в случай че дъщерното предприятие не е установено в Съюза, когато органът на третата държава е установил, че то отговаря на условията за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава.
3. Чрез дерогация от параграф 2 и независимо от факта, че предприятие майка не изпълнява условията по член 18, параграф 1, Съветът за преструктуриране може да вземе решение за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на това предприятие майка, когато едно или повече негови дъщерни предприятия, които са институции, изпълняват условията по член 18, параграфи 1, 4 и 5 и техните активи и задължения са такива, че ако не изпълнят задълженията си, ще застрашат отделна институция или групата като цяло, и действието по преструктуриране по отношение на това предприятие майка е необходимо за преструктурирането на тези дъщерни предприятия - институции, или за преструктурирането на групата като цяло. Когато национален орган за преструктуриране информира Съвета за преструктуриране, че правото в областта на несъстоятелността на държавата членка предвижда групите да се третират като цяло и че действието по преструктуриране по отношение на предприятието майка е необходимо за преструктурирането на дъщерни предприятия - институции, или за преструктурирането на групата като цяло, Съветът за преструктуриране може да вземе решение и за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на предприятието майка.
За целите на първа алинея, когато се преценява дали са изпълнени условията по член 18, параграф 1 по отношение на едно или повече дъщерни предприятия - институции, Съветът за преструктуриране може да не взема предвид вътрешногрупови прехвърляния на капитал или на загуби между субектите, включително упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване.
Член 17
Ред на вземанията
1. При прилагането на инструмента за споделяне на загуби към субект по член 2 от настоящия регламент и без да се засягат задълженията, изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 27, параграф 3 от настоящия регламент, Съветът за преструктуриране, Комисията или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране вземат решение относно упражняването на правомощията за обезценяване и преобразуване, включително относно евентуалното прилагане на член 27, параграф 5 от настоящия регламент, а националните органи за преструктуриране упражняват тези правомощия в съответствие с членове 47 и 48 от Директива 2014/59/ЕС и в съответствие с обратния ред на вземанията, установен в тяхното национално право, включително разпоредбите за транспониране на член 108 от посочената директива.
2. Участващите държави членки съобщават на Комисията и Съвета за преструктуриране реда на вземанията към субекти по член 2 в национални производства по несъстоятелност на 1 юли от всяка календарна година или незабавно, когато бъде внесена промяна в реда.
Когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, съответната схема за гарантиране на депозити отговаря при условията, предвидени в член 79.
Член 18
Процедура за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране приема схема за преструктуриране в съответствие с параграф 6 по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 2, както и по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи, единствено когато прецени на своя изпълнителна сесия, при получаване на съобщение съгласно четвърта алинея или по своя собствена инициатива, че са изпълнени следните условия:
а)
субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен;
б)
предвид моментната обстановка и други важни обстоятелства няма реална вероятност предприети по отношение на субекта алтернативни мерки от страна на частния сектор, включително мерки на ИЗС или действия на надзорните органи, включително мерки за ранна намеса, или обезценяването или преобразуването на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 21, да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задължения от негова страна;
в)
действието по преструктуриране е необходимо в обществен интерес съгласно параграф 5.
Оценката за изпълнението на условието, посочено в първа алинея, буква а), се извършва от ЕЦБ, след консултация със Съвета за преструктуриране. Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия може да извърши такава оценка единствено след като уведоми ЕЦБ за намерението си и само ако ЕЦБ не извърши такава оценка в рамките на три календарни дни след получаването на тази информация. ЕЦБ незабавно предоставя на Съвета за преструктуриране всяка относима информация, която Съветът за преструктуриране изисква с оглед извършване на оценката си.
Когато ЕЦБ прецени, че субект или група по първа алинея изпълнява условието, посочено в първа алинея, буква а), тя незабавно съобщава оценката си на Комисията и на Съвета за преструктуриране.
Оценката за изпълнението на условието, посочено в първа алинея, буква б), се извършва от Съвета за преструктуриране на негова изпълнителна сесия или, когато е приложимо, от националните органи за преструктуриране, в тясно сътрудничество с ЕЦБ. ЕЦБ също може да уведоми Съвета за преструктуриране или съответните национални органи за преструктуриране, че счита, че условието по посочената буква е изпълнено.
2. Без да се засягат случаите, в които ЕЦБ вземе решение да изпълнява пряко надзорните задачи, свързани с кредитните институции, в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламент (ЕС) № 1024/2013, при получаване на съобщението по параграф 1 или когато Съветът за преструктуриране възнамерява да извърши оценка по параграф 1 по своя собствена инициатива във връзка със субект или група по член 7, параграф 3, Съветът за преструктуриране незабавно съобщава своята оценка на ЕЦБ.
3. Предходното приемане на мярка в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС или член 104 от Директива 2013/36/ЕС не е условие за предприемането на действие по преструктуриране.
4. За целите на параграф 1, буква а) се счита, че субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, ако са налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
субектът е нарушил или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че институцията в близко бъдеще ще наруши изискванията за продължаване на лиценза си по начин, който би обосновал отнемането му от ЕЦБ, включително - но не само - поради факта, че институцията е понесла или е вероятно да понесе загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него;
б)
активите на субекта са по-малко от задълженията му или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще това ще бъде така;
в)
субектът не може или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще няма да може да плати дълговете си или други задължения на техния падеж;
г)
необходима е извънредна публична финансова подкрепа, освен когато за коригиране на сериозни смущения в икономиката на държава членка и запазване на финансовата стабилност тази извънредна публична финансова подкрепа е под една от следните форми:
i)
държавна гаранция за обезпечаване на ликвидни улеснения, които централните банки предоставят в съответствие с условията на централните банки;
ii)
държавна гаранция на новоемитиран дълг; или
iii)
вливане на собствен капитал или закупуване на капиталови инструменти на цени и при условия, които не дават предимство на субекта, когато при предоставянето на публичната подкрепа не са налице нито обстоятелствата, посочени в букви а), б) и в) от настоящия параграф, нито обстоятелствата, посочени в член 21, параграф 1.
Във всеки един от случаите по първа алинея, буква г), подточки i), ii) и iii) гаранцията или посочените в тях равностойни мерки се ограничават до платежоспособните субекти и зависят от окончателното одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. Тези мерки имат предпазен и временен характер и са пропорционални на целите за справяне с последиците от сериозните смущения, като не се използват за компенсиране на загуби, които субектът е понесъл или е вероятно да понесе в близко бъдеще.
Мерките за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii) се ограничават до вливане на капитал, необходимо за справяне с недостига на капитал, установен при стрес тестовете на национално равнище и на равнището на Съюза или ЕНМ, прегледите за качество на активите или равностойни действия, извършени от ЕЦБ, ЕБО или националните органи, когато е приложимо, потвърден от компетентния орган.
В случай че Комисията внесе законодателно предложение в съответствие с член 32, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС, когато е целесъобразно, тя внася законодателно предложение за изменение на настоящия регламент в същия смисъл.
5. За целите на параграф 1, буква в) от настоящия член дадено действие по преструктуриране се приема за действие в обществен интерес, ако то е необходимо за постигането и съответства на една или повече от посочените в член 14 цели на преструктурирането и ако ликвидацията на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност не би постигнала тези цели на преструктурирането в същата степен.
6. Ако са изпълнени условията, предвидени в параграф 1, Съветът за преструктуриране приема схема за преструктуриране. Схемата за преструктуриране:
а)
поставя субекта в режим на преструктуриране;
б)
определя прилагането на инструментите за преструктуриране по отношение на институцията в режим на преструктуриране съгласно член 22, параграф 2, по-специално всяко изключване от споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграфи 5 и 14;
в)
определя използването на Фонда в подкрепа на действието по преструктуриране в съответствие с член 76 и с решението на Комисията, взето съгласно член 19.
7. Непосредствено след приемането на схемата за преструктуриране Съветът за преструктуриране я изпраща на Комисията.
В рамките на 24 часа след изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Комисията я одобрява или представя възражения по отношение на аспектите на схемата, във връзка с които има свобода на преценка, в случаите, които не са обхванати от трета алинея от настоящия параграф.
В рамките на 12 часа от изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Комисията може да предложи на Съвета:
а)
да представи възражения по схемата за преструктуриране на основание, че приетата от Съвета за преструктуриране схема не изпълнява критерия за обществен интерес, посочен в параграф 1, буква в);
б)
да одобри или да възрази срещу съществена промяна на сумата от Фонда, предвидена от Съвета за преструктуриране в схемата за преструктуриране.
За целите на трета алинея Съветът взема решение с обикновено мнозинство.
Схемата за преструктуриране може да породи действие само ако не е направено възражение от Съвета или от Комисията в срок от 24 часа след изпращането ѝ от Съвета за преструктуриране.
Съветът или Комисията, в зависимост от случая, посочват съображенията за упражняване на правото на възражение.
Когато в срок от 24 часа след изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Съветът е одобрил предложението на Комисията за промяна на схемата за преструктуриране на основанието, посочено в трета алинея, буква б), или Комисията е представила възражение в съответствие с втора алинея, Съветът за преструктуриране в рамките на осем часа изменя схемата за преструктуриране в съответствие с изразените съображения.
Когато схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, предвижда изключване на определени задължения при изключителните обстоятелства, посочени в член 27, параграф 5, и когато такова изключване налага вноска от Фонда или алтернативен източник на финансиране, с цел защита на целостта на вътрешния пазар Комисията може да забрани или да изиска изменения на предложеното изключване, като изложи подходящи съображения за това, които се основават на нарушение на изискванията, предвидени в член 27 и в делегирания акт, приет от Комисията въз основа на член 44, параграф 11 от Директива 2014/59/ЕС.
8. Когато Съветът възрази срещу поставянето на дадена институция в режим на преструктуриране на основание, че не е изпълнен критерият за обществен интерес, посочен в параграф 1, буква в), съответният субект се ликвидира по обичайния ред в съответствие с приложимото национално право.
9. Съветът за преструктуриране осигурява предприемането на необходимите действия по преструктуриране за прилагане на схемата за преструктуриране от страна на съответните национални органи за преструктуриране. Съответните национални органи за преструктуриране са адресати на схемата за преструктуриране, която съдържа указания за тях, като те в съответствие с член 29 предприемат всички необходими мерки за изпълнението ѝ, като упражняват правомощията за преструктуриране. При наличието на държавна помощ или помощ от Фонда Съветът за преструктуриране предприема действия в съответствие с решение, взето от Комисията във връзка с посочената помощ.
10. Комисията разполага с правомощието да получи от Съвета за преструктуриране всяка информация, която смята от значение за изпълнението на нейните задачи по настоящия регламент. В съответствие с глава 5 от настоящия дял Съветът за преструктуриране разполага с правомощието да получи от всяко лице информацията, която е необходима за подготвянето и взимането на решение за дадено действие по преструктуриране, включително актуализиране и допълнение на информацията, съдържаща се в плановете за преструктуриране.
Член 19
Държавна помощ и помощ от Фонда
1. Когато действията по преструктуриране включват предоставяне на държавна помощ в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС или на помощ от Фонда в съответствие с параграф 3 от настоящия член, схемата за преструктуриране по член 18, параграф 6 от настоящия регламент не се приема, докато Комисията не приеме положително или обвързано с условия решение относно съвместимостта на използването на помощта с вътрешния пазар.
При изпълнението на задачите, възложени им с член 18 от настоящия регламент, институциите на Съюза действат в съответствие с принципите, установени в член 3, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, и оповестяват по подходящ начин цялата относима информация относно тяхната вътрешна организация в това отношение.
2. При получаване на съобщението по член 18, параграф 1 от настоящия регламент или по собствена инициатива, ако прецени, че дадени действия по преструктуриране може да съставляват държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС, Съветът за преструктуриране приканва участващата държава членка или заинтересованите държави членки незабавно да уведомят Комисията за планираните мерки в съответствие с член 108, параграф 3 ДФЕС. Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всеки случай, в който приканва една или повече държави членки да изпратят уведомление съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС.
3. Доколкото действието по преструктуриране, предложено от Съвета за преструктуриране, включва използването на Фонда, Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за предложеното използване на Фонда. Уведомлението на Съвета за преструктуриране включва цялата информация, необходима на Комисията да направи своята оценка съгласно настоящия параграф.
Уведомлението по настоящия параграф води до започването на предварителна проверка от Комисията, в хода на която Комисията може да изиска допълнителна информация от Съвета за преструктуриране. Комисията преценява дали използването на Фонда ще наруши или има риск да наруши конкуренцията, като поставя в по-благоприятно положение бенефициера или всяко друго предприятие, така че, доколкото това би засегнало търговията между държавите членки, такова използване на Фонда би било несъвместимо с вътрешния пазар. Комисията прилага към използването на Фонда критериите, установени за прилагането на правилата за държавна помощ, заложени в член 107 ДФЕС. Съветът за преструктуриране предоставя на Комисията информацията, която Комисията счита за необходима за извършване на посочената оценка.
Когато Комисията има сериозни съмнения относно съвместимостта на предложеното използване на Фонда с вътрешния пазар или когато Съветът за преструктуриране не е предоставил необходимата информация по искане на Комисията съгласно втора алинея, Комисията започва задълбочена проверка и уведомява Съвета за преструктуриране за това. Комисията публикува решението си да започне задълбочена проверка в Официален вестник на Европейския съюз. Съветът за преструктуриране, всяка държава членка или всяко лице, предприятие или сдружение, чиито интереси могат да бъдат засегнати от използването на Фонда, може да представи коментари до Комисията в рамките на срока, посочен в уведомлението. Съветът за преструктуриране може да представя забележки по коментарите, представени от държавите членки и заинтересованите трети лица, в рамките на срока, определен от Комисията. В края на проверката Комисията изготвя своята оценка за това дали използването на Фонда би било съвместимо с правилата на вътрешния пазар.
При изготвянето на своите оценки и провеждането на проверките по настоящия параграф Комисията се ръководи от всички приложими регламенти, приети съгласно член 109 ДФЕС, както и приложимите съобщения, насоки и мерки, приети от Комисията при прилагане на правилата на Договорите относно държавната помощ, които са в сила към момента на изготвяне на оценката. Посочените мерки се прилагат, като се приема, че позоваванията на държавата членка, която отговаря за уведомяването за помощта, са позовавания на Съвета за преструктуриране, както и с всички други необходими изменения.
Комисията приема решение относно съвместимостта на използването на Фонда с вътрешния пазар, което се адресира до Съвета за преструктуриране и до националните органи за преструктуриране на съответната държава членка или държави членки. Посоченото решение може да е обвързано с условия, ангажименти или други задължения по отношение на бенефициера.
С решението може също така да се определят задължения за Съвета за преструктуриране, националните органи за преструктуриране в участващата държава членка или заинтересованите държави членки или бенефициера, за да се даде възможност за наблюдение за спазването на решението. Това може да включва изисквания за определянето на довереник или друго независимо лице, което да оказва съдействие при наблюдението. Довереникът или друго независимо лице може да изпълнява функциите, които могат да бъдат конкретизирани в решението на Комисията.
Всяко решение съгласно настоящия параграф се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Комисията може да вземе отрицателно решение с адресат Съветът за преструктуриране, когато реши, че предложеното използване на Фонда би било несъвместимо с вътрешния пазар и няма да може да бъде приложено под формата, предложена от Съвета за преструктуриране. При получаване на такова решение Съветът за преструктуриране преразглежда своята схема за преструктуриране и подготвя преразгледана схема за преструктуриране.
4. Когато Комисията има сериозни съмнения, че решението ѝ по параграф 3 не е спазено, тя провежда всички необходими проверки. За тази цел Комисията може да упражнява правомощията, които са ѝ предоставени с регламентите и другите мерки, посочени в параграф 3, четвърта алинея, и се ръководи от тях.
5. Ако въз основа на проведените проверки и след като е уведомила заинтересованите страни, че могат да представят своите коментари, Комисията счете, че решението, посочено в параграф 3, не е спазено, тя отправя решение до националния орган за преструктуриране в участващата държава членка, изискващо този орган да възстанови неправомерно използваните суми в рамките на срок, определен от Комисията. Помощта от Фонда, която подлежи на възстановяване съгласно решението за възстановяване, включва лихви с подходящ, определен от Комисията процент и се изплаща на Съвета за преструктуриране.
Съветът за преструктуриране превежда всички суми, получени в съответствие с първа алинея, във Фонда и взема предвид тези суми при определяне на вноските в съответствие с членове 70 и 71.
В процедурата по възстановяване на сумите, посочена в първа алинея, се зачитат правата на бенефициерите на добра администрация и на достъп до документи, предвидени в членове 41 и 42 от Хартата.
6. Без да се засягат задълженията за докладване, които Комисията може да предвиди в своето решение по параграф 3 от настоящия член, Съветът за преструктуриране представя на Комисията годишни доклади за оценка на съответствието на използването на Фонда с решението съгласно посочения параграф, за чието изготвяне Съветът за преструктуриране използва правомощията си по член 34.
7. Всяка държава членка или всяко лице, предприятие или сдружение, чиито интереси могат да бъдат засегнати от използването на Фонда, по-специално субектите по член 2, имат правото да уведомят Комисията за всяко предполагаемо неправомерно използване на Фонда, несъвместимо с решението по параграф 3 от настоящия член.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93 относно подробни процедурни правила за:
а)
изчисляването на лихвения процент, приложим в случай на решение за възстановяване на сумите в съответствие с параграф 5;
б)
гаранциите за правата на добра администрация и на достъп до документи, посочени в параграф 5.
9. Когато Комисията, по препоръка на Съвета за преструктуриране или по своя собствена инициатива, счете, че прилагането на инструментите за преструктуриране и действията по преструктуриране не отговаря на критериите, въз основа на които е взето първоначалното ѝ решение по параграф 3, Комисията може да направи преглед на това решение и да приеме необходимите изменения.
10. Чрез дерогация от параграф 3, по искане на държава членка Съветът може с единодушие да реши, че използването на Фонда се счита за съвместимо с вътрешния пазар, ако това решение е оправдано от извънредни обстоятелства. Ако обаче Съветът не е изразил отношението си в срок от седем дни от подаването на искането, Комисията взема решение по случая.
11. Участващите държави членки гарантират, че техните национални органи за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия за осигуряване на спазването на всички условия, предвидени в решение на Комисията съгласно параграф 3, и за възстановяване на неправомерно използваните суми в съответствие с решение на Комисията съгласно параграф 5.
Член 20
Оценка за нуждите на преструктурирането
1. Преди да вземе решение за предприемане на действие по преструктуриране или за упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, Съветът за преструктуриране гарантира, че активите и задълженията на субекта по член 2 се оценяват справедливо, консервативно и реалистично от лице, което е независимо от публични органи, включително Съвета за преструктуриране и националния орган за преструктуриране, и от съответния субект.
2. При спазване на параграф 15 оценката се приема за окончателна, когато са спазени всички изисквания на параграф 1 и параграфи 4 - 9.
3. Когато не е възможно извършването на независима оценка в съответствие с параграф 1, Съветът за преструктуриране може в съответствие с параграф 10 от настоящия член да направи временна оценка на активите и задълженията на субекта по член 2.
4. Целта на оценката е да се оцени стойността на активите и задълженията на субект по член 2, който изпълнява условията за преструктуриране по членове 16 и 18.
5. Оценката на стойността е предназначена:
а)
да предостави данни с цел да се определи дали са изпълнени условията за преструктуриране или условията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти;
б)
ако са изпълнени условията за преструктуриране, да предостави данни за вземане на решението за подходящото действие по преструктуриране, което да се предприеме по отношение на субект по член 2;
в)
когато се прилага правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезсилване или разсейване на инструментите на собственост, както и степента на обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти;
г)
когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезценяване или преобразуване на приемливите задължения;
д)
когато се прилага инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или инструментите на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, както и на решението относно размера на насрещната престация, която се дължи на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, на притежателите на инструментите на собственост;
е)
когато се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или инструментите на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, и да спомогне за формиране на преценката на Съвета за преструктуриране за определяне на търговските условия за целите на член 24, параграф 2, буква б);
ж)
във всички случаи - да гарантира, че всички загуби по активите на субект по член 2 са напълно признати към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране или на упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
6. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, оценката се основава на консервативни допускания, включително по отношение на нивата на неизпълнение и размера на загубите. При оценката не се взема предвид възможното предоставяне на всякаква бъдеща извънредна публична финансова подкрепа, извънредно ликвидно улеснение от централната банка или ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент на субект по член 2, от момента, в който е предприето действие по преструктуриране или се упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти. Освен това при оценката се взима предвид фактът, че ако се прилага инструмент за преструктуриране:
а)
Съветът за преструктуриране може да си възстанови в съответствие с член 22, параграф 6 от институцията в режим на преструктуриране всички разумни и правомерно направени разходи;
б)
Фондът може да начислява в съответствие с член 76 лихви или такси във връзка с всички заеми или гаранции, предоставени на институцията в режим на преструктуриране.
7. Оценката се допълва от следната информация така, както е представена в счетоводните книги и записи на субект по член 2:
а)
актуализиран баланс и доклад за финансовото състояние на субект по член 2;
б)
анализ и прогнозна оценка за счетоводната стойност на активите;
в)
списък на текущите балансови и задбалансови задължения, вписани в счетоводните книги и записи на субект по член 2, в който са посочени съответните кредити и редът на вземанията по член 17.
8. Когато е целесъобразно, за да се предоставят данни за вземане на решенията по параграф 5, букви д) и е) от настоящия член, информацията по параграф 7, буква б) от настоящия член може да се допълни от анализ и прогнозна оценка за стойността на активите и задълженията на субект по член 2 по пазарна стойност.
9. В оценката се посочва разделянето на кредиторите в класове според реда на вземанията по член 17 и прогнозна оценка за третирането, което би получил всеки клас акционери и кредитори, ако субектът по член 2 се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката не засяга прилагането на принципа за справедливо третиране на кредиторите, посочен в член 15, параграф 1, буква ж).
10. Когато поради неотложния характер на обстоятелствата не е възможно да се спазят изискванията, предвидени в параграфи 7 и 9, или когато се прилага параграф 3, се извършва временна оценка. Временната оценка отговаря на изискванията, предвидени в параграф 4, и доколкото е практически осъществимо в съответните обстоятелства - на изискванията, предвидени в параграфи 1, 7 и 9.
Временната оценка по първа алинея включва буфер за допълнителни загуби с подходящата обосновка.
11. Оценка, която не отговаря на всички изисквания, установени в параграф 1 и параграфи 4 - 9, се счита за временна, докато независимо лице съгласно параграф 1 не извърши оценка, която съответства напълно на всички изисквания, установени в посочените параграфи. Последващата окончателна оценка на стойността се извършва веднага щом е практически осъществимо. Тя може да се извърши отделно от посочената в параграфи 16, 17 и 18 оценка или едновременно с нея и от същото независимо лице, но е различна от нея.
Последващата окончателна оценка е предназначена:
а)
да гарантира, че всички загуби по активите на субект по член 2 са напълно признати в счетоводните му книги;
б)
да предостави данни за вземането на решението за намаляване на вземанията на кредиторите или за увеличаване на размера на заплатената насрещна престация в съответствие с параграф 12 от настоящия член.
12. Ако в последващата окончателна оценка стойността на нетните активи на субект по член 2 е по-висока отколкото във временната оценка, Съветът за преструктуриране може да изиска от националния орган за преструктуриране:
а)
да упражни правомощието си за увеличаване на размера на вземанията на кредиторите или притежателите на съответните капиталови инструменти, които са били обезценени при прилагането на инструмента за споделяне на загуби;
б)
да даде указания на мостова институция или дружество за управление на активи да направи допълнителна насрещна престация във връзка с активи, права или задължения в полза на институция в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, във връзка с инструменти на собственост - в полза на притежателите на тези инструменти на собственост.
13. Независимо от параграф 1, извършената в съответствие с параграфи 10 и 11 временна оценка е валидно основание за Съвета за преструктуриране да вземе решение за предприемане на действия по преструктуриране, включително да даде указания на националните органи за преструктуриране да поемат управлението на проблемна институция или във връзка с упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
14. Съветът за преструктуриране установява и прилага правила, които да гарантират, че оценката на прилагането на инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 27 и посочената в параграфи 1 - 15 от настоящия член оценка се основават на информация относно активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, която е актуална и изчерпателна в рамките на възможното.
15. Оценката е неразделна част от решението на Съвета за преструктуриране за прилагане на инструмент за преструктуриране или за упражняването на правомощие за преструктуриране или от решението за упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти. Не съществува отделно право на обжалване на оценката, която обаче може да бъде обжалвана заедно с решението на Съвета за преструктуриране.
16. За целите на оценката на това дали акционерите и кредиторите биха получили по-добро третиране, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране беше образувано обичайно производство по несъстоятелност, Съветът за преструктуриране гарантира, че оценката е извършена от независимо лице съгласно параграф 1, възможно най-скоро след като са били предприети действието или действията по преструктуриране. Тази оценка се различава от оценката по параграфи 1 - 15.
17. С оценката по параграф 16 се определя:
а)
третирането, което акционерите и кредиторите или съответните схеми за гарантиране на депозити биха получили, ако по отношение на институция в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, беше образувано обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението за действието по преструктуриране;
б)
действителното третиране, което са получили акционерите и кредиторите при преструктурирането на институция в режим на преструктуриране; и
в)
дали съществува разлика между третирането по буква а) от настоящия параграф и това по буква б) от настоящия параграф.
18. С оценката по параграф 16:
а)
се допуска, че по отношение на институция в режим на преструктуриране, във връзка с който е извършено действие или действия по преструктуриране, е било образувано обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението за действие по преструктуриране;
б)
се допуска, че действието или действията по преструктуриране не са извършени;
в)
не се взема под внимание евентуалното предоставяне на извънредна публична финансова подкрепа на институция в режим на преструктуриране.
Член 21
Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти
1. Съветът за преструктуриране упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, като действа в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 2, както и по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на посочените параграфи са изпълнени и единствено когато прецени на своя изпълнителна сесия, при получаване на съобщение съгласно втора алинея или по своя собствена инициатива, че са изпълнени едно или повече от следните условия:
а)
когато е констатирано, че условията за преструктуриране, посочени в членове 16 и 18, са изпълнени, преди да се предприемат действия по преструктуриране;
б)
субектът няма да бъде жизнеспособен, освен ако съответните капиталови инструменти не бъдат обезценени или преобразувани в капитал;
в)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от дъщерно предприятие и когато тези съответни капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална и консолидирана основа, групата няма да бъде жизнеспособна, освен ако по отношение на тези инструменти не бъде упражнено правомощието за обезценяване или преобразуване;
г)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от предприятието майка и когато тези съответни капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална основа на ниво предприятието майка или на консолидирана основа, групата няма да бъде жизнеспособна, освен ако по отношение на тези инструменти не бъде упражнено правомощието за обезценяване или преобразуване;
д)
субектът или групата са поискали извънредна публична финансова подкрепа, освен ако не е налице някое от обстоятелствата, предвидени в член 18, параграф 4, буква г), подточка iii).
Оценката на условията, посочени в букви а), в) и г) от първа алинея, се извършва от ЕЦБ след консултация със Съвета за преструктуриране. Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, също може да извърши подобна оценка.
2. Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, може да извърши оценка на това дали субектът или групата са жизнеспособни само след като уведоми ЕЦБ за намерението си и само ако ЕЦБ не извърши такава оценка в рамките на три календарни дни след получаването на уведомлението. ЕЦБ незабавно предоставя на Съвета за преструктуриране всяка относима информация, която Съветът за преструктуриране изисква с оглед извършване на оценката си.
3. За целите на параграф 1 от настоящия член се счита, че субект по член 2 или група са загубили своята жизнеспособност само ако са изпълнени следните две условия:
а)
субектът или групата са проблемни или има вероятност да станат проблемни;
б)
предвид моментната обстановка и други относими обстоятелства няма реална вероятност някое действие, включително алтернативни мерки от страна на частния сектор или действия на надзорните органи (включително мерки за ранна намеса), различно от обезценяването или преобразуването на съответни капиталови инструменти, самостоятелно или едновременно с действие по преструктуриране, да предотврати в разумен срок неизпълнението на задължения от страна на субекта или групата.
4. За целите на параграф 3, буква а) от настоящия член се приема, че субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, ако са налице едно или повече от обстоятелствата, посочени в член 18, параграф 4.
5. За целите на параграф 3, буква а) се приема, че дадена група е проблемна или има вероятност да стане проблемна, когато нарушава или когато са налице обективни факти в подкрепа на констатацията, че предстои в близко бъдеще да наруши консолидираните пруденциални изисквания по начин, който би обосновал предприемането на действия от ЕЦБ или от националния компетентен орган, включително, но не само поради факта, че групата е натрупала или има вероятност да натрупа загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него.
6. Съответните капиталови инструменти, емитирани от дъщерно предприятие, не се обезценяват допълнително или преобразуват при по-неизгодни условия съгласно член 59, параграф 3, буква в) от Директива 2014/59/ЕС в сравнение с капиталовите инструменти със същия ред на нивото на предприятието майка, които са били обезценени или преобразувани.
7. Ако е изпълнено едно или повече от условията по параграф 1, Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с предвидената в член 18 процедура, преценява дали правомощията за обезценяване или преобразуване на съответни капиталови инструменти трябва да бъдат упражнени самостоятелно или в съответствие с процедурата по член 18 - в комбинация с действие по преструктуриране.
8. Ако Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от настоящия регламент, установи, че е изпълнено едно или повече от условията по параграф 1 от настоящия член, но не и условията за преструктуриране в съответствие с член 18, параграф 1 от настоящия регламент, Съветът за преструктуриране незабавно дава на националните органи за преструктуриране указания да упражнят правомощията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти в съответствие с членове 59 и 60 от Директива 2014/59/ЕС.
Съветът за преструктуриране гарантира, че преди националните органи за преструктуриране да упражнят правомощието за обезценяване или преобразуване на съответни капиталови инструменти, се извършва оценка на активите и задълженията на субект по член 2 или на група в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15. Тази оценка служи като основа за изчисляване на обезценяването, което ще бъде приложено за съответните капиталови инструменти, така че да бъдат поети загубите, както и на нивото на преобразуване, което ще бъде приложено към съответните капиталови инструменти, така че да бъдат рекапитализирани субекта по член 2 или групата.
9. Ако са изпълнени едно или повече от условията по параграф 1 и условията по член 18, параграф 1, се прилага процедурата, предвидена в член 18, параграфи 6, 7 и 8.
10. Съветът за преструктуриране гарантира, че националните органи за преструктуриране незабавно упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване съгласно реда на вземанията съгласно член 17 и по начин, който дава следните резултати:
а)
елементите от базовия собствен капитал от първи ред се намаляват първо съразмерно на загубите и до размера на техния обем;
б)
главницата на инструменти на допълнителния капитал от първи ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете до степента, необходима за постигане на посочените в член 14 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко;
в)
главницата от инструменти на капитала от втори ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете до степента, необходима за постигане на посочените в член 14 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко.
11. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране и упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 29.
Член 22
Общи принципи на инструментите за преструктуриране
1. Когато Съветът за преструктуриране реши да приложи инструмент за преструктуриране към субект или група по член 7, параграф 2 или към субект или група по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, и това действие по преструктуриране би довело до загуби за кредиторите или преобразуване на вземанията им, той дава на националните органи за преструктуриране указания да упражнят правомощието за обезценяване и преобразуване на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 21 непосредствено преди или едновременно с прилагането на инструмента за преструктуриране.
2. Инструментите за преструктуриране по член 18, параграф 6, буква б) са следните:
а)
инструмент за продажба на стопанска дейност;
б)
инструмент „мостова институция“;
в)
инструмент за обособяване на активи;
г)
инструмент за споделяне на загуби.
3. При приемането на схемата за преструктуриране по член 18, параграф 6 Съветът за преструктуриране отчита следните фактори:
а)
активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране въз основа на оценката на стойността им по член 20;
б)
ликвидното състояние на институцията в режим на преструктуриране;
в)
възможността за пазарна реализация на стойността за целите на франчайзинг на институцията в режим на преструктуриране предвид условията на конкуренция и икономическите условия на пазара;
г)
наличното време.
4. Инструментите за преструктуриране се прилагат, за да се изпълнят целите на преструктурирането, посочени в член 14, в съответствие с посочените в член 15 принципи на преструктурирането. Те могат да бъдат приложени самостоятелно или в комбинация, с изключение на инструмента за обособяване на активи, който може да бъде приложен единствено заедно с друг инструмент за преструктуриране.
5. Когато инструментите за преструктуриране, посочени в параграф 2, буква а) или б) от настоящия член, се използват за прехвърляне само на част от активите, правата или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, остатъчният субект по член 2, от който са прехвърлени активите, правата или задълженията, се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност.
6. Съветът за преструктуриране може да си възстанови всички разумни разходи, направени правомерно във връзка с използването на инструменти за преструктуриране или правомощия за преструктуриране, по един или повече от следните начини:
а)
като ги приспадане от насрещната престация, заплатена от приемател в полза на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, в полза на притежателите на инструменти на собственост;
б)
от институцията в режим на преструктуриране като привилегирован кредитор, или
в)
от постъпленията, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция или дружеството за управление на активи, като привилегирован кредитор.
Приходите, получени от национални органи за преструктуриране във връзка с използването на Фонда, се възстановяват на Съвета за преструктуриране.
Член 23
Схема за преструктуриране
В приетата от Съвета за преструктуриране съгласно член 18 схема за преструктуриране се определят, в съответствие с всяко решение относно държавна помощ или помощ от Фонда, подробностите относно приложимите по отношение на институцията в режим на преструктуриране инструменти за преструктуриране във връзка най-малко с мерките по член 24, параграф 2, член 25, параграф 2, член 26, параграф 2 и член 27, параграф 1, които да бъдат приложени от националните органи за преструктуриране съгласно съответните разпоредби на Директива 2014/59/ЕС, транспонирани в националното право, и се определят конкретните суми, които могат да бъдат предоставени от Фонда, както и целите, за които да бъдат използвани.
В схемата за преструктуриране се очертават действията по преструктуриране, които да се предприемат от Съвета за преструктуриране по отношение на предприятието майка от Съюза или по отношение на конкретни субекти от групата, установени в участващите държави членки, с цел да се постигнат целите на преструктурирането и да се спазят принципите, посочени в членове 14 и 15.
Когато приемат схема за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията отчитат и следват плана за преструктуриране, посочен в член 8, освен ако Съветът за преструктуриране не прецени, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плана за преструктуриране.
В хода на процеса на преструктуриране Съветът за преструктуриране може да измени или актуализира схемата за преструктуриране, както сметне това за подходящо предвид конкретния случай. При изменения и актуализиране се прилага процедурата, предвидена в член 18.
Освен това в схемата за преструктуриране се предвижда, когато е целесъобразно, назначаването от националните органи за преструктуриране на извънреден управител за институцията в режим на преструктуриране съгласно член 35 от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране може да приеме един и същи извънреден управител да бъде назначен за всички субекти, свързани с група, когато това е необходимо с цел улесняване на намирането на решения за възстановяване на финансовата стабилност на съответните субекти.
Член 24
Инструмент за продажба на стопанска дейност
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът за продажба на стопанска дейност представлява прехвърлянето на купувач, който не е мостова институция, на следното:
а)
инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране; или
б)
всички или някои активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране.
2. По отношение на инструмента за продажба на стопанска дейност в схемата за преструктуриране се установява следното:
а)
инструментите, активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля в съответствие с член 38, параграф 1 и параграфи 7 - 11 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
като се вземат предвид обстоятелствата и направените разходи в рамките на процеса на преструктуриране - търговските условия, съгласно които националният орган за преструктуриране извършва прехвърлянето в съответствие с член 38, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 2014/59/ЕС;
в)
дали правомощието за прехвърляне може да бъде упражнено от националния орган за преструктуриране повече от веднъж в съответствие с член 38, параграфи 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС;
г)
правилата за предлагане на пазара от страна на националния орган за преструктуриране на съответния субект или на инструменти, активи, права и задължения в съответствие с член 39, параграфи 1 и 2 от Директива 2014/59/ЕС;
д)
дали спазването на изискванията за предлагане на пазара от страна на националния орган за преструктуриране би могло да попречи на постигането на целите на преструктурирането съгласно параграф 3 от настоящия член.
3. Съветът за преструктуриране прилага инструмента за продажба на стопанска дейност, без да спазва изискванията за предлагане на пазара, предвидени в параграф 2, буква д), когато прецени, че спазването им може да попречи на постигането на една или повече от целите на преструктурирането, и по-специално когато са изпълнени следните условия:
а)
счита, че съществува съществена заплаха за финансовата стабилност, породена или изострена от неизпълнението на задълженията или вероятното неизпълнение на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране; и
б)
счита, че спазването на тези изисквания може да намали ефективността на инструмента за продажба на стопанска дейност по отношение на отстраняването на тази заплаха или постигането на целта на преструктуриране, посочена в член 14, параграф 2, буква б).
Член 25
Инструмент „мостова институция“
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът „мостова институция“ представлява прехвърлянето на мостова институция на някое от следните:
а)
инструменти на собственост, емитирани от една или повече институции в режим на преструктуриране;
б)
всички или определени активи, права или задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране.
2. По отношение на инструмента „мостова институция“ в схемата за преструктуриране се установява следното:
а)
инструментите, активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля на мостова институция в съответствие с член 40, параграфи 1 - 12 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
правилата за създаването, дейността и прекратяването на мостовата институция от страна на националния орган за преструктуриране в съответствие с член 41, параграфи 1, 2 и 3 и 5 - 9 от Директива 2014/59/ЕС;
в)
правилата за предлагането на пазара от страна на националния орган за преструктуриране на мостовата институция или на нейните активи или задължения в съответствие с член 41, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС.
3. Съветът за преструктуриране гарантира, че общата стойност на прехвърлените на мостовата институция задължения от страна на националния орган за преструктуриране не надхвърля общата стойност на правата и активите, прехвърлени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от други източници.
Член 26
Инструмент за обособяване на активи
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът за обособяване на активи представлява прехвърлянето на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране или мостова институция към едно или повече дружества за управление на активи.
2. По отношение на инструмента за обособяване на активи със схемата за преструктуриране се установяват:
а)
активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля на дружеството за управление на активи в съответствие с член 42, параграфи 1 - 5 и 8 - 13 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
насрещната престация за прехвърлянето на активите, правата и задълженията от националния орган за преструктуриране на дружеството за управление на активи в съответствие с принципите, установени в член 20 от настоящия регламент, с член 42, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС и с рамката на Съюза за държавната помощ.
Първа алинея, буква б) не е пречка насрещната престация да има символична или отрицателна стойност.
Член 27
Инструмент за споделяне на загуби
1. Инструментът за споделяне на загуби може да бъде приложен с някоя от следните цели:
а)
да се рекапитализира субект по член 2 от настоящия регламент, който изпълнява условията за преструктуриране, до степента, необходима за възстановяване на способността му да отговаря на условията за лицензиране (доколкото тези условия се прилагат за съответния субект) и да продължи да извършва дейностите, за които субектът е бил лицензиран по Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, когато субектът е лицензиран съгласно посочените директиви, както и да поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или субекта;
б)
да преобразува в капитал или да намали размера на главницата на вземания или дългови инструменти, които са прехвърлени:
i)
на мостова институция с оглед да се осигури капитал за тази мостова институция; или
ii)
чрез прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента за обособяване на активи.
В рамките на схемата за преструктуриране за инструмента за споделяне на загуби се установява следното:
а)
общата сума, с която приемливите задължения трябва да бъдат намалени или преобразувани в съответствие с параграф 13;
б)
задълженията, които могат да бъдат изключени в съответствие с параграфи 5 - 14;
в)
целите и минималното съдържание на плана за оздравяване на дейността, който се представя в съответствие с параграф 16.
2. Инструментът за споделяне на загуби може да бъде приложен за целите на параграф 1, буква а) само ако съществува реална вероятност чрез прилагането му заедно с други съответни мерки, включително мерките, предприети съгласно изисквания съгласно параграф 16 план за оздравяване на дейността, не само да бъдат постигнати съответните цели на преструктурирането, а и да бъде възстановена финансовата стабилност и дългосрочната жизнеспособност на субекта.
Ако не са изпълнени условията, предвидени в първа алинея, се прилагат, в зависимост от случая, някой от инструментите за преструктуриране по член 22, параграф 2, букви а), б) и в) и инструментът за споделяне на загуби по буква г) от посочения параграф.
3. Следните задължения, независимо дали се уреждат от правото на държава членка или от това на трета държава, не се обезценяват или преобразуват:
а)
гарантирани депозити;
б)
обезпечени задължения, включително покрити облигации и задължения под формата на финансови инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които съставляват неразделна част от покритието и които в съответствие с националното право са обезпечени по начин, подобен на този при покритите облигации;
в)
задължения, произтичащи от държането от институция или субект по член 2 от настоящия регламент на активи или парични средства на клиент, включително активи или парични средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО или от АИФ по смисъла на определението в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (17), при условие че този клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
г)
задължения, произтичащи от доверително отношение между субект по член 2 (като довереник) и друго лице (като бенефициер), при условие че такъв бенефициер е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността или гражданското право;
д)
задължения с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група;
е)
задължения с остатъчен срок до падежа по-малко от седем дни, дължими на системи или оператори на системи, определени в съответствие с Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент или на Съвета (18), или на техните участници, които произтичат от участието в такава система;
ж)
задължение към някое от следните лица:
i)
служител, по отношение на натрупано трудово възнаграждение, пенсионни плащания или друго фиксирано възнаграждение, с изключение на променливия компонент на възнаграждението, който не се урежда от колективен трудов договор;
ii)
търговски кредитор във връзка с предоставянето на институция или субект по член 2 на стоки или услуги, които са критични за ежедневната им дейност, включително информационни услуги, комунални услуги, наем, обслужване и поддържане на стопанските помещения;
iii)
данъчните и социалноосигурителните органи, при условие че тези задължения са привилегировани съгласно приложимото право;
iv)
схемите за гарантиране на депозити, произтичащи от вноски, дължими в съответствие с Директива 2014/49/ЕС.
Първа алинея, буква ж), подточка i) не се прилага за променливия компонент на възнаграждението на поемащите съществен риск служители, посочени в член 92, параграф 2 на Директива 2013/36/ЕС.
4. Обхватът на инструмента за споделяне на загуби, посочен в параграф 3 от настоящия член, не възпрепятства упражняването на правомощията по него, когато е целесъобразно, по отношение на части от обезпечени задължения или задължения, за които е предоставено реално обезпечение, когато те надхвърлят стойността на активите, залога, реалното обезпечение или друго обезпечение, с които са гарантирани, или по отношение на сумата на депозит, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
Съветът за преструктуриране гарантира, че всички обезпечени активи, свързани с покритието на покритите облигации, остават незасегнати, отделно обособени и с достатъчно финансиране.
Без да се засягат правилата за големите експозиции в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС и с цел да се осигури възможността за преструктуриране на субекти и групи, Съветът за преструктуриране дава на националните органи за преструктуриране указания да ограничат в съответствие с член 10, параграф 11, буква б) от настоящия регламент степента, до която други институции държат задължения, към които може да бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, с изключение на задължения, държани в субекти, които са част от една и съща група.
5. При изключителни обстоятелства, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, някои задължения могат да бъдат напълно или частично изключени от прилагането на правомощията за обезценяване или преобразуване, когато:
а)
не е възможно това задължение да бъде предмет на споделяне на загуби в разумни срокове, независимо от добросъвестно положените усилия на съответния национален орган за преструктуриране;
б)
изключването е строго необходимо и пропорционално, за да се осигури непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности по начин, който запазва способността на институцията в режим на преструктуриране да продължи да извършва ключовите си операции, услуги и сделки;
в)
изключването е строго необходимо и пропорционално с цел избягване на широко разпространение на проблемите, по-специално по отношение на отговарящите на условията депозити, държани от физически лица и микро-, малки и средни предприятия, което сериозно би нарушило функционирането на финансовите пазари, включително на инфраструктурата на финансовите пазари, по начин, който би могъл да предизвика сериозни смущения в икономиката на дадена държава членка или на Съюза; или
г)
прилагането на инструмента за споделяне на загуби би довело до такова унищожаване на стойност, че загубите, понесени от другите кредитори, биха били по-големи, ако тези задължения бяха изключени от споделянето на загуби.
Когато приемливо задължение или клас приемливи задължения са частично или напълно изключени в съответствие с настоящия параграф, нивото на обезценяване или преобразуване, приложимо към други приемливи задължения, може да бъде увеличено, за да се вземат предвид тези изключвания, при условие че нивото на обезценяване и преобразуване, приложено към другите приемливи задължения, е съобразено с принципа, предвиден в член 15, параграф 1, буква ж).
6. Когато съгласно параграф 5 приемливо задължение или клас приемливи задължения са частично или напълно изключени и загубите, които биха били понесени от тях, не са били изцяло прехвърлени към други кредитори, Фондът може да направи вноска към институцията в режим на преструктуриране с цел постигане на най-малко един от следните резултати:
а)
да се покрият загубите, които не са били поети от приемливите задължения, и да се възстанови нетната стойност на активите на институцията в режим на преструктуриране на нула в съответствие с параграф 13, буква а);
б)
да се закупят инструменти на собственост или капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране с цел рекапитализация в съответствие с параграф 13, буква б).
7. Фондът може да направи посочената в параграф 6 вноска само ако:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 20, параграфи 1 - 15, от страна на акционерите, притежателите на съответните капиталови инструменти и другите приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин; и
б)
вноската от Фонда не надхвърля 5 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 20, параграфи 1 - 15.
8. Вноската от Фонда по параграф 7 от настоящия член може да бъде финансирана от:
а)
сумата, с която разполага Фондът, набрана чрез вноски на субекти по член 2 от настоящия регламент в съответствие с правилата, предвидени в Директива 2014/59/ЕС и в член 67, параграф 4 и членове 70 и 71 от настоящия регламент;
б)
ако сумата по буква а) от настоящия параграф не е достатъчна - сумите, набрани от алтернативни средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74.
9. При извънредни обстоятелства може да се потърси допълнително финансиране от алтернативни източници, след като:
а)
петпроцентовият праг по параграф 7, буква б) е бил достигнат; и
б)
всички необезпечени непривилегировани вземания, които не са отговарящи на условията депозити, са били напълно обезценени или преобразувани.
10. Като друга или допълнителна възможност, когато са спазени условията, предвидени в параграф 9, букви а) и б), може да се направи вноска от ресурсите, които са набрани чрез предварителни вноски в съответствие с член 70 и които все още не са били използвани.
11. За целите на настоящия регламент член 44, параграф 8 от Директива 2014/59/ЕС не се прилага.
12. При вземането на решението по параграф 5 се отчитат надлежно:
а)
принципът, че загубите следва да се поемат първо от акционерите и след това - от кредиторите на институцията в режим на преструктуриране като цяло, в съответствие с техния ред;
б)
капацитетът за поемане на загуби, който ще е наличен в институцията в режим на преструктуриране, ако задължението или класът от задължения бъдат изключени; и
в)
необходимостта от поддържане на подходящи ресурси за финансиране на преструктурирането.
13. Въз основа на оценката в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15 Съветът за преструктуриране прави оценка на следната сума:
а)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени, за да се гарантира, че стойността на нетните активи на институцията в режим на преструктуриране е равна на нула; и
б)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат преобразувани в акции или друг вид капиталови инструменти с цел да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на:
i)
институцията в режим на преструктуриране; или
ii)
мостовата институция.
Предвидената в първа алинея оценка определя сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени или преобразувани, за да се възстанови съотношението на базовия капитал от първи ред на институцията в режим на преструктуриране или, когато е приложимо, да се определи съответното съотношение на мостовата институция, като се взема предвид всяка капиталова вноска от Фонда съгласно член 76, параграф 1, буква г), и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията в режим на преструктуриране или в мостовата институция, както и за да ѝ се позволи да продължи да изпълнява за срок от най-малко една година условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС.
Когато Съветът за преструктуриране възнамерява да използва инструмента за обособяване на активи по член 26, сумата, с която трябва да се намалят приемливите задължения, е съобразена в подходяща степен с консервативната оценка на капиталовите нужди на дружеството за управление на активи.
14. Изключванията по параграф 5 могат да се прилагат с цел дадено задължение да бъде напълно изключено от обезценяването или прилаганата към него степен на обезценяване да се ограничи.
15. Правомощията за обезценяване и преобразуване се упражняват в съответствие с изискванията за реда на вземанията, предвидени в член 17 от настоящия регламент.
16. Националният орган за преструктуриране незабавно изпраща на Съвета за преструктуриране плана за оздравяване на дейността, получен в съответствие с член 52, параграфи1, 2 и 3 от Директива 2014/59/ЕС от ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от нея.
В срок от две седмици от датата на изпращане на плана за оздравяване на дейността съответният национален орган за преструктуриране изпраща на Съвета за преструктуриране своята оценка на този план. В срок от един месец от датата на изпращане на плана за оздравяване на дейността Съветът за преструктуриране оценява вероятността при изпълнението му планът да доведе до възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на субект по член 2. Оценката се извършва съгласувано със съответния национален компетентен орган или, в зависимост от случая, с ЕЦБ.
Ако Съветът за преструктуриране е убеден във вероятността планът да постигне посочената цел, той в съответствие с член 52, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС позволява на националния орган за преструктуриране да го одобри. Ако Съветът за преструктуриране не е убеден във вероятността планът да постигне тази цел, той дава на националния орган за преструктуриране указания да уведоми ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от посочената директива, за тези възражения и да изиска изменение на плана, така че да бъдат отчетени възраженията, в съответствие с член 52, параграф 8 от посочената директива. И в двата случая това се извършва съгласувано с националния компетентен орган или, в зависимост от случая, с ЕЦБ.
В срок от две седмици от дата на получаване на такова уведомление ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, представят изменения план на националния орган за преструктуриране за одобрение. Националният орган за преструктуриране представя на Съвета за преструктуриране изменения план и своята оценка на този план. В едноседмичен срок Съветът за преструктуриране оценява изменения план и дава на националния орган за преструктуриране указания да уведоми ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, дали Съветът за преструктуриране счита, че възраженията, за които е изпратено уведомление, са отчетени в изменения план, или дали е необходимо допълнително изменение.
Съветът за преструктуриране съобщава на ЕБО плана за оздравяване на дейността на групата.
Член 28
Наблюдение от страна на Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране наблюдава отблизо изпълнението на схемата за преструктуриране от страна на националните органи за преструктуриране. За тази цел националните органи за преструктуриране:
а)
си сътрудничат със Съвета за преструктуриране при изпълнение на задачата му за наблюдение;
б)
предоставят на редовни, определени от Съвета за преструктуриране интервали точна, надеждна и пълна информация, поискана от него, за изпълнението на схемата за преструктуриране, прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, включително за:
i)
дейността и финансовото състояние на институцията в режим на преструктуриране, мостовата институция и дружеството за управление на активи;
ii)
третирането, което биха получили акционерите и кредиторите при ликвидирането на институцията чрез обичайното производство по несъстоятелност;
iii)
всяко текущо съдебно производство във връзка с реализирането на активите на институцията в режим на преструктуриране, с обжалване на решението за преструктуриране и на оценката на стойността или във връзка с искове за обезщетение, предявени от акционерите и кредиторите;
iv)
назначаването, отстраняването или замяната на оценители, администратори, счетоводители, юристи и други експерти, което би могло да е нужно с оглед оказване на съдействие на националния орган за преструктуриране, и за изпълнението на задълженията им;
v)
всеки друг въпрос от значение за изпълнението на схемата за преструктуриране, включително всяко възможно нарушение на защитните механизми, предвидени в Директива 2014/59/ЕС, който може да бъде посочен от Съвета за преструктуриране;
vi)
степента и начина на упражняване от националните органи за преструктуриране на правомощията, посочени в членове 63 - 72 от Директива 2014/59/ЕС;
vii)
икономическата жизнеспособност, осъществимостта и изпълнението на плана за оздравяване на дейността по член 27, параграф 16.
Националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране окончателен доклад за изпълнението на схемата за преструктуриране.
2. Въз основа на предоставената информация Съветът за преструктуриране може да даде на националните органи за преструктуриране указания във връзка с всеки аспект от изпълнението на схемата за преструктуриране, и по-специално във връзка с елементите по член 23 и упражняването на правомощията за преструктуриране.
3. Схемата за преструктуриране може да бъде изменена, когато това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането. Прилага се предвидената в член 18 процедура.
Член 29
Изпълнение на решения по настоящия регламент
1. Националните органи за преструктуриране предприемат необходимите действия за изпълнение на решенията, посочени в настоящия регламент, по-специално чрез упражняването на контрол над субектите и групите по член 7, параграф 2 и субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи, чрез вземането на необходимите мерки в съответствие с член 35 или 72 от Директива 2014/59/ЕС и чрез осигуряване на спазването на предвидените в посочената директива защитни механизми. Националните органи за преструктуриране изпълняват всички решения на Съвета за преструктуриране, чиито адресати са те.
За тази цел, при спазване на настоящия регламент, те упражняват правомощията си, предвидени в националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС, в съответствие с предвидените в националното право условия. Националните органи за преструктуриране обстойно информират Съвета за преструктуриране за упражняването на тези правомощия. Всяко тяхно действие е съобразено с решенията на Съвета за преструктуриране по настоящия регламент.
При изпълнението на тези решения националните органи за преструктуриране осигуряват спазването на приложимите защитни механизми, предвидени в Директива 2014/59/ЕС.
2. Когато национален орган за преструктуриране не е изпълнил или не се е съобразил с решение на Съвета за преструктуриране по настоящия регламент, или го е изпълнил по начин, който поражда заплаха за постигането на някоя от целите на преструктурирането по член 14 или за ефикасното прилагане на схемата за преструктуриране, Съветът за преструктуриране може да разпореди на институция в режим на преструктуриране:
а)
при действие съгласно член 18 - да прехвърли на друго лице определени свои права, активи или задължения на институция;
б)
при действие съгласно член 18 - да изиска преобразуването на всякакви дългови инструменти, които съдържат договорно условие за преобразуване при обстоятелствата по член 21;
в)
да предприеме всяко друго необходимо действие, за да се съобрази с въпросното решение.
Съветът за преструктуриране приема решение, посочено в буква в) от първа алинея, само ако мярката значително допринася за преодоляването на заплахата за постигането на съответната цел на преструктурирането или за ефективното изпълнение на схемата за преструктуриране.
Преди да реши да наложи която и да било мярка, Съветът за преструктуриране уведомява националните органи за преструктуриране и Комисията за мерките, които възнамерява да предприеме. Това уведомление включва подробности за предвидените мерки, основанията за предприемането им и подробности относно срока, в който се планира мерките да породят последици.
Уведомяването се извършва в срок, не по-кратък от 24 часа преди мерките да породят последици. При изключителни обстоятелства, при които не е възможно да се даде предизвестие от 24 часа, Съветът за преструктуриране може да даде предизвестието в срок, по-кратък от 24 часа преди момента, от който се планира мерките да породят последици.
3. Институцията в режим на преструктуриране се съобразява с решенията по параграф 2. Тези решения имат приоритет пред всяко предишно решение по същия въпрос, прието от националните органи за преструктуриране.
4. Когато предприемат действие по отношение на въпроси, които са предмет на решение по параграф 2, националните органи за преструктуриране се съобразяват с него.
5. Съветът за преструктуриране публикува на своята официална интернет страница копие от схемата за преструктуриране или съобщение, в което се обобщават последиците от действието по преструктуриране, и по-специално последиците за непрофесионалните клиенти. Националните органи за преструктуриране спазват приложимите процедурни задължения, предвидени в член 83 от Директива 2014/59/ЕС.
ГЛАВА 4
Сътрудничество
Член 30
Задължение за сътрудничество и обмен на информация в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всички предприети от него действия за подготовката за преструктуриране. По отношение на информацията, получена от Съвета за преструктуриране, за членовете на Съвета, Комисията, както и за членовете на персонала на Съвета и Комисията се прилагат изискванията за професионална тайна, предвидени в член 88.
2. При изпълнението на съответните задължения съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията, ЕЦБ и националните органи за преструктуриране и националните компетентни органи работят в тясно сътрудничество, по-специално при планирането на преструктурирането, ранната намеса и фазите на преструктурирането съгласно членове 8 - 29. Те си предоставят цялата информация, необходима за изпълнението на техните задачи.
3. ЕЦБ или националните компетентни органи предават на Съвета за преструктуриране и националните органи за преструктуриране одобрените споразумения за вътрешногрупова финансова подкрепа и измененията в тях.
4. За целите на настоящия регламент ЕЦБ може да покани председателя на Съвета за преструктуриране да участва в качеството на наблюдател в надзорния ѝ съвет, създаден в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Когато счете за целесъобразно, Съветът за преструктуриране може да определи друг представител да замени председателя във връзка с това.
5. За целите на настоящия регламент Съветът за преструктуриране определя представител, който участва в Комитета за преструктуриране на ЕБО, създаден в съответствие с член 127 от Директива 2014/59/ЕС.
6. Съветът за преструктуриране полага усилия да работи в тясно сътрудничество с всеки инструмент за публична финансова помощ, включително с Европейския инструмент за финансова стабилност (ЕИФС) и Европейския механизъм за стабилност (EМС), по специално при извънредните обстоятелства, посочени в член 27, параграф 9, и в случаите, когато такъв инструмент е предоставил или вероятно ще предостави пряка или косвена финансова помощ на субекти, установени в участваща държава членка.
7. Когато е необходимо, Съветът за преструктуриране сключва с ЕЦБ и с националните органи за преструктуриране и с националните компетентни органи меморандум за разбирателство, описващ общите условия за осъществяване на сътрудничеството съгласно параграфи 2 и 4 при изпълнението на съответните им задачи съгласно правото на Съюза. Меморандумът подлежи на редовен преглед и се публикува при спазване на изискванията за професионална тайна.
Член 31
Сътрудничество в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране изпълнява своите задачи, като работи в тясно сътрудничество с националните органи за преструктуриране. Съветът за преструктуриране, в сътрудничество с националните органи за преструктуриране, одобрява и оповестява публично рамка за организиране на практическите мерки за прилагане на настоящия член.
С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член Съветът за преструктуриране:
а)
издава насоки и общи указания до националните органи за преструктуриране, в съответствие с които националните органи за преструктуриране изпълняват задачите и приемат решенията за преструктуриране;
б)
може по всяко време да упражнява правомощията, посочени в членове 34 - 37;
в)
може да изисква информация, по конкретни въпроси или редовно, от националните органи за преструктуриране относно изпълнението на задачите, изпълнявани от тях съгласно член 7, параграф 3;
г)
получава от националните органи за преструктуриране проекти на решения, по които може да изрази становището си, и по-специално да посочи елементите от проектите на решения, които не са съобразени с настоящия регламент или с общите указания на Съвета за преструктуриране.
За целите на оценката на плановете за преструктуриране Съветът за преструктуриране може да поиска от националните органи за преструктуриране да представят на Съвета за преструктуриране цялата необходима информация, получена от тях в съответствие с член 11 и член 13, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, без да се засяга глава 5 от настоящия дял.
2. Член 13, параграфи 4 - 10 и членове 88 - 92 от Директива 2014/59/ЕС не се прилагат спрямо отношенията между националните органи за преструктуриране. Съвместното решение, както и всяко решение, взето при липса на съвместно решение в съответствие с член 45, параграфи 9 - 13 от Директива 2014/59/ЕС, не се прилага. Вместо това се прилагат съответните разпоредби от настоящия регламент.
Член 32
Консултация и сътрудничество с неучастващи държави членки и с трети държави
1. Когато дадена група се състои от субекти, установени в участващи държави членки, както и в неучастващи държави членки или трети държави, без да се засягат случаите, в които съгласно настоящия регламент се изисква одобрение на Съвета или на Комисията, Съветът за преструктуриране представлява националните органи за преструктуриране на участващите държави членки за целите на консултациите и сътрудничеството с неучастващи държави членки или с трети държави в съответствие с членове 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55, както и с членове 88 - 92 от Директива 2014/59/ЕС.
Когато групата включва субекти, установени в участващи държави членки, и дъщерни предприятия, установени в неучастващи държави членки, или значими клонове в такива държави членки, Съветът за преструктуриране съобщава всички съответни планове, решения или мерки, посочени в членове 8, 10, 11, 12 и 13, от значение за групата на компетентните органи и/или органите за преструктуриране на неучастващата държава членка, в зависимост от случая.
2. Съветът за преструктуриране, ЕЦБ и органите за преструктуриране, както и компетентните органи на неучастващите държави членки сключват меморандуми за разбирателство, които описват общите условия за осъществяване на сътрудничеството при изпълнението на задълженията им съгласно Директива 2014/59/ЕС.
Без да се засяга първа алинея, Съветът за преструктуриране сключва меморандум за разбирателство с органа за преструктурирането на всяка неучастваща държава членка, която е държава членка по произход на най малко една глобална системно значима институция, определена като такава съгласно член 131 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Всеки меморандум подлежи на редовен преглед и се публикува при спазване на изискванията за професионална тайна.
4. Съветът за преструктуриране сключва, от името на националните органи за преструктуриране на участващите държави членки, незадължителни споразумения за сътрудничество в съответствие с рамковите споразумения за сътрудничество на ЕБО, посочени в член 97, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране уведомява ЕБО за всяко такова споразумение за сътрудничество.
Член 33
Признаване и изпълнение на процедури за преструктуриране на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на процедури за преструктуриране на трета държава, освен ако няма влязло в сила международно споразумение със съответната трета държава съгласно член 93, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС и до влизането на такова споразумение в сила. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение със съответната трета държава съгласно член 93, параграф 1 от посочената директива, доколкото признаването и изпълнението на процедури за преструктуриране на третата държава не се урежда с това споразумение.
2. Съветът за преструктуриране извършва оценка и отправя препоръка към националните органи за преструктуриране относно признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране, ръководени от органите за преструктуриране на трета държава във връзка с институция на трета държава или предприятие майка на трета държава, която/което притежава:
а)
едно или повече дъщерни предприятия в Съюза, установени в една или повече участващи държави членки; или
б)
активи, права или задължения, намиращи се в една или повече участващи държави членки или уредени от правото на участващите държави членки.
Съветът за преструктуриране извършва своята оценка след консултация с националните органи за преструктуриране, а когато бъде създадена европейска колегия за преструктуриране съгласно член 89 от Директива 2014/59/ЕС - с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки.
В оценката се отчитат надлежно интересите на всяка отделна участваща държава членка, в която институция или предприятие майка от трета държава извършва дейност, и по-специално потенциалното въздействие на признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на трети държави върху други части на групата и финансовата стабилност в тези държави членки.
3. Съветът за преструктуриране препоръчва да се отказва признаване или изпълнение на процедурите за преструктуриране, посочени в параграф 1, ако прецени, че:
а)
процедурите за преструктуриране на третата държава биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност на участващата държава членка;
б)
кредиторите, включително по-специално вложителите, които се намират в участваща държава членка и на които се дължи плащане в държава членка, не биха получили същото третиране като кредиторите от третата държава и вложителите с подобни права в националните процедури за преструктуриране на третата държава;
в)
признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава би имало съществени фискални последствия за участващата държава членка; или
г)
последиците от това признаване или изпълнение биха противоречали на националното право на участващата държава членка.
4. Националните органи за преструктуриране изпълняват препоръката на Съвета за преструктуриране и изискват признаване или изпълнение на процедурите за преструктуриране на съответните им територии или в мотивирано становище до Съвета за преструктуриране разясняват причините, поради които не могат да изпълнят препоръката на Съвета за преструктуриране.
5. При упражняването на правомощия за преструктуриране във връзка със субекти от трети държави националните органи за преструктуриране упражняват, когато е приложимо, правомощията, предоставени им въз основа на разпоредбите, посочени в член 94, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС.
ГЛАВА 5
Правомощия за провеждане на разследвания
Член 34
Искания за информация
1. За целите на изпълнението на своите задачи съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране може, пряко или чрез националните органи за преструктуриране, след като ги информира и като използва пълноценно цялата информация, която е на разположение на ЕЦБ или на националните компетентни органи, да изиска от изброените по-долу юридически или физически лица да предоставят цялата информация, която е необходима за изпълнението на възложените му с настоящия регламент задачи:
а)
субектите по член 2;
б)
служители на субектите по член 2;
в)
трети лица, на които субектите по член 2 са възложили функции или дейности.
2. Субектите и лицата по параграф 1 предоставят поисканата съгласно посочения параграф информация. Изискванията за професионална тайна не освобождават тези субекти и лица от задължението да предоставят информация. Предоставянето на поисканата информация не се смята за нарушаване на изискванията за професионална тайна.
3. В случаите, когато Съветът за преструктуриране получава информацията пряко от тези субекти и лица, той предоставя достъп до тази информация на съответните национални органи за преструктуриране.
4. На Съвета за преструктуриране се дава възможност да получава, включително редовно, всякаква информация, необходима за упражняването на неговите функции по настоящия регламент, по-специално относно капитала, ликвидността, активите и задълженията на всяка институция, попадаща в обхвата на неговите правомощия за преструктуриране.
5. Съветът за преструктуриране, ЕЦБ, националните компетентни органи и националните органи за преструктуриране могат да изготвят меморандуми за разбирателство, съдържащи процедура относно обмена на информация. Обменът на информация между Съвета за преструктуриране, ЕЦБ, националните компетентни органи и националните органи за преструктуриране не се счита за нарушаване на изискванията за професионалната тайна.
6. Националните компетентни органи, когато е приложимо - ЕЦБ, и националните органи за преструктуриране си сътрудничат със Съвета за преструктуриране, за да проверят дали част или цялата поискана информация не е вече на разположение. Когато подобна информация е на разположение, националните компетентни органи, когато е приложимо - ЕЦБ, или националните органи за преструктуриране предоставят тази информация на Съвета за преструктуриране.
Член 35
Общи разследвания
1. За целите на изпълнението на своите задачи по настоящия регламент и при отчитане на всякакви други условия, предвидени в съответното право на Съюза, Съветът за преструктуриране може, чрез националните органи за преструктуриране или пряко, след като ги информира, да извършва всички необходими разследвания по отношение на всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, установено или намиращо се в участваща държава членка.
За тази цел Съветът за преструктуриране може:
а)
да изисква представянето на документи;
б)
да проверява счетоводните книги и записи на всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, и да взема копия или извлечения от такива книги и записи;
в)
да получава писмени или устни обяснения от всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, или от негови представители или служители;
г)
да отправи въпроси до всяко друго юридическо или физическо лице, което даде съгласие за това, с цел да събере информация, свързана с предмета на разследването.
2. По отношение на посочените в член 34, параграф 1 юридически или физически лица се провеждат разследвания, започнато въз основа на решение на Съвета за преструктуриране.
Когато дадено лице възпрепятства провеждането на разследване, националният орган за преструктуриране на участващата държава членка, на чиято територия се намират съответните помещения, оказва в съответствие с националното право необходимото съдействие, включително като улеснява достъпа на Съвета за преструктуриране до служебните помещения на юридическите или физическите лица, посочени в член 34, параграф 1, за да могат да се упражнят тези правомощия.
Член 36
Проверки на място
1. За целите на изпълнението на своите задачи съгласно настоящия регламент и при спазването на другите условия, предвидени в съответното право на Съюза, след предварително уведомяване на националните органи за преструктуриране и съответните национални компетентни органи и, когато е целесъобразно, като действа в сътрудничество с тях, Съветът за преструктуриране може в съответствие с член 37 да извърши всички необходими проверки на място в служебните помещения на юридическите или физически лица, посочени в член 34, параграф 1. Когато това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, Съветът за преструктуриране може да извършва проверки на място, без да уведомява предварително тези юридически лица.
2. Длъжностните лица на Съвета за преструктуриране и другите лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране да извършат проверка на място, могат да влизат в служебните помещения и площи на юридическите лица при наличие на решение за провеждане на разследване, прието от Съвета за преструктуриране съгласно член 35, параграф 2, като разполагат с всички правомощия, посочени в член 35, параграф 1.
3. По отношение на посочените в член 34, параграф 1 юридически лица се провеждат проверки на място въз основа на решение на Съвета за преструктуриране.
4. Служителите и други придружаващи лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране на държавите членки, на чиято територия трябва да се проведе проверката, оказват активно съдействие на длъжностните лица и другите лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране, като при това се осигурява надзор и координация от страна на Съвета за преструктуриране. За тази цел те разполагат с правомощията, посочени в параграф 2. В проверките на място имат право да участват и служители и други придружаващи лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране на съответните участващи държави членки.
5. Когато длъжностните лица и другите придружаващи лица, оправомощени или назначени от Съвета за преструктуриране, установят, че някое лице се противопоставя на проверка, разпоредена съгласно параграф 1, националните органи за преструктуриране на съответните участващи държави членки им оказват необходимото съдействие в съответствие с националното право. Доколкото това е необходимо за целите на проверката, това съдействие включва запечатването на всякакви служебни помещения и счетоводни книги или записи. Когато съответните национални органи за преструктуриране не разполагат с това правомощие, те упражняват правомощието си да поискат необходимото съдействие от други национални органи.
Член 37
Разрешение от съдебен орган
1. Ако в съответствие с националните правила за провеждането на проверка на място съгласно член 36, параграфи 1 и 2 или за оказването на съдействие съгласно член 36, параграф 5 е необходимо разрешение от съдебен орган, се подава искане за такова разрешение.
2. Когато е подадено искане за разрешение съгласно параграф 1 от настоящия член, националният съдебен орган прави проверка на автентичността на решението на Съвета за преструктуриране и на това дали предвидените принудителни мерки не са произволни или прекомерни предвид предмета на проверката. При проверката на пропорционалността на принудителните мерки националният съдебен орган може да поиска от Съвета за преструктуриране подробно обяснение, по-специално относно съображенията на Съвета за преструктуриране, на които се основава предположението за нарушение на решенията, посочени в член 29, както и относно тежестта на предполагаемото нарушение и естеството на участието на лицето, по отношение на което се вземат принудителните мерки. Националният съдебен орган обаче не оценява необходимостта от извършване на проверката, нито изисква да му бъде предоставена информацията, съдържаща се в преписката на Съвета за преструктуриране. Законосъобразността на решението на Съвета за преструктуриране подлежи на контрол единствено от Съда.
ГЛАВА 6
Санкции
Член 38
Глоби
1. Когато Съветът за преструктуриране установи, че субект по член 2 умишлено или поради небрежност е извършил едно от нарушенията, изброени в параграф 2, той взема решение за налагане на глоба по параграф 3.
Приема се, че субектът е извършил умишлено нарушение, ако има обективни елементи, от които личи, че той, висшето му ръководство или ръководният му орган са действали съзнателно с цел извършване на нарушението.
2. Глобите се налагат на субекти по член 2 за следните нарушения:
а)
когато не предоставят информацията, поискана в съответствие с член 34;
б)
когато не допускат провеждането на общо разследване в съответствие с член 35 или проверка на място съгласно член 36;
в)
когато не се съобразяват с решение на Съвета за преструктуриране, адресирано до тях в съответствие с член 29.
3. Основният размер на глобите, посочени в параграф 1 от настоящия член, представлява процент от общия годишен нетен оборот, включително брутните доходи от вземания по лихви и подобни приходи, приходи от акции и други ценни книжа с променлив или фиксиран доход, както и задължения по комисиони или такси в съответствие с член 316 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на предприятието за предходната стопанска година или в държавите членки, чиято парична единица не е еврото, съответната стойност в националната парична единица към 19 август 2014 г. и в следните граници:
а)
за нарушенията, посочени в параграф 2, букви а) и б), основният размер е най-малко 0,05 % и не може да надхвърля 0,15 %;
б)
за нарушенията, посочени в параграф 2, буква в), основният размер е най-малко 0,25 % и не може да надхвърля 0,5 %.
За да реши дали основният размер на глобите следва да бъде определен по-близо до долната или горната граница, или до средната стойност в диапазоните, посочени в първа алинея, Съветът за преструктуриране взема предвид годишния оборот за предходната стопанска година на съответния субект. За субекти, чиито годишен оборот е под 1 000 000 000 EUR, основният размер е близък до долната граница, за субекти, чиито годишен оборот е между 1 000 000 000 и 5 000 000 000EUR - до средата на диапазона, а за субекти с годишен оборот над 5 000 000 000 EUR - до горната граница.
4. При необходимост основният размер на глобите, посочен в параграф 3, се коригира чрез отчитане на утежняващите или смекчаващите обстоятелства, посочени в параграфи 5 и 6, в съответствие със съответните коефициенти, посочени в параграф 9.
Съответният смекчаващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един смекчаващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен смекчаващ коефициент, се изважда от основния размер.
Съответният утежняващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един утежняващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен утежняващ коефициент, се добавя към основния размер.
5. Следните утежняващи обстоятелства се прилагат по отношение на глобите, посочени в параграф 1:
а)
нарушението е извършено умишлено;
б)
нарушението е извършвано повече от веднъж;
в)
нарушението е извършвано в продължение на повече от три месеца;
г)
нарушението разкрива системни слабости в организацията на субекта, по-специално в неговите процедури, системи на управление или вътрешен контрол;
д)
след установяване на нарушението не са предприети коригиращи действия;
е)
висшето ръководство на субекта не е оказало съдействие на Съвета за преструктуриране при извършването на разследванията.
6. Следните смекчаващи обстоятелства се прилагат по отношение на глобите, посочени в параграф 1:
а)
нарушението е извършвано в продължение на по-малко от 10 работни дни;
б)
висшето ръководство на субекта може да докаже, че е предприело всички мерки, необходими за предотвратяване на нарушението;
в)
субектът е уведомил Съвета за преструктуриране за нарушението по бърз, ефективен и изчерпателен начин;
г)
субектът доброволно е предприел мерки, за да гарантира, че подобно нарушение не може да се извърши в бъдеще.
7. Независимо от параграфи 2 - 6, размерът на налаганите глоби не може да надхвърля 1 % от годишния оборот на посочения в параграф 1 субект за предходната стопанска година.
Чрез дерогация от първа алинея, когато субектът пряко или косвено е извлякъл финансова полза от това нарушение и когато реализираната печалба или избегнатите загуби вследствие на нарушението могат да бъдат установени, глобата се равнява най-малко на размера на финансовата полза.
Когато действие или бездействие на субект, посочен в параграф 1, съставлява повече от едно нарушение, посочено в параграф 2, се налага само по-голямата глоба, изчислена в съответствие с настоящия член и отнасяща се до едно от тези нарушения.
8. В случаите, които не се уреждат от параграф 2, Съветът за преструктуриране може да препоръча на националните органи за преструктуриране да предприемат действия, с които да гарантират налагането на подходящи санкции в съответствие с членове 110 - 114 от Директива 2014/59/ЕС и съответното национално законодателство.
9. При изчисляването на глобите Съветът за преструктуриране прилага следните коригиращи коефициенти, свързани с утежняващи обстоятелства:
а)
ако нарушението е извършвано повече от веднъж, за всяко следващо извършване се прилага допълнителен коефициент 1,1;
б)
ако нарушението е извършвано в продължение на повече от три месеца, се прилага коефициент 1,5;
в)
ако нарушението е разкрило системни слабости в организацията на субекта, по-специално в неговите процедури, системи на управление или вътрешен контрол, се прилага коефициент 2,2;
г)
ако нарушението е извършено умишлено, се прилага коефициент 2;
д)
ако след установяване на нарушението не са предприети коригиращи действия, се прилага коефициент 1,7;
е)
ако висшето ръководство на съответния субект не е оказало съдействие на Съвета за преструктуриране при извършването на разследванията, се прилага коефициент 1,5.
При изчисляването на глобите Съветът за преструктуриране прилага следните коригиращи коефициенти, свързани със смекчаващи обстоятелства:
а)
ако нарушението е било извършвано в продължение на по-малко от 10 работни дни, се прилага коефициент 0,9;
б)
ако висшето ръководство на субекта може да докаже, че е взело всички мерки, необходими за предотвратяване на нарушението, се прилага коефициент 0,7;
в)
ако субектът е уведомил Съвета за преструктуриране за нарушението по бърз, ефективен и изчерпателен начин, се прилага коефициент 0,4;
г)
ако субектът доброволно е предприел мерки, за да гарантира, че подобно нарушение не може да се извърши в бъдеще, се прилага коефициент 0,6.
Член 39
Периодични имуществени санкции
1. Съветът за преструктуриране с решение налага периодична имуществена санкция на субект по член 2 с цел да принуди:
а)
този субект да се съобрази с решение, прието съгласно член 34;
б)
лице по член 34, параграф 1 да предостави цялата информация, поискана с решение по същия член;
в)
лице по член 35, параграф 1 да допусне провеждането на разследване, и по-специално да събере пълна документация, данни, процедури или всякакви други поискани материали и да допълни и коригира друга информация, предоставена в хода на разследване, започнато с решение, взето съгласно този член;
г)
лице по член 36, параграф 1 да допусне извършването на проверка на място, разпоредена с решение, взето съгласно този член.
2. Периодичните имуществени санкции трябва да са ефективни и пропорционални. Периодични имуществени санкции се налагат за всеки ден до момента, в който субектът по член 2 или съответното лице започне да спазва съответните решения, посочени в параграф 1, букви а) - г) от настоящия член.
3. Независимо от параграф 2, размерът на периодичните имуществени санкции възлиза на 0,1 % от средния дневен оборот през предходната стопанска година. Периодичните имуществени санкции се изчисляват от датата, посочена в решението за налагане на периодични имуществени санкции.
4. Периодична имуществена санкция може да бъде наложена за не повече от шест месеца след съобщаването на решението на Съвета за преструктуриране.
Член 40
Изслушване на лицата, по отношение на които е започнато производство
1. Преди да вземе решение за налагане на глоба и/или периодична имуществена санкция съгласно член 38 или 39, Съветът за преструктуриране дава възможност на засегнатите от производството юридически или физически лица да бъдат изслушани във връзка с неговите констатации. Съветът за преструктуриране основава своите решения само на констатации, по които участващите в производството юридически или физически лица са имали възможност да изразят становище.
2. Правото на защита на юридическите или физически лица, по отношение на които е започнато производство, се зачита напълно в рамките на производството. На тях се предоставя право на достъп до преписката на Съвета за преструктуриране, като се зачита законният интерес на други лица за опазване на техните търговски тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация или до вътрешни подготвителни документи на Съвета за преструктуриране.
Член 41
Оповестяване, характер, принудително изпълнение и разпределение на глобите и периодичните имуществени санкции
1. Съветът за преструктуриране публикува решенията за налагане на санкции, посочени в член 38, параграф 1 и член 39, параграф 1, освен ако подобно оповестяване би могло да застраши преструктурирането на съответния субект. В публикуваната информация не се посочват лични или други идентификационни данни във всеки един от следните случаи:
а)
когато публикуваната информация съдържа лични данни и след задължителна предварителна оценка се установи, че подобно публикуване на лични данни е непропорционално;
б)
когато публикуването би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване;
в)
когато публикуването би причинило - доколкото това може да се установи - непропорционални вреди на съответните юридически или физически лица.
Друга възможност в такива случаи е публикуването на съответните данни да бъде отложено за определен разумен срок, ако е вероятно основанията за публикуване на информация без посочване на лични или други идентификационни данни да отпаднат в рамките на този срок.
Съветът за преструктуриране информира ЕБО за всички глоби и периодични имуществени санкции, наложени от него съгласно членове 38 и 39, и му предоставя информация за евентуалното им обжалване и резултатите от него.
2. Глобите и периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 38 и 39, са от административен характер.
3. Глобите и периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 38 и 39, могат да се изпълняват принудително.
Принудителното изпълнение се урежда от приложимите процедурни правила, които са в сила в участващата държава членка, на чиято територия се осъществява изпълнението. Изпълнителното основание се прилага към решението без други формалности освен проверка за автентичност на решението от страна на органа, който правителството на всяка участваща държава членка определя за тази цел и за който уведомява Съвета за преструктуриране и Съда.
След изпълнението на тези формалности по молба на всяка заинтересована страна последната може да пристъпи към принудително изпълнение съгласно националното право, като сезира непосредствено компетентния орган.
Принудителното изпълнение може да бъде спряно само с решение на Съда. Независимо от това подсъдни на съдилищата на съответната участваща държава членка са жалбите във връзка с нередности при принудителното изпълнение.
4. Сумите от глобите и периодичните имуществени санкции се внасят във Фонда.
ЧАСТ III
ИНСТИТУЦИОНАЛНА РАМКА
ДЯЛ I
СЪВЕТ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 42
Правен статус
1. Създава се Съвет за преструктуриране. Съветът за преструктуриране е агенция на Съюза със специална структура, съответстваща на неговите задачи. Той има правосубектност.
2. Във всяка от държавите членки Съветът за преструктуриране се ползва от възможно най-широката правоспособност, предоставена на юридическите лица съгласно националното право. Той може, по-специално, да придобива или да се разпорежда с движима и недвижима собственост и да е страна по съдебни производства.
3. Съветът за преструктуриране се представлява от своя председател.
Член 43
Състав
1. Съветът за преструктуриране включва:
а)
председател, назначен в съответствие с член 56;
б)
четирима други щатни членове, назначени съгласно член 56;
в)
член, който се определя от всяка участваща държава членка, представляващ нейните национални органи за преструктуриране.
2. Всеки член, включително председателят, има един глас.
3. Комисията и ЕЦБ посочват по един представител, който има право да участва в заседанията на изпълнителните и пленарните сесии в качеството си на постоянен наблюдател.
Представителите на Комисията и ЕЦБ имат право да участват в разискванията и имат достъп до всички документи.
4. В случай че в участваща държава членка има повече от един национален орган за преструктуриране, се допуска втори неин представител да участва като наблюдател без право на глас.
5. Административната и управленска структура на Съвета за преструктуриране включва:
а)
пленарна сесия на Съвета за преструктуриране, на която се изпълняват задачите, посочени в член 50;
б)
изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, на която се изпълняват задачите, посочени в член 54;
в)
председател, който изпълнява задачите, посочени в член 56;
г)
секретариат, който осигурява необходимата административна и техническа помощ за изпълнението на задачите, възложени на Съвета за преструктуриране.
Член 44
Спазване на правото на Съюза
Съветът за преструктуриране действа в съответствие с правото на Съюза, по-специално с решенията на Съвета и на Комисията съгласно настоящия регламент.
Член 45
Отговорност
1. Съветът за преструктуриране се отчита пред Европейския парламент, Съвета и Комисията във връзка с прилагането на настоящия регламент, в съответствие с параграфи 2 - 8.
2. Съветът за преструктуриране представя годишен доклад относно изпълнението на възложените му с настоящия регламент задачи на Европейския парламент, националните парламенти на участващите държави членки съгласно член 46, Съвета, Комисията и Европейската сметна палата. Този доклад се публикува на интернет страницата на Съвета за преструктуриране при спазване на изискванията за професионална тайна.
3. Председателят представя този доклад публично пред Европейския парламент и Съвета.
4. По искане на Европейския парламент председателят участва в изслушване пред компетентната комисия на Европейския парламент относно изпълнението от Съвета за преструктуриране на задачите, свързани с преструктурирането. Такова изслушване се провежда най-малко веднъж годишно.
5. Председателят може да бъде изслушван от Съвета, по искане от страна на Съвета, относно изпълнението от страна на Съвета за преструктуриране на задачите, свързани с преструктурирането.
6. Съветът за преструктуриране отговаря устно или писмено на въпроси, отправени към него от Европейския парламент или от Съвета, в съответствие с неговите собствени процедури, като срокът за това в никакъв случай не надвишава пет седмици от получаването на въпроса.
7. При поискване председателят провежда поверителни устни обсъждания при закрити врата с председателя и заместник-председателите на компетентната комисия на Европейския парламент, когато подобни обсъждания се изискват с оглед на упражняването на правомощията на Европейския парламент съгласно ДФЕС. Европейският парламент и Съветът за преструктуриране сключват споразумение относно подробните условия за организиране на подобни обсъждания с оглед осигуряване на пълна поверителност в съответствие с изискванията за професионална тайна, наложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент, както и в случаите, когато Съветът за преструктуриране действа в ролята на национален орган за преструктуриране съгласно съответното право на Съюза.
8. По време на разследвания, провеждани от Европейския парламент, Съветът за преструктуриране си сътрудничи с Европейския парламент при спазване на ДФЕС и регламентите, посочени в член 226 от него. В срок от шест месеца след назначаването на председателя Съветът за преструктуриране и Европейският парламент сключват подходящи договорености за практическите условия на упражняване на демократичен контрол и наблюдение върху изпълнението на задачите, които са възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент. При зачитане на правомощията на Европейския парламент съгласно член 226 ДФЕС, тези договорености уреждат, наред с другото, достъпа до информация, включително правилата за обработване и защита на класифицирана или друг вид поверителна информация, сътрудничество при изслушванията, посочени в член 45, параграф 4 от настоящия регламент, поверителни устни обсъждания, доклади, отговори на въпроси, разследвания и информация за процедурата за избор на председателя, заместник-председателя и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б) от настоящия регламент.
Член 46
Национални парламенти
1. Поради специфичните задачи, възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент, националните парламенти на участващите държави членки в съответствие със своите собствени процедури могат да поискат от него да отговори, като Съветът за преструктуриране е длъжен да отговори писмено на всякакви бележки или въпроси, които те са му представили във връзка с неговите функции съгласно настоящия регламент.
2. Когато представя доклада, предвиден в член 45, параграф 2, Съветът за преструктуриране едновременно го предава пряко и на националните парламенти на участващите държави членки. Националните парламенти могат да изпращат на Съвета за преструктуриране мотивирани бележки по този доклад. Съветът за преструктуриране отговаря устно или писмено на всички бележки или въпроси, отправени към него от националните парламенти на участващите държави членки, в съответствие със своите собствени процедури.
3. Националният парламент на участваща държава членка може да покани председателя да участва в размяна на мнения във връзка с преструктурирането на субекти по член 2 в съответната държава членка заедно с представител на националния орган за преструктуриране. Председателят е длъжен да приеме такава покана.
4. Настоящият регламент не засяга отчетността на националните органи за преструктуриране пред националните парламенти съгласно националното право за изпълнението на задачи, които не са възложени на Съвета за преструктуриране, на Съвета или на Комисията с настоящия регламент, и за изпълнението на дейностите, извършвани от тях съгласно член 7, параграф 3.
Член 47
Независимост
1. При изпълнението на възложените им с настоящия регламент задачи Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране действат независимо и в обществен интерес.
2. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), изпълняват своите задачи в съответствие с решенията на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията. Те действат независимо и обективно в интерес на Съюза като цяло, като нямат право да искат, нито да приемат указания от институциите или органите на Съюза, от правителства на държави членки или от други публични органи или частни организации.
В разискванията и процесите на вземане на решения в рамките на Съвета за преструктуриране те изразяват своите собствени мнения и гласуват независимо.
3. Нито държавите членки, нито институциите или органите на Съюза, нито който и да е друг публичен орган или частна организация не може да се опитва да въздейства върху председателя, заместник-председателя или членовете на Съвета за преструктуриране.
4. В съответствие с Правилника за длъжностните лица, установен с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (19) (наричан по-долу „Правилникът за длъжностните лица“) и посочен в член 87, параграф 6 от настоящия регламент, след като освободят постовете си, председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, продължават да бъдат обвързани от задължението за лоялност и дискретност по отношение на приемането на определени функции или придобивки.
Член 48
Седалище
Съветът за преструктуриране е със седалище в Брюксел, Белгия.
ДЯЛ II
ПЛЕНАРНИ СЕСИИ НА СЪВЕТА ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 49
Участие на пленарни сесии
Всички членове на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, участват на пленарните му сесии.
Член 50
Задачи
1. На своите пленарни сесии Съветът за преструктуриране:
а)
приема до 30 ноември на всяка година годишната си работна програма за следващата година въз основа на проект, представен от председателя, и я предава за информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕЦБ;
б)
приема и наблюдава изпълнението на годишния си бюджет в съответствие с член 61, параграф 2, одобрява окончателните отчети на Съвета за преструктуриране и освобождава председателя от отговорност съгласно член 63, параграфи 4 и 8;
в)
при спазване на процедурата, посочена в параграф 2, взема решение относно използването на Фонда, ако подкрепата на Фонда за конкретното действие по преструктуриране е заявено да бъде над прага от 5 000 000 000 EUR, за което корекционният коефициент на ликвидната подкрепа е 0,5;
г)
когато нетното акумулирано използване на Фонда през последните 12 последователни месеца достигне прага от 5 000 000 000 EUR, оценява прилагането на инструментите за преструктуриране, по-специално използването на Фонда, и осигурява насоки, които се съобразяват в последващите решения, свързани с преструктурирането, взети на изпълнителна сесия, по-специално, ако е целесъобразно, като прави разграничение между ликвидната подкрепа и други форми на подкрепа;
д)
взема решения относно необходимостта от набиране на извънредни последващи вноски в съответствие с член 71, относно заемането на средства между механизми за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 72, относно алтернативните средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74 и относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, което включва подкрепа за Фонда над прага по буква в) от настоящия параграф;
е)
взема решения относно инвестициите в съответствие с член 75;
ж)
приема годишния отчет за дейността си по член 45, в който се съдържат подробни обяснения във връзка с изпълнението на бюджета;
з)
приема финансовите си правила съгласно член 64;
и)
приема стратегия за борба с измамите, пропорционална на рисковете от измами, като се отчитат разходите и ползите от мерките, които ще бъдат взети;
й)
приема правила за предотвратяване и управление на конфликти на интереси по отношение на своите членове;
к)
приема своя процедурен правилник и този на Съвета за преструктуриране, действащ на изпълнителна сесия;
л)
в съответствие с параграф 3 от настоящия член упражнява по отношение на своя персонал правомощията, предоставени на органа по назначаването от Правилника за длъжностните лица, както и от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, предвидени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (наричани по-долу „Условията на работа“) на органа, оправомощен да сключва договори за наемане на служители (наричани по-долу „правомощията на органа по назначаването“);
м)
приема необходимите правила за прилагането на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа в съответствие с член 110 от Правилника за длъжностните лица;
н)
при спазване на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа назначава счетоводител, който е функционално независим при изпълнението на своите задължения;
о)
осигурява подходящи последващи действия във връзка с констатациите и препоръките, произтичащи от вътрешни или външни одитни доклади и оценки, както и от разследвания на Европейската служба за борба с измамите (OLAF);
п)
взема всички решения относно създаването на вътрешните си структури и когато е необходимо, относно тяхното изменение;
р)
одобрява рамката, посочена в член 31, параграф 1, за организиране на практическите мерки за сътрудничеството с националните органи за преструктуриране.
2. При вземането на решения на своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране действа в съответствие с целите, определени в членове 6 и 14.
За целите на параграф 1, буква в) схемата за преструктуриране, подготвена на изпълнителна сесия, се счита за приета, освен ако в рамките на три часа след предаването на проекта от изпълнителната сесия на пленарната сесия не бъде свикано заседание на пленарна сесия от най-малко един член на пленарната сесия. В такъв случай решение относно схемата за преструктуриране следва да бъде взето на пленарна сесия.
3. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране приема в съответствие с член 110 от Правилника за длъжностните лица решение, основаващо се на член 2, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица и на член 6 от Условията за работа, с което на председателя се делегират съответните правомощия на органа по назначаването и се установяват условията, при които действието на делегирането на правомощия може да бъде спряно. Председателят има право да делегира вторично тези правомощия.
В изключителни обстоятелства Съветът за преструктуриране на своя пленарна сесия може с решение временно да спре действието на делегирането на правомощията на органа по назначаването, както и на всякакви правомощия, които са били вторично делегирани от него, и да ги упражнява сам или да ги делегира на някой от своите членове или на член на персонала, различен от председателя.
Член 51
Заседания на пленарна сесия на Съвета за преструктуриране
1. Председателят свиква и председателства заседания на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране съгласно член 56, параграф 2, буква а).
2. Съветът за преструктуриране провежда годишно най-малко две редовни заседания в пленарна сесия. Освен това той заседава по инициатива на председателя или по искане на най-малко една трета от членовете му. Представителят на Комисията може да поиска от председателя да свика заседание на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране. Ако не свика своевременно заседание, председателят посочва причините за това в писмена форма.
3. Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране може да покани други наблюдатели, освен посочените в член 43, параграф 3, които да участват в заседанията на неговата пленарна сесия на ad hoc основа, включително представител на ЕБО.
4. Съветът за преструктуриране осигурява секретариата на своята пленарна сесия.
Член 52
Общи разпоредби относно процеса на вземане на решение
1. На своята пленарна сесия Съветът за преструктуриране взема решения с обикновено мнозинство от членовете си, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
2. Чрез дерогация от параграф 1 решенията, посочени в член 50, параграф 1, букви в) и г), както и тези относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, ограничени до използването на финансовите средства, налични във Фонда, се вземат с обикновено мнозинство от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 30 % от вноските. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
3. Чрез дерогация от параграф 1 от настоящия член, решенията, посочени в член 50, параграф 1, които водят до набирането на последващи вноски в съответствие с член 71, относно заемането на средства между механизмите за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 72, относно алтернативните средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74, както и относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, които надхвърлят използването на финансовите средства, налични във Фонда, се вземат с мнозинство от две трети от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 50 % от вноските по време на осемгодишния преходен период преди началото на пълно взаимно използване на Фонда, и с мнозинство от две трети от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 30 % от вноските, след това. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
4. Съветът за преструктуриране приема и оповестява публично своя процедурен правилник. В процедурния правилник се определят подробно условията и редът за гласуване, по-специално условията, при които един от членовете може да действа от името на друг член, включително, когато е целесъобразно, правила относно кворума.
ДЯЛ III
ИЗПЪЛНИТЕЛНА СЕСИЯ НА СЪВЕТА ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 53
Участие на изпълнителните сесии
1. Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия се състои от председателя и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б). Съветът за преструктуриране заседава на своя изпълнителна сесия толкова често, колкото е необходимо.
Заседанията на изпълнителната сесия на Съвета за преструктуриране се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на който и да е от членовете и се председателстват от председателя.
Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, може да покани наблюдатели в допълнение към посочените в член 43, параграф 3, включително представител на ЕБО, и да кани за участие в заседанията си национални органи за преструктуриране от неучастващи държави членки, когато обсъжда група с дъщерни предприятия или значими клонове в тези неучастващи държави членки. Участието е на ad hoc основа.
2. В съответствие с параграфи 3 и 4 членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, буква в), участват на изпълнителните му сесии.
3. При разискванията относно субект по член 2 или група от субекти, установени само в една участваща държава членка, членът, определен от тази държава членка, също участва в разискванията и в процеса на вземане на решения, като се прилагат правилата, предвидени в член 55, параграф 1.
4. При разискванията относно трансгранична група членът, определен от държавата членка, в която се намира органът за преструктуриране на ниво група, както и членовете, определени от държавите членки, в които е установено дъщерно предприятие или субект, който попада в обхвата на консолидирания надзор, също участват в процеса на вземане на решения, като се прилагат правилата, предвидени в член 55, параграф 2.
5. Членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, букви а) и б), гарантират, че решенията и действията по преструктуриране, по-специално по отношение на използването на Фонда, взети от различните състави на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране са съгласувани, подходящи и пропорционални.
Член 54
Задачи
1. На своя изпълнителна сесия Съветът за преструктуриране:
а)
подготвя всички решения, които да бъдат приети от Съвета за преструктуриране на неговата пленарна сесия;
б)
взема всички решения за прилагането на настоящия регламент, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
2. При изпълнение на задълженията си съгласно параграф 1 от настоящия член Съветът за преструктуриране:
а)
подготвя, оценява и одобрява в съответствие с членове 8, 10 и 11 планове за преструктуриране на субектите и групите по член 7, параграф 2 и на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
б)
налага в съответствие с член 11 облекчени задължения за някои субекти и групи по член 7, параграф 2 и субекти и групи по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
в)
определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, които трябва да изпълняват по всяко време в съответствие с член 12 субектите и групите по член 7, параграф 2 и субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
г)
представя възможно най-рано на Комисията схема за преструктуриране в съответствие с член 18, заедно с цялата необходима информация, която да ѝ позволи своевременно да оцени и да вземе решение или, когато е приложимо, да представи предложение за решение на Съвета съгласно член 18, параграф 7;
д)
взема решения по отношение на част II от бюджета на Съвета за преструктуриране относно Фонда в съответствие с член 60.
3. Когато това се налага поради неотложни обстоятелства Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия може да приема някои временни решения от името на Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, по-специално по въпроси, свързани с административното управление, включително и по бюджетни въпроси.
4. Съветът за преструктуриране, действащ на своя изпълнителна сесия, информира Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, за решенията, които взема относно преструктурирането.
Член 55
Вземане на решения
1. При разискванията относно отделен субект или група, установена само в една участваща държава членка, ако всички членове, посочени в член 53, параграфи 1 и 3, не могат да постигнат съгласие чрез консенсус в рамките на срока, определен от председателя, председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), вземат решение с обикновено мнозинство.
2. При разискванията относно трансгранична група, ако всички членове, посочени в член 53, параграфи 1 и 4, не могат да постигнат съгласие с консенсус в рамките на срока, определен от председателя, председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), вземат решение с обикновено мнозинство.
3. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
ДЯЛ IV
ПРЕДСЕДАТЕЛ
Член 56
Назначаване и задачи
1. Съветът за преструктуриране се председателства от председател, назначен на щатна длъжност.
2. Председателят отговаря за:
а)
подготовката на работата на изпълнителните и на пленарните сесии на Съвета за преструктуриране и свикването и председателстването на неговите заседания;
б)
всякакви въпроси, свързани с персонала;
в)
въпроси, свързани с ежедневното управление;
г)
изготвянето на проектобюджет на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 61, параграф 1 и изпълнението на бюджета на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 63.
д)
управлението на Съвета за преструктуриране;
е)
изпълнението на годишната работна програма на Съвета за преструктуриране;
ж)
ежегодното подготвяне на проект на годишния доклад, посочен в член 45, който съдържа раздел относно действията на Съвета за преструктуриране във връзка с преструктурирането и раздел относно финансовите и административните въпроси.
При изпълнението на задачите, посочени в настоящия член, председателят се подпомага от специализиран персонал.
3. Председателят се подпомага от заместник-председател.
Заместник-председателят изпълнява функциите на председателя в негово отсъствие или когато председателят е обективно възпрепятстван, в съответствие с настоящия регламент.
4. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), се назначават въз основа на качествата, уменията и познанията им в банковата и финансовата област и въз основа на опита, свързан с финансовия надзор, регулирането и преструктурирането на банките. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), се избират въз основа на открита процедура за подбор, която се провежда при зачитане на принципите за баланс между двата пола, опит и квалификации. Европейският парламент и Съветът биват надлежно и своевременно информирани на всеки етап от тази процедура.
5. Мандатът на председателя, на заместник-председателя и на членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), е пет години. При спазване на параграф 7 от настоящия член, този срок не може да бъде подновяван.
Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), не заемат постове на национално равнище, на равнището на Съюза или на международно равнище.
6. След изслушване на Съвета за преструктуриране на негова пленарна сесия Комисията предоставя на Европейския парламент списък с подбрани кандидати за длъжностите на председател, заместник-председател и членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б), и информира Съвета относно списъка с подбраните кандидати.
Чрез дерогация от първа алинея, за да назначи първите членове на Съвета за преструктуриране след влизането в сила на настоящия регламент, Комисията предоставя списъка с подбрани кандидати, без да изслушва Съвета за преструктуриране.
Комисията представя предложение за назначаването на председателя, заместник-председателя и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), на Европейския парламент за одобрение. След като бъде одобрено предложението, Съветът приема решение за изпълнение, с което назначава председателя, заместник-председателя и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б). Съветът действа с квалифицирано мнозинство.
7. Чрез дерогация от параграф 5 срокът на мандата на първия председател, назначен след влизането в сила на настоящия регламент, е три години. Този срок може да бъде подновен еднократно за срок от пет години. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), продължават да заемат длъжността си до назначаването на приемници.
8. Председател, чийто мандат е бил удължен, не участва в друга процедура за подбор на кандидати за същия пост в края на общия срок.
9. Ако председателят, заместник-председателят или член, посочен в член 43, параграф 1, буква б), вече не отговаря на условията, необходими за изпълнението на своите задължения, или е виновен в извършването на грубо нарушение, Съветът може след предложение на Комисията, одобрено от Европейския парламент, да приеме решение за изпълнение с цел отстраняването му от длъжност. Съветът действа с квалифицирано мнозинство.
За тази цел Европейският парламент или Съветът могат да информират Комисията, когато считат, че са изпълнени условията за отстраняване от длъжност на председателя, заместник-председателя или членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), като Комисията трябва да отговори.
ДЯЛ V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 57
Ресурси
1. Съветът за преструктуриране отговаря за заделянето на необходимите финансови и човешки ресурси с оглед на изпълнението на задачите, които са му възложени с настоящия регламент.
2. Финансирането на бюджета на Съвета за преструктуриране или на неговите дейности за преструктуриране съгласно настоящия регламент в никакъв случай не може да води до бюджетно задължение за държавите членки.
Член 58
Бюджет
1. Съветът за преструктуриране има автономен бюджет, който не е част от бюджета на Съюза. Разчетите за всички приходи и разходи на Съвета за преструктуриране се подготвят за всяка финансова година, съвпадаща с календарната година, и се указват в бюджета на Съвета за преструктуриране.
2. Бюджетът на Съвета за преструктуриране трябва да е балансиран по отношение на приходите и разходите.
3. Бюджетът се състои от две части: част I относно административното обслужване на Съвета за преструктуриране и част II относно Фонда.
Член 59
Част I на бюджета относно административното обслужване на Съвета за преструктуриране
1. Приходите на част I на бюджета се състоят от годишните вноски, необходими за покриване на годишните разчети за административни разходи.
2. Разходите на част I от бюджета включват най-малкото разходите за персонал, възнаграждения, административните разходи, инфраструктурните и оперативните разходи и разходите за професионално обучение.
3. Настоящият член не засяга правомощието на националните органи за преструктуриране да събират такси в съответствие с националното право във връзка със своите административни разходи от видовете, посочени в параграфи 1 и 2, включително разходи за осъществяване на сътрудничество и за оказване на съдействие на Съвета за преструктуриране.
Член 60
Част II от бюджета относно Фонда
1. Приходите на част II от бюджета се състоят по-специално от:
а)
вноски, плащани от институции, установени в участващите държави членки в съответствие с член 67, параграф 4 и членове 69, 70 и 71;
б)
заеми, получени от други механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки в съответствие с член 72, параграф 1;
в)
заеми, получени от финансови институции или други трети лица съгласно членове 73 и 74;
г)
приходи от инвестициите на суми, държани във Фонда, в съответствие с член 75;
д)
всякаква част от разходите, направени за целите, посочени в член 76, които са възстановени при процедурите за преструктуриране.
2. Разходите на част II от бюджета се състоят от:
а)
разходи за целите, посочени в член 76;
б)
инвестиции в съответствие с член 75;
в)
лихви, платени по заеми от други механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки в съответствие с член 72, параграф 1;
г)
лихви по заеми, получени от финансови институции или други трети лица в съответствие с членове 73 и 74.
Член 61
Съставяне и изпълнение на бюджета
1. До 15 февруари всяка година председателят изготвя проектобюджет на Съвета за преструктуриране, включително предварителен разчет на приходите и разходите на Съвета за преструктуриране за следващата година заедно с щатното разписание и го предава на Съвета за преструктуриране за приемане.
2. До 31 март всяка година Съветът за преструктуриране, на своя пленарна сесия, когато е необходимо, коригира проекта, представен от председателя, и приема окончателния бюджет на Съвета за преструктуриране заедно с щатното разписание.
Член 62
Вътрешен одит и контрол
1. В рамките на Съвета за преструктуриране се създава звено за вътрешен одит, което действа в съответствие с приложимите международни стандарти. Вътрешният одитор, назначен от Съвета за преструктуриране, отговаря пред него за проверката на правилното функциониране на системите за изпълнение на бюджета и на бюджетните процедури.
2. Вътрешният одитор консултира Съвета за преструктуриране във връзка с това как да се справя с рисковете, като изготвя независими становища относно качеството на системите за управление и контрол и като отправя препоръки за подобряване на условията за извършване на операциите и за насърчаване на доброто финансово управление.
3. Съветът за преструктуриране носи отговорността за въвеждането на вътрешни системи за контрол и процедури, които са подходящи за изпълнението на задачите на вътрешния одитор.
Член 63
Изпълнение на бюджета, представяне на отчетите и освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета
1. Председателят действа като разпоредител с бюджетни кредити и изпълнява бюджета на Съвета за преструктуриране.
2. До 1 март на всяка следваща финансова година счетоводителят на Съвета за преструктуриране изпраща предварителните отчети, придружени от доклада за бюджетното и финансово управление за изминалата финансова година, на Сметната палата за бележки.
До 31 март на следващата финансова година счетоводителят на Съвета за преструктуриране представя доклада за бюджетното и финансово управление на членовете на Съвета за преструктуриране, както и на Европейския парламент, Съвета и Комисията.
3. До 31 март на всяка година председателят предава на Европейския парламент, Съвета и Комисията предварителния отчет на Съвета за преструктуриране за предходната финансова година.
4. Когато получи бележките на Сметната палата относно предварителния отчет на Съвета за преструктуриране, председателят, като действа на своя собствена отговорност, изготвя окончателния отчет на Съвета за преструктуриране и го изпраща за одобрение на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране.
5. До 1 юли на всяка година председателят, след одобрение от Съвета за преструктуриране, изпраща окончателния отчет за предходната финансова година на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата.
6. Когато бъдат получени бележки на Сметната палата, председателят изпраща на Сметната палата отговор на нейните бележки до 30 септември.
7. До 15 ноември на всяка година окончателният отчет за предходната година се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
8. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране освобождава от отговорност председателя по отношение на изпълнението на бюджета.
9. Председателят представя на Европейския парламент или на Съвета при поискване от тяхна страна всякаква информация, посочена в отчетите на Съвета за преструктуриране, при спазване на изискванията за професионална тайна, предвидени в настоящия регламент.
Член 64
Финансови правила
Съветът за преструктуриране, след консултация с Комисията и Сметната палата, приема вътрешни финансови разпоредби, установяващи по-специално подробната процедура относно изготвянето и изпълнението на неговия бюджет в съответствие с членове 61 и 63.
Доколкото това е съвместимо с особеностите на Съвета за преструктуриране, финансовите разпоредби се основават на рамковия финансов регламент за органите, създадени съгласно ДФЕС, в съответствие с член 208 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (20).
Член 65
Вноски за административните разходи на Съвета за преструктуриране
1. Субектите по член 2 правят вноски в част I от бюджета на Съвета за преструктуриране в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове относно вноските, приети в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
2. Размерът на вноските се определя на ниво, което гарантира, че свързаните с тях приходи са принципно достатъчни, за да може всяка година част I от бюджета на Съвета за преструктуриране да бъде балансирана.
3. Съветът за преструктуриране определя и набира в съответствие с делегираните актове, посочени в параграф 5 от настоящия член, вноските, дължими от всеки от субектите по член 2, с решение, адресирано до съответния субект. Съветът за преструктуриране прилага процедурни, отчетни и други правила, за да се гарантира, че вноските се изплащат изцяло и своевременно.
4. Сумите, получени в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, се използват единствено за целите на настоящия регламент.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове относно вноските в съответствие с член 93, за да:
а)
определи вида на вноските и областите, за които те са дължими, начина, по който се изчислява размерът на вноските, и начина, по който те се изплащат;
б)
уточни правилата за регистрация, отчитане, докладване и други правила, посочени в параграф 3, необходими, за да се гарантира, че вноските се изплащат изцяло и своевременно;
в)
определи годишните вноски, необходими за покриването на административните разходи на Съвета за преструктуриране, докато той стане напълно оперативен.
Член 66
Мерки за борба с измамите
1. За целите на борбата с измамите, корупцията и други незаконни дейности съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21) в рамките на шест месеца от деня, в който Съветът за преструктуриране стане напълно оперативен, той се присъединява към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. относно вътрешните разследвания, провеждани от OLAF, и незабавно приема подходящи разпоредби, приложими по отношение на всички членове на своя персонал, като използва образеца, съдържащ се в приложението към посоченото междуинституционално споразумение.
2. Сметната палата разполага с правомощия за извършване на одити на документи и на място на бенефициерите, изпълнителите и подизпълнителите, които са получили средства от Съвета за преструктуриране.
3. OLAF може да извършва разследвания, включително проверки на място и инспекции, за да установи дали е извършена измама, корупционно действие или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, във връзка с изпълнението на договор, финансиран от Съвета за преструктуриране, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (22) и Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013.
ГЛАВА 2
Единен фонд за преструктуриране
Раздел 1
Създаване на Фонда
Член 67
Общи разпоредби
1. Създава се Единен фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“). Той се попълва в съответствие с правилата за прехвърляне на средствата, набрани на национално равнище, към Фонда, както е предвидено в Споразумението.
2. Съветът за преструктуриране използва Фонда само с цел да осигури ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, посочени в част II, дял I, и в съответствие с целите и принципите на преструктурирането, посочени в членове 14 и 15. При никакви обстоятелства не се допуска бюджетът на Съюза или националните бюджети да поемат разходи или загуби на Фонда.
3. Съветът за преструктуриране е собственик на Фонда.
4. Националните органи за преструктуриране набират вноските по членове 69, 70 и 71 от субектите по член 2 и ги прехвърлят на Фонда в съответствие със Споразумението.
Член 68
Изискване за създаване на механизми за финансиране на преструктурирането
Участващите държави членки създават механизми за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС и с настоящия регламент.
Член 69
Целево равнище
1. След изтичането на първоначален осемгодишен срок, считано от 1 януари 2016 г. или, в противен случай - от датата, на която започва да се прилага настоящият параграф съгласно член 99, параграф 6, наличните финансови средства на Фонда трябва да достигнат най-малко 1 % от размера на гарантираните депозити на всички лицензирани във всички участващи държави членки кредитни институции.
2. През първоначалния срок, посочен в параграф 1, вноските във Фонда, изчислени съгласно член 70 и набрани в съответствие с член 67, параграф 4, се разпределят възможно най-равномерно във времето, докато се достигне целевото равнище, но като се отчита надлежно фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да окажат върху финансовото състояние на институциите, извършващи вноски.
3. Съветът за преструктуриране удължава първоначалния срок, посочен в параграф 1, с най-много четири години, ако Фондът е извършил плащания, с общ размер от над 0,5 % от общия размер на гарантираните депозити, посочен в параграф 1, и когато са изпълнени критериите по делегирания акт по параграф 5, буква б).
4. Ако след първоначалния срок, посочен в параграф 1, наличните финансови средства намалеят под целевото равнище по същия параграф, редовните вноски, изчислени в съответствие с член 70, продължават да се набират до достигане на целевото равнище. След като целевото равнище е било достигнато за първи път и наличните финансови средства впоследствие са намалели до по-малко от две трети от целевото равнище, тези вноски се определят на равнище, което позволява целевото равнище да се достигне в срок от шест години.
При определянето на годишните вноски в контекста на настоящия параграф редовната вноска трябва да е надлежно съобразена с фазата на икономическия цикъл и въздействието, което могат да окажат процикличните вноски.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93, за да определи следното:
а)
критериите за разпределяне във времето на вноските към Фонда, изчислени съгласно параграф 2;
б)
критериите за определяне на броя на годините, с които в съответствие с параграф 3 може да бъде удължен първоначалният срок по параграф 1;
в)
критериите за определяне на годишните вноски, предвидени в параграф 4.
Член 70
Предварителни вноски
1. Индивидуалната вноска на всяка институция се набира най-малко веднъж годишно и се изчислява пропорционално на сумата на задълженията ѝ (с изключение на собствения капитал) минус гарантираните депозити, по отношение на съвкупните задължения (с изключение на собствения капитал) минус съвкупните гарантирани депозити, на всички лицензирани институции на териториите на всички участващи държави членки.
2. Съветът за преструктуриране ежегодно, след консултация с ЕЦБ или с националния компетентен орган и в тясно сътрудничество с националните органи за преструктуриране, изчислява индивидуалните вноски, за да гарантира, че вноските, дължими от всички институции, лицензирани на териториите на всички участващи държави членки, не надхвърлят 12,5 % от целевото равнище.
Всяка година изчисляването на вноските за отделните институции се основава на:
а)
фиксирана вноска, която се изчислява пропорционално въз основа на сумата на задълженията на институцията, с изключение на собствения капитал и гарантираните депозити, спрямо общите задължения, с изключение на собствения капитал и гарантираните депозити, на всички институции, лицензирани на територията на участващите държави членки; и
б)
коригирана спрямо риска вноска, която се основава на критериите, предвидени в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, като се взема предвид принципът на пропорционалност, без да се създава неравнопоставеност между структурите на банковия сектор на държавите членки.
Съотношението между фиксираната вноска и коригираните спрямо риска вноски трябва да е съобразено с балансираното разпределение на вноските между различните видове банки.
При всички случаи общият размер на индивидуалните вноски от всички институции, лицензирани на териториите на всички участващи държави членки, изчислени съгласно букви а) и б), не може да надхвърля годишно 12,5 % от целевото равнище.
3. Наличните финансови средства, които се вземат предвид, за да се достигне целевото равнище, посочено в член 69, може да включват неотменими ангажименти за плащане, които са гарантирани в пълна степен с обезпечение от нискорискови активи, необременени с права на трети лица, които са на разположение свободно и са набелязани за изключително ползване от Съвета за преструктуриране за целите, посочени в член 76, параграф 1. Делът на тези неотменими ангажименти за плащане не може да надхвърля 30 % от общия размер на вноските, набрани съгласно настоящия член.
4. Правомерно получените вноски от всеки субект по член 2 не се възстановяват на тези субекти.
5. Когато участващите държави членки вече са създали национални механизми за финансиране на преструктурирането, те могат да предвидят, че тези механизми трябва да използват наличните финансови средства, събрани от институциите между 17 юни 2010 г. и датата на влизане в сила на Директива 2014/59/ЕС, за да компенсират институциите за предварителните вноски, които тези институции могат да бъдат задължени да плащат на Фонда. Това възстановяване не засяга задълженията на държавите членки, предвидени в Директива 2014/49/ЕС.
6. Прилагат се делегираните актове, в които се уточнява понятието за коригиране на вноските в зависимост от рисковия профил на институциите, приети от Комисията съгласно член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС.
7. Съветът, като действа по предложение на Комисията, в рамките на делегираните актове, посочени в параграф 6, приема актове за изпълнение с цел определяне на условията на прилагане на параграфи 1, 2 и 3, по-специално по отношение на:
а)
прилагането на методологията за изчисляване на индивидуалните вноски;
б)
практическите условия за прилагането към институциите на рисковите фактори, определени в делегирания акт.
Член 71
Извънредни последващи вноски
1. Когато наличните финансови средства не са достатъчни за покриване на загубите и разходите, възникнали при използването на Фонда при действия по преструктуриране, се набират извънредни последващи вноски от институциите, лицензирани на териториите на участващите държави членки, с цел покриване на допълнителните суми. Тези извънредни последващи вноски се изчисляват и се разпределят между институциите в съответствие с правилата в членове 69 и 70.
Общият размер на извънредните последващи вноски годишно не може да надхвърля умножения по три годишен размер на вноските, определен в съответствие с член 70.
2. В съответствие с делегираните актове, посочени в параграф 3, Съветът за преструктуриране по своя собствена инициатива, след консултация с националните органи за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране отлага, изцяло или частично, изпълнението на задължението на дадена институция за плащане на извънредни последващи вноски в съответствие с параграф 1, ако това е необходимо за защита на финансовото състояние на институцията. Такова отлагане не може да бъде предоставено за срок над шест месеца, но може да бъде подновявано по искане на институцията. Вноските, чието плащане е отложено съгласно настоящия параграф, се плащат в по-късен момент, когато плащането им вече не застрашава финансовото състояние на институцията.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93 с цел определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на последващи вноски от страна на субект по член 2 може да бъде отложено изцяло или частично съгласно параграф 2 от настоящия член.
Член 72
Заемане на средства между механизми за финансиране на преструктурирането на доброволна основа
1. Съветът за преструктуриране взема решение да отправи искане за заемане на средства за Фонда от механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки на доброволна основа, в случай че:
а)
набраните съгласно член 70 суми не са достатъчни за покриване на загубите и разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране;
б)
извънредните последващи вноски, предвидени в член 71, не са непосредствено достъпни; и
в)
алтернативните средства за финансиране, предвидени в член 73, не са непосредствено достъпни при разумни условия.
2. Механизмите за финансиране на преструктурирането вземат решение по такова искане в съответствие с член 106 от Директива 2014/59/ЕС. Условията за заемане на средства са съобразени с член 106, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС.
3. Съветът за преструктуриране може да реши да заеме средства на други механизми за финансиране в неучастващите държави членки, ако бъде отправено искане в съответствие с член 106 от Директива 2014/59/ЕС. По отношение на условията за заемане на средства се прилага член 106, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 73
Алтернативни средства за финансиране
1. Съветът за преструктуриране може да договаря заеми за Фонда или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица, които предлагат по-добри финансови условия, в най-подходящия момент, така че да оптимизира разходите по финансирането и да запази репутацията си, в случай че набраните в съответствие с членове 70 и 71 суми не са непосредствено достъпни или не покриват разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране.
2. Заетите средства или други форми на подкрепа по параграф 1 се възстановяват в пълна степен в съответствие с членове 69, 70 и 71 в рамките на срока до падежа на заема.
3. Всички разходи, възникнали при използването на заемите, посочени в параграф 1, са за сметка на част II от бюджета на Съвета за преструктуриране, а не за сметка на бюджета на Съюза или на участващите държави членки.
Член 74
Достъп до финансови улеснения
Съветът за преструктуриране договаря финансови улеснения за Фонда, включително, когато е възможно, публични финансови улеснения, по отношение на непосредственото наличие на допълнителни финансови средства, които да се използват в съответствие с член 76, когато набраните или налични суми съгласно членове 70 и 71 не са достатъчни за изпълнението на задълженията на Фонда.
Раздел 2
Управление на Фонда
Член 75
Инвестиции
1. Съветът за преструктуриране управлява Фонда в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове, приети съгласно параграф 4.
2. Сумите, получени от институция в режим на преструктуриране или от мостова институция, лихвите и други печалби от инвестиции, както и всякакви други печалби, отиват в полза само на Фонда.
3. Съветът за преструктуриране използва предпазлива и безопасна инвестиционна стратегия, която е предвидена в делегираните актове, приети съгласно параграф 4 от настоящия член, и инвестира държаните във Фонда суми в задължения на държавите членки или на междуправителствени организации, или във високоликвидни активи с добра репутация, като взема предвид делегирания акт, посочен в член 460 от Регламент (ЕС) 575/2013, както и други приложими разпоредби на посочения регламент. Инвестициите са достатъчно диверсифицирани в секторен и географски план и по отношение на пропорциите. Приходите от тези инвестиции са в полза на Фонда.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове относно подробните правила за управление на Фонда и общите принципи и критерии за неговата инвестиционна стратегия в съответствие с процедурата, предвидена в член 93.
Раздел 3
Използване на Фонда
Член 76
Предназначение на Фонда
1. В рамките на схемата за преструктуриране, когато прилага инструментите за преструктуриране спрямо субектите по член 2, Съветът за преструктуриране може да използва Фонда само до степента, необходима за гарантиране на ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране за следните цели:
а)
да гарантира активите или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
б)
да отпуска заеми на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
в)
да закупува активи на институцията в режим на преструктуриране;
г)
да прави вноски в мостова институция и дружество за управление на активи;
д)
да обезщети акционерите или кредиторите, ако съобразно оценката на стойността по член 20, параграф 5 те са понесли по-големи загуби, отколкото биха понесли съобразно оценката на стойността по член 20, параграф 16 при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност;
е)
да прави вноска в институцията в режим на преструктуриране вместо да обезцени или преобразува задълженията към определени кредитори, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби и се вземе решение за изключването на определени кредитори от обхвата на споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграф 5;
ж)
да предприема всякаква комбинация от мерките, посочени в букви а) - е).
2. Фондът може да се използва, за да бъдат взети мерките, посочени в параграф 1, и по отношение на купувача в контекста на инструмента за продажба на стопанска дейност.
3. Фондът не се използва пряко за поемане на загубите на субект по член 2 или за рекапитализация на такъв субект. В случай че използването на Фонда за целите на параграф 1 от настоящия член косвено води до прехвърляне на част от загубите на субект по член 2 към Фонда, се прилагат предвидените в член 27 принципи, уреждащи използване на Фонда.
4. Съветът за преструктуриране не може да държи внесения съгласно параграф 1, буква е) капитал за срок над пет години.
Член 77
Използване на Фонда
Фондът се използва съобразно Споразумението, с което участващите държави членки се съгласяват да прехвърлят на Фонда вноските, набирани на национално равнище в съответствие с настоящия регламент и Директива 2014/59/ЕС, и съобразно с принципите, предвидени в това Споразумение.
Съответно докато Фондът достигне целевото равнище, посочено в член 69, но не по-късно от осем години след началната дата на прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране използва Фонда в съответствие с принципи, основаващи се на разделяне на Фонда на национални подразделения, съответстващи на всяка участваща държава членка, както и на постепенното обединяване на различните средства, набрани на национално равнище, за да бъдат разпределени на националните подразделения на Фонда, в съответствие с предвиденото в Споразумението.
Член 78
Съвместно използване на националните механизми за финансиране при преструктуриране на групи, включващи институции в неучастващи държави членки
При преструктурирането на група, включваща институции, които са установени в една или повече участващи държави членки - от една страна, и институции, които са установени в една или повече неучастващи държави членки - от друга страна, Фондът участва във финансирането на преструктурирането на групата в съответствие с разпоредбите, предвидени в член 107, параграфи 2 - 5 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 79
Използване на схемите за гарантиране на депозити в контекста на преструктурирането
1. Участващите държави членки гарантират, че ако Съветът за преструктуриране предприеме действие по преструктуриране и ако това действие гарантира достъпа на вложителите до техните депозити, схемата за гарантиране на депозити, в която участва институцията, е задължена за сумите, предвидени в член 109, параграфи 1 и 4 от Директива 2014/59/ЕС.
Съответната схема за гарантиране на депозити встъпва в правата и задълженията на вложителите с гарантирани депозити при производства за ликвидация за сума, равна на извършените от схемата плащания.
2. Определянето на сумата, за която схемата за гарантиране на депозити е задължена в съответствие с параграф 1 от настоящия член, трябва да е съобразено с условията, посочени в член 20.
3. Преди да вземе решение в съответствие с параграф 2 от настоящия член относно сумата, за която е задължена схемата за гарантиране на депозити, Съветът за преструктуриране се консултира със съответния определен орган по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/49/ЕС, като отчита напълно неотложния характер на случая.
4. Ако отговарящите на условията депозити в институция в режим на преструктуриране са прехвърлени към друг субект посредством инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“, вложителите нямат право на вземане съгласно Директива 2014/49/ЕС срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на частта от техните депозити в институцията в режим на преструктуриране, която не е била прехвърлена, ако размерът на прехвърлените средства е равен или по-голям от общия размер на гаранцията, предвиден в член 6 от посочената директива.
5. Независимо от параграфи 1 - 4, ако наличните финансови средства на определена схема за гарантиране на депозити се използват в съответствие с посочените разпоредби и впоследствие намалеят на по-малко от две трети от целевото равнище на схемата за гарантиране на депозити, редовната вноска към схемата за гарантиране на депозити се определя на ниво, което позволява постигането на целевото равнище в срок от шест години.
Задължението на схемата за гарантиране на депозити не трябва да е по-голямо от сума, равна на 50 % от нейното целево равнище съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2014/49/ЕС.
При никакви обстоятелства участието на схемата за гарантиране на депозити съгласно настоящия регламент не трябва да надхвърля загубите, които тя би претърпяла при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност.
ДЯЛ VI
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 80
Привилегии и имунитети
По отношение на Съвета за преструктуриране и неговия персонал се прилага Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към ДЕС и към ДФЕС.
Член 81
Езиков режим
1. По отношение на Съвета за преструктуриране се прилага Регламент № 1 на Съвета (23).
2. Съветът за преструктуриране взема решения относно своя вътрешен езиков режим.
3. Съветът за преструктуриране може да реши кои от официалните езици да се използват при изпращане на документи на институции или органи на Съюза.
4. Съветът за преструктуриране може да се договори с всеки национален орган за преструктуриране относно езика или езиците, на които да бъдат съставяни документите, които ще бъдат изпращани до националните органи за преструктуриране или от тях.
5. Преводаческите услуги, необходими за функционирането на Съвета за преструктуриране, се предоставят от Центъра за преводи на органите на Европейския съюз.
Член 82
Персонал
1. По отношение на персонала на Съвета за преструктуриране се прилагат Правилникът за длъжностните лица, Условията за работа, както и правилата, приети съвместно от институциите на Съюза за целите на прилагането им.
Чрез дерогация от първа алинея председателят, заместник-председателят и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б), трябва съответно да бъдат равнопоставени на заместник-председател, съдия и секретар на Съда във връзка с възнагражденията и пенсионната възраст, както е определено в Регламент № 422/67/ЕИО, № 5/67/Евратом на Съвета (24). За тях не се прилага максимална възраст за пенсиониране. За въпроси, които не са уредени от настоящия регламент или от Регламент № 422/67/ЕИО, № 5/67/Евратом, по аналогия се прилагат Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа.
2. Съветът за преструктуриране, съгласувано с Комисията, приема необходимите мерки за прилагане в съответствие с разпоредбите, посочени в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3. По отношение на своя персонал Съветът за преструктуриране упражнява правомощията, които са предоставени на органа по назначаването съгласно Правилника за длъжностните лица, и на органа, оправомощен да сключва договори, съгласно Условията за работа.
Член 83
Обмен на персонал
1. Съветът за преструктуриране може да използва командировани национални експерти или друг персонал, който да не е нает от него самия.
2. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране приема съответни решения за определяне на правила за обмена и командироването на служители между и от националните органи за преструктуриране към Съвета за преструктуриране.
3. Съветът за преструктуриране може да създава вътрешни екипи по преструктуриране, съставени от членове на неговия персонал и от служители на националните органи за преструктуриране, както и от наблюдатели от органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, когато е целесъобразно.
4. Когато Съветът за преструктуриране създава вътрешни екипи по преструктуриране съгласно параграф 3 от настоящия член, той назначава координатори на тези екипи от членовете на своя персонал. Координаторите могат да бъдат поканени в съответствие с член 51, параграф 3 да участват като наблюдатели в заседанията на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, в които в съответствие с член 53, параграфи 3 и 4 участват членовете, определени от съответните държави членки.
Член 84
Вътрешни комитети
Съветът за преструктуриране може да създаде вътрешни комитети, които да му предоставят съвети и насоки за изпълнението на неговите функции съгласно настоящия регламент.
Член 85
Апелативна комисия
1. Съветът за преструктуриране създава Апелативна комисия за целите на вземането на решения по жалби, подадени в съответствие с параграф 3.
2. Апелативната комисия се състои от петима членове от държавите членки, които се ползват с висока репутация и притежават доказани съответни познания и професионален опит, включително опит в преструктурирането, на достатъчно високо равнище в областта на банковото дело или на други финансови услуги, с изключение на членове на действащия персонал на Съвета за преструктуриране, както и на действащия персонал на органите за преструктуриране или на други национални институции, органи, служби и агенции или такива на Съюза, участващи в изпълнението на задачите, възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент. Апелативната комисия трябва да разполага с достатъчно ресурси и експертен опит, за да предоставя експертни правни съвети относно законосъобразността на упражняването на правомощията от страна на Съвета за преструктуриране. Членовете на Апелативната комисия и двама заместници се назначават от Съвета за преструктуриране за срок от пет години, който може да бъде подновен еднократно, след покана за изразяване на интерес, публикувана в Официален вестник на Европейския съюз. Те не са обвързани от каквито и да било указания.
3. Всяко физическо или юридическо лице, включително орган за преструктуриране, може да обжалва решение на Съвета за преструктуриране по член 10, параграф 10, член 11, член 12, параграф 1, членове 38 - 41, член 65, параграф 3, член 71 и член 90, параграф 3, на което това лице е адресат или което засяга пряко и лично това лице.
Жалбата, заедно с изложение на основанията за нея, се подава писмено в Апелативната комисия в срок от шест седмици от датата, на която решението е съобщено на засегнатото лице или, при липса на такова съобщение, от деня, в който засегнатото лице е узнало за решението.
4. Апелативната комисия взема решение по жалбата в срок от един месец след нейното подаване.
Апелативната комисия взема решения с мнозинство от най-малко трима от своите петима членове.
5. Членовете на Апелативната комисия действат независимо и в обществен интерес. За тази цел те представят публична декларация за поети задължения и публична декларация за интереси, като посочват всеки пряк или косвен интерес, който би могъл да се счита за накърняващ тяхната независимост, или отсъствието на подобен интерес.
6. Жалбата, подадена съгласно параграф 3, няма суспензивен ефект.
Апелативната комисия обаче може да спре изпълнението на обжалваното решение, ако прецени, че обстоятелствата налагат това.
7. Ако жалбата е допустима, Апелативната комисия проверява дали тя е основателна. Апелативната комисия приканва страните в производството по обжалване да представят в определен срок становища по направени от нея уведомления или по бележки на другите страни в производството по обжалване. Страните в производството по обжалване имат право да правят устни изявления.
8. Апелативната комисия може да потвърди решението, взето от Съвета за преструктуриране, или да върне случая на последния. Съветът за преструктуриране е обвързан от решението на Апелативната комисия и приема изменено решение във връзка със съответния случай.
9. Решенията на Апелативната комисия са мотивирани и се съобщават на страните.
10. Апелативната комисия приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
Член 86
Искове пред Съда
1. В съответствие с член 263 ДФЕС пред Съда може да бъде започнато производство за оспорване на решение на Апелативната комисия или, когато не съществува право на обжалване пред Апелативната комисия, на решение на Съвета за преструктуриране.
2. Държавите членки и институциите на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице, могат да започнат пред Съда производство срещу решения на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 263 ДФЕС.
3. Ако Съветът за преструктуриране е задължен да предприеме действие и не изпълни задължението си, пред Съда може да бъде започнато производство във връзка с бездействието в съответствие с член 265 ДФЕС.
4. Съветът за преструктуриране взема необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда.
Член 87
Отговорност на Съвета за преструктуриране
1. Договорната отговорност на Съвета за преструктуриране се урежда от правото, приложимо по отношение на съответния договор.
2. Съдът е компетентен да се произнася по спорове въз основа на арбитражни клаузи, съдържащи се в договори, сключен от Съвета за преструктуриране.
3. Когато става въпрос за извъндоговорна отговорност, Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с общите принципи на правото относно отговорността на публичните органи на държавите членки, поправя всякакви вреди, причинени от него или от членове на неговия персонал при изпълнението на техните задължения, по-специално във връзка с функциите за преструктуриране, включително действия и бездействия в подкрепа на чуждестранни процедури за преструктуриране.
4. Съветът за преструктуриране дължи на национален орган за преструктуриране обезщетение за вредите, чието плащане от страна на този орган е постановено от национален съд, или които той, съгласувано със Съвета за преструктуриране, е поел задължение да плати вследствие на уреждане на спор по взаимно съгласие, като тези вреди произтичат от действие или бездействие на този национален орган за преструктуриране в хода на преструктуриране съгласно настоящия регламент на субекти и групи по член 7, параграф 2 и на субекти и групи по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, или съгласно член 7, параграф 3, втора алинея. Това задължение не се прилага в случаите, когато действието или бездействието представлява нарушение на настоящия регламент, на друга разпоредба на правото на Съюза, на решение на Съвета за преструктуриране, на Съвета или на Комисията, като нарушението е извършено умишлено или при явна и сериозна грешка в преценката.
5. Съдът е компетентен по всеки спор, свързан с параграфи 3 и 4. Правото да се започне производство по въпроси в областта на извъндоговорната отговорност се погасява след изтичането на срок от пет години от настъпването на събитието, което го поражда.
6. Личната отговорност на членовете на персонала към Съвета за преструктуриране се урежда от разпоредбите, съдържащи се в Правилника за длъжностните лица или Условията за работа, приложими за тях.
Член 88
Професионална тайна и обмен на информация
1. По отношение на членовете на Съвета за преструктуриране, заместник-председателят, членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, буква б), членовете на персонала на Съвета за преструктуриране, служителите на обменни начала или командированите служители от участващите държави членки, изпълняващи задължения по преструктуриране, се прилагат изискванията за професионална тайна съгласно член 339 ДФЕС и съответните разпоредби от законодателството на Съюза дори след прекратяване изпълнението на техните задължения. По-специално за тях се прилага забрана да разкриват поверителна информация, получена в хода на техните професионални дейности или от компетентен орган, или от орган за преструктуриране във връзка с функциите им съгласно настоящия регламент, на което и да е лице или орган - освен ако тази информация се разкрива при упражняването на функциите им по настоящия регламент или е в съкратена или обобщена форма, така че субектите по член 2 да не могат да бъдат идентифицирани, или когато тази информация се разкрива с изричното и предварително съгласие на органа или субекта, който я е предоставил.
Информацията, за която се прилагат изискванията за професионална тайна, не може да се разкрива на друг частен или публичен субект, освен ако разкриването ѝ е необходимо за целите на съдебно производство.
Тези изисквания се прилагат и към потенциални купувачи, с които е установена връзка с цел подготовка на преструктурирането на субект съгласно член 13, параграф 3.
2. Съветът за преструктуриране гарантира, че спрямо лица, които предоставят пряко или косвено, постоянно или временно каквито и да е услуги, свързани с изпълнението на неговите задачи, включително длъжностни лица на Съвета за преструктуриране или други лица, оправомощени от него или назначени от националните органи за преструктуриране да извършват проверки на място, се прилагат изисквания за професионална тайна, равностойни на посочените в параграф 1.
3. Изискванията за професионална тайна, посочени в параграф 1, се прилагат и за наблюдателите, които присъстват на заседанията на Съвета за преструктуриране, и за наблюдателите от неучастващи държави членки, които участват във вътрешни екипи по преструктуриране в съответствие с член 83, параграф 3.
4. Съветът за преструктуриране предприема необходимите мерки, за да гарантира безопасната работа с поверителната информация и безопасната обработка на такава информация.
5. Преди да бъде разкрита каквато и да било информация, Съветът за преструктуриране гарантира, че тя не съдържа поверителна информация, по-специално като оценява последиците, които разкриването ѝ би могло да има за обществения интерес по отношение на финансовата, паричната или икономическата политика, за търговските интереси на физически и юридически лица, както и за целите на инспекциите, разследванията и одитите. Процедурата за проверка на последиците от разкриване на информация включва извършването на конкретна оценка на последиците от всяко разкриване на съдържанието и данните на плановете за преструктуриране, посочени в членове 8 и 9, на резултатите от оценките, извършени съгласно член 10, или на схемата за преструктуриране, посочена в член 18.
6. Настоящият член не възпрепятства Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията, ЕЦБ, националните органи за преструктуриране или националните компетентни органи, включително техните служители и експерти, да обменят информация помежду си и с компетентни министерства, централни банки, схеми за гарантиране на депозити, схеми за обезщетяване на инвеститорите, органи, отговарящи за обичайното производство по несъстоятелност, органи за преструктуриране и компетентни органи на неучастващите държави членки, ЕБО или, при спазване на член 33, органите на трети държави, които изпълняват функции, равностойни на тези на орган за преструктуриране, или при спазване на строги изисквания за поверителност - с потенциален купувач за целите на планирането и изпълнението на действие по преструктуриране.
Член 89
Защита на данните
Настоящият регламент не засяга задълженията на държавите членки по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (25), свързани с обработването на лични данни от тяхна страна, нито задълженията на Съвета за преструктуриране, Съвета или Комисията във връзка с обработването от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (26) в рамките на изпълнението на отговорностите им.
Член 90
Достъп до документи
1. Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (27) се прилага по отношение на документите, съхранявани от Съвета за преструктуриране.
2. В рамките на шест месеца от датата на първото си заседание Съветът за преструктуриране приема практическите мерки за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3. Решения, взети от Съвета за преструктуриране съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да бъдат обжалвани пред Европейския омбудсман или в производства пред Съда, след обжалване пред Апелативната комисия по член 85 от настоящия регламент, ако е приложимо, в съответствие с условията, предвидени съответно в членове 228 и 263 ДФЕС.
4. Лицата, по отношение на които се прилага дадено решение на Съвета за преструктуриране, имат право на достъп до съответната преписка на Съвета за преструктуриране, като се зачита законният интерес на други лица за опазване на техните търговски тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация или вътрешни подготвителни документи на Съвета за преструктуриране.
Член 91
Правила за сигурност относно защитата на класифицирана информация и некласифицирана чувствителна информация
Съветът за преструктуриране прилага принципите за сигурност, съдържащи се в правилата за сигурност на Комисията във връзка със защитата на класифицирана информация на ЕС и некласифицирана чувствителна информация, установени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (28). Прилагането на принципите за сигурност включва прилагане на разпоредбите за обмена, обработката и съхранението на такава информация.
Член 92
Сметна палата
1. Сметната палата изготвя специален доклад за всеки 12-месечен период, считано от 1 април всяка година.
2. Във всеки доклад се преценява доколко:
а)
са отчетени в достатъчна степен съображенията за икономии, ефикасност и ефективност при използването на Фонда, по-специално необходимостта да се сведе до минимум използването на Фонда;
б)
е била ефективна и стриктна оценката на помощта от Фонда.
3. Всеки доклад по параграф 1 се представя в срок от шест месеца, считано от края на периода, за който се отнася докладът.
4. След разглеждане на окончателните отчети, изготвени от Съвета за преструктуриране в съответствие с член 63, в срок до 1 декември след приключването на всяка финансова година Сметната палата изготвя доклад, в който излага своите констатации. Сметната палата докладва по-специално за всички условни задължения (на Съвета за преструктуриране, на Съвета, на Комисията или на друг орган), възникнали в резултат на изпълнението на задачите на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията съгласно настоящия регламент.
5. Европейският парламент и Съветът могат да поискат от Сметната палата да разгледа всякакви други въпроси, попадащи в обхвата на тяхната компетентност съгласно член 287, параграф 4 ДФЕС.
6. Докладите, посочени в параграфи 1 и 4, се изпращат на Съвета за преструктуриране, Европейския парламент, Съвета и Комисията и незабавно се оповестяват публично.
7. В срок от два месеца от датата, на която е оповестен публично всеки доклад по параграф 1, Комисията представя подробен писмен отговор, който се оповестява публично.
В срок от два месеца от датата, на която е оповестен публично всеки доклад по параграф 4, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията представят поотделно подробен писмен отговор, който също се оповестява публично.
8. Сметната палата разполага с правомощието да получава от Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията всяка информация, необходима за изпълнението на задълженията, възложени ѝ съгласно настоящия член. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията предоставят всякаква поискана от тях информация в срока, определен от Сметната палата.
ЧАСТ IV
ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 93
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Делегирането на правомощия, посочено в член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, се предоставя за неопределен срок, считано от съответните дати, посочени в член 99.
3. Комисията осигурява съответствието между делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, и делегираните актове, приети съгласно Директива 2014/59/ЕС.
4. Делегирането на правомощия, посочено в член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
5. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
6. Делегиран акт, приет съгласно член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
7. Комисията не приема делегирани актове, когато времето за парламентарния контрол, упражняван от Европейския парламент, е намалено поради прекъсване в упражняването на функциите му до по-малко от пет месеца, включително с удължаването.
Член 94
Преглед
1. До 31 декември 2018 г., а впоследствие - на всеки три години, Комисията публикува доклад за прилагането на настоящия регламент, в който се отделя специално внимание на наблюдението на потенциалното му въздействие върху безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар. В този доклад се прави оценка на:
а)
функционирането на ЕМП, неговата разходна ефективност и въздействието от неговата дейност в областта на преструктурирането върху интересите на Съюза като цяло и върху единството и целостта на вътрешния пазар за финансови услуги, включително възможното му въздействие върху структурите на националните банкови системи в Съюза, в сравнение с други банкови системи, и по отношение на ефективността на договореностите за сътрудничество и обмен на информация в рамките на ЕМП, между ЕМП и ЕНМ, както и между ЕМП и националните органи за преструктуриране и компетентните органи и органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, по-специално като се оценява дали:
i)
е необходимо функциите, възложени съгласно настоящия регламент на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията, да бъдат упражнявани изключително от независима институция на Съюза, и ако е така, дали са необходими изменения на съответните разпоредби, включително на равнището на първичното право;
ii)
е подходящо сътрудничеството между ЕМП, ЕНМ, ЕССР, ЕБО, ЕОЦКП и ЕОЗППО и другите органи, които са част от ЕСФН;
iii)
инвестиционният портфейл в съответствие с член 75 е съставен от стабилни и диверсифицирани активи;
iv)
е прекъсната връзката между държавния дълг и банковия риск;
v)
са подходящи правилата за управление, включително разпределението на задачите в рамките на Съвета за преструктуриране и съдържанието на правилата за гласуване на изпълнителните и пленарните сесии на Съвета за преструктуриране, както и отношенията му с Комисията и със Съвета;
vi)
е подходяща основата за определяне на целевото равнище на Фонда, и по-специално дали би било по-подходящо за основа да се използват гарантираните депозити или общата стойност на задълженията и дали следва да бъде определен минимален абсолютен размер за Фонда, за да се предотврати нестабилността в потока от финансови средства към Фонда и да се осигури стабилно и достатъчно финансиране на Фонда във времето;
vii)
е необходимо да се промени целевото равнище, установено за Фонда, и размера на вноските, за да се осигурят равнопоставени условия на конкуренция в рамките на Съюза;
б)
ефективността на мерките във връзка с независимостта и отчетността;
в)
взаимодействието между Съвета за преструктуриране и ЕБО;
г)
взаимодействието между Съвета за преструктуриране и националните органи за преструктуриране на неучастващи държави членки и въздействието на ЕМП върху тези държави членки, както и взаимодействието между Съвета за преструктуриране и съответните органи за преструктуриране на трети държави по смисъла на определението в член 2, параграф 1, точка 90 от Директива 2014/59/ЕС;
д)
необходимостта да се предприемат стъпки за хармонизиране на производствата по несъстоятелност за проблемни институции.
2. Докладът се представя на Европейския парламент и на Съвета. Когато е целесъобразно, Комисията придружава доклада с предложения.
3. При прегледа на Директива 2014/59/ЕС Комисията се приканва да направи преглед и на настоящия регламент, ако е целесъобразно.
Член 95
Изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
Регламент (ЕС) № 1093/2010 се изменя, както следва:
1)
В член 4 точка 2 се заменя със следното:
„2)
„компетентни органи“ означава:
i)
компетентните органи съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително Европейската централна банка по отношение на въпросите, свързани със задачите, възложени ѝ съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013, и в Директива 2007/64/ЕО, както и посочените в Директива 2009/110/ЕО;
ii)
по отношение на директиви 2002/65/ЕО и 2005/60/ЕО - органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви от страна на кредитните и финансовите институции;
iii)
по отношение на схемите за гарантиране на депозити - органите, които управляват схемите за гарантиране на депозити съгласно Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (29) или, когато дейността на схемите за гарантиране на депозити се управлява от частно дружество - публичният орган, отговарящ за надзора върху тези схеми съгласно посочената директива; и
iv)
по отношение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (30) и Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета (31) - органите за преструктуриране съгласно определението в член 3 от Директива 2014/59/ЕС, Единният съвет за преструктуриране, създаден с Регламент (ЕС) № 806/2014, и Съветът и Комисията - при предприемане на действия съгласно член 18 от Регламент (ЕС) № 806/2014, освен ако те упражняват правомощия, във връзка с които разполагат със свобода на преценка, или вземат решения по политики.
(29) Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 149)." 						
(30) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190)." 						
(31) Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г. за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране на банки, и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 225, 30.7.2014 г., стр. 1).“" 						
2)
В член 25 се вмъква следният параграф:
„1а. Органът може да организира и извършва партньорски проверки на обмена на информация и на съвместните дейности на Съвета за преструктуриране по Регламент (ЕС) № 806/2014 и националните органи за преструктуриране на държави членки, които не участват в Единния механизъм за преструктуриране, при преструктурирането на трансгранични групи с цел засилване на ефективността и последователността на резултатите. За тази цел Органът разработва методики, позволяващи обективна оценка и сравнение.“
3)
В член 40, параграф 6 се добавя следната алинея:
„За целите на действията, попадащи в обхвата на Директива 2014/59/ЕС, председателят на Единния съвет за преструктуриране е наблюдател в Съвета на надзорниците.“
Член 96
Замяна на националните механизми за финансиране на преструктурирането
От началната дата на прилагане, посочена в член 99, параграфи 2 и 6 от настоящия регламент, Фондът се смята за механизъм за финансиране на преструктурирането на участващите държави членки съгласно членове 99-109 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 97
Споразумение за седалището и условия за работа
1. Необходимите разпоредби относно установяването на Съвета за преструктуриране в държавата членка, в която се намира седалището му, и помещенията, които тя трябва да предостави, както и специалните приложими в нея правила по отношение на председателя, членовете на Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, членовете на персонала на Съвета за преструктуриране и членовете на техните семейства, се определят в споразумение за седалището между Съвета за преструктуриране и приемащата държава членка, сключено след получаване на одобрение на пленарна сесия на Съвета за преструктуриране, но не по-късно от 20 август 2016 г.
2. Приемащата държава членка на Съвета за преструктуриране, в която се намира седалището му, осигурява възможно най-добри условия, за да се обезпечи правилното му функциониране, включително многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 98
Начало на дейността на Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране трябва да стане напълно оперативен до 1 януари 2015 г.
2. Комисията отговаря за създаването и първоначалното функциониране на Съвета за преструктуриране, докато той не изгради оперативния капацитет, необходим за изпълнението на неговия бюджет. За тази цел:
а)
до поемането на задълженията от страна на председателя след назначаването му от Съвета в съответствие с член 56, Комисията може да определи длъжностно лице от Комисията, което да действа като временно изпълняващ длъжността председател и да изпълнява възложените на председателя задължения;
б)
чрез дерогация от член 50, параграф 1, буква л) и до приемането на решението, посочено в член 50, параграф 3, временно изпълняващият длъжността председател упражнява правомощията на органа по назначаването;
в)
Комисията може да предложи съдействие на Съвета за преструктуриране, по-специално чрез командироването на свои длъжностни лица за осъществяване на дейностите на агенцията под ръководството на временно изпълняващия длъжността председател или на председателя.
3. Временно изпълняващият длъжността председател може да разрешава всички плащания, гарантирани с предвидени в бюджета на Съвета за преструктуриране бюджетни кредити, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал.
Член 99
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Освен в случаите, предвидени в параграфи 3 - 5, настоящият регламент се прилага от 1 януари 2016 г.
3. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, разпоредбите, свързани с правомощията на Съвета за преструктуриране да събира информация и да си сътрудничи с националните органи за преструктуриране за изготвянето на планове за преструктуриране в съответствие с членове 8 и 9, както и всички други свързани с това разпоредби се прилагат от 1 януари 2015 г.
4. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, членове 1 - 4, 6, 30, 42 - 48 и 49, член 50, параграф 1, букви а), б) и ж) - п), член 50, параграф 3, член 51, член 52, параграфи 1 и 4, член 53, параграфи 1 и 2, членове 56 - 59, 61 - 66, 80 - 84, 87 - 95 и 97 и 98 се прилагат от 19 август 2014 г.
5. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, член 69, параграф 5, член 70, параграфи 6 и 7 и член 71, параграф 3, с които на Съвета се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение, а на Комисията - да приема делегирани актове, се прилагат от 1 ноември 2014 г.
6. Считано от 1 януари 2015 г., Съветът за преструктуриране представя на Европейския парламент, Съвета и Комисията месечен доклад, одобрен на неговата пленарна сесия, относно това дали са изпълнени условията за прехвърляне на вноски към Фонда.
Считано от 1 декември 2015 г., когато от тези доклади е видно, че не са изпълнени условията за прехвърляне на вноски към Фонда, прилагането на разпоредбите, посочени в параграф 2, се отлага всеки път с по един месец. Съветът за преструктуриране всеки път представя нов доклад в края на този месец.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 15 юли 2014 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 806/2014 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 15 de julho de 2014
que estabelece regras e um procedimento uniformes para a resolução de instituições de crédito e de certas empresas de investimento no quadro de um Mecanismo Único de Resolução e de um Fundo Único de Resolução bancária e que altera o Regulamento (UE) n.o 1093/2010
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 114.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Banco Central Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (2),
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (3),
Considerando o seguinte:
(1)
Ao longo das últimas décadas, a União realizou progressos no sentido da criação de um mercado interno para os serviços bancários. Um mercado interno dos serviços bancários mais integrado é essencial para promover o crescimento económico da União e o financiamento adequado da economia real. Contudo, a crise económica e financeira demonstrou que o funcionamento do mercado interno neste domínio está ameaçado, existindo um risco cada vez maior de fragmentação financeira. Este cenário suscita preocupação num mercado interno no qual os bancos deverão estar em condições de desenvolver atividades transfronteiriças significativas. Os mercados interbancários tornaram-se menos líquidos e as atividades bancárias transnacionais estão a diminuir devido ao receio de contágio, à falta de confiança noutros sistemas bancários nacionais e na capacidade de os Estados-Membros apoiarem os bancos.
(2)
As divergências entre as regras nacionais de resolução nos diferentes Estados-Membros e as correspondentes práticas administrativas, bem como a falta de um processo de tomada de decisões unificado para a resolução na União Bancária contribuem para essa falta de confiança e instabilidade dos mercados, uma vez que não garantem previsibilidade quanto ao eventual resultado da situação de insolvência de um banco.
(3)
Em especial, osdiferentes incentivos e práticas dos Estados-Membros em matéria de tratamento de credores dos bancos objeto de resolução e de resgate de bancos em situação de insolvência com custos para os contribuintestêm um impacto sobre a perceção do risco de crédito, a solidez financeira e a solvência dos seus bancos, criando assim condições de concorrência desiguais. Tal compromete a confiança do público no setor bancário e impede o exercício da liberdade de estabelecimento e da livre prestação de serviços no âmbito do mercado interno, uma vez que os custos de financiamento seriam inferiores sem tais diferenças nas práticas dos Estados-Membros.
(4)
As divergências entre as regras nacionais de resolução nos diferentes Estados-Membros e as correspondentes práticas administrativas podem conduzir os bancos e os clientes a suportarem custos superiores pelos empréstimos obtidos apenas devido ao seu local de estabelecimento e independentemente da sua verdadeira fiabilidade creditícia. Além disso, os clientes dos bancos em alguns Estados-Membros confrontam-se com custos mais elevados dos empréstimos obtidos do que os clientes dos bancos de outros Estados-Membros, independentemente da sua própria fiabilidade creditícia.
(5)
Em 18 de outubro de 2012, o Conselho Europeu concluiu que «Atendendo aos importantíssimos desafios que tem pela frente, a União Económica e Monetária precisa de ser reforçada para assegurar o bem-estar económico e social, a estabilidade e uma prosperidade sustentada» e «que o processo conducente a uma união económica e monetária mais integrada deveria ter por base o enquadramento legal e institucional da União e caracterizar-se pela abertura e transparência para com os Estados-Membros cuja moeda não é o euro e pelo respeito pela unidade do mercado interno». Para o efeito, é criada uma união bancária, assente num conjunto único de regras exaustivo e pormenorizado para os serviços financeiros no mercado interno como um todo. O processo de criação de uma união bancária é caracterizado pela abertura e transparência para com os Estados-Membros não participantes e pelo respeito pela unidade do mercado interno.
(6)
O Parlamento Europeu, na sua Resolução de 7 de julho de 2010, que contém recomendações à Comissão sobre a gestão de crises transfronteiriças no setor bancário, solicitou à Comissão que apresente, «nos termos dos artigos 50.o e 114.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, uma ou mais propostas legislativas relativas a um quadro da UE para a gestão de crises, um fundo de estabilidade financeira da UE e uma unidade de resolução» e, na sua Resolução de 20 de novembro de 2012, que contém recomendações à Comissão sobre o relatório dos Presidentes do Conselho Europeu, da Comissão Europeia, do Banco Central Europeu e do Eurogrupo intitulado «Rumo a uma verdadeira União Económica e Monetária», afirmou que «pôr cobro aos efeitos de arrastamento negativos entre os Estados soberanos, os bancos e a economia real é crucial para um funcionamento fluido da UEM», sublinhou que «é urgente tomar medidas adicionais de longo alcance para resolver a crise do setor bancário» e «realizar uma união bancária europeia plenamente operacional», assegurando ao mesmo tempo o «bom funcionamento do mercado interno dos serviços financeiros e a livre circulação dos capitais».
(7)
Como primeiro passo para uma união bancária, o mecanismo único de supervisão criado pelo Regulamento (UE) n.o 1024/2013 do Conselho (4) (a seguir designado por «MUS») deverá assegurar que a política da União, no que se refere à supervisão prudencial das instituições de crédito, seja aplicada de forma coerente e eficaz, que o conjunto único de regras para os serviços financeiros seja aplicado da mesma forma às instituições de crédito dos Estados-Membros da área do euro e dos Estados-Membros não pertencentes à área do euro que optem por participar no MUS (a seguir designados por «Estados-Membros participantes») e que essas instituições de crédito sejam sujeitas a uma supervisão da mais elevada qualidade.
(8)
A existência de mecanismos de resolução mais eficientes é essencial para evitar os danos que resultaram de situações de insolvência de bancos que ocorreram no passado.
(9)
Enquanto as regras, práticas e abordagens em matéria de resolução para a repartição de encargos permanecerem a nível nacional e os recursos financeiros necessários para o financiamento dos processos de resolução forem mobilizados e gastos a nível nacional, o mercado interno manter-se-á fragmentado. Além disso, as entidades nacionais de supervisão têm fortes incentivos para minimizar o impacto potencial das crises bancárias nas suas economias nacionais, adotando medidas unilaterais para isolar as operações bancárias limitando, por exemplo, as transferências e a concessão de empréstimos intragrupos, ou, quando as empresas-mãe estão numa potencial situação de insolvência, impondo requisitos de liquidez e de capital mais exigentes às filiais que se encontram no seu território. Tal restringe as atividades transfronteiriças dos bancos, criando assim obstáculos ao exercício das liberdades fundamentais e falseando a concorrência no mercado interno. As questões litigiosas entre Estados de origem e de acolhimento, apesar de contempladas no contexto do MUS e da Diretiva 2014/59/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (5), podem reduzir a eficiência dos processos de resolução transfronteiriços.
(10)
Para atender a essas questões, foi necessário intensificar a integração do enquadramento de resolução para as instituições de crédito e as empresas de investimento (a seguir designadas por «instituições»), a fim de reforçar a União, restaurar a estabilidade financeira e lançar as bases da recuperação económica. A Diretiva 2014/59/UE constitui um passo significativo para a harmonização das regras em matéria de resolução de bancos na União e prevê uma cooperação entre as autoridades de resolução no tratamento de situações de insolvência de bancos transfronteiriços. Contudo, a referida diretiva estabelece regras mínimas de harmonização e não conduz à centralização do processo de tomada de decisões no domínio da resolução. Essa diretiva prevê essencialmente instrumentos de resolução e poderes de resolução comuns à disposição das autoridades nacionais de cada Estado-Membro, mas confere às autoridades nacionais a discricionariedade de aplicação desses instrumentos e de utilização dos mecanismos nacionais de financiamento dos processos de resolução. Assegura-se assim que as autoridades dispõem de instrumentos para uma intervenção suficientemente precoce e rápida nas instituições em situação precária ou de insolvência, de modo a garantir a continuidade das suas funções financeiras e económicas críticas, minimizando o impacto da situação de insolvência de uma instituição sobre o sistema económico e financeiro.
Apesar de conferir funções de regulamentação e mediação à Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Bancária Europeia) (a seguir designada por «EBA»), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1093/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (6), a Diretiva 2014/59/UE não evita completamente a tomada de decisões separadas e potencialmente contraditórias por parte dos Estados-Membros em relação à resolução de grupos transfronteiriços que podem afetar os custos globais da resolução. Além disso, uma vez que prevê mecanismos de financiamento nacionais, não reduz de forma suficiente a dependência dos bancos do apoio de orçamentos nacionais e não impede completamente os Estados-Membros de adotarem abordagens divergentes em relação à utilização dos mecanismos de financiamento.
(11)
Para os Estados-Membros participantes, no contexto do Mecanismo Único de Resolução (MUR), é criado um poder centralizado de resolução e confiado ao Conselho Único de Resolução, criado nos termos do presente Regulamento (a seguir designado por «CUR»), e às autoridades nacionais de resolução. Essa criação é parte integrante do processo de harmonização no domínio da resolução, operado pela Diretiva 2014/59/UE e pelo conjunto de disposições uniformes de resolução previstas no presente regulamento. A aplicação uniforme do regime de resolução nos Estados-Membros participantes será reforçada em virtude de ser confiada a uma autoridade central como o MUR. Além disso, o MUR está interligado ao processo de harmonização no domínio da supervisão prudencial, desencadeado pela criação da EBA, pelo conjunto único de regras de supervisão prudencial (Regulamento (UE) n.o 575/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho (7) e Diretiva 2013/36/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (8)) e, nos Estados-Membros participantes, pela criação do MUS ao qual é confiada a aplicação das regras de supervisão prudencial da União. A supervisão e a resolução são dois aspetos complementares do estabelecimento do mercado interno dos serviços financeiros, cuja aplicação ao mesmo nível é considerada interdependente.
(12)
Afigura-se essencial, para a realização do mercado interno dos serviços financeiros, garantir decisões eficazes em matéria de resolução para os bancos em situação de insolvência no âmbito da União, nomeadamente em relação à utilização dos fundos mobilizados a nível da União. No mercado interno, a insolvência de bancos num Estado-Membro pode afetar a estabilidade dos mercados financeiros da União como um todo. A garantia de regras efetivas e uniformes em matéria de resolução e de condições de financiamento da resolução idênticas em todos os Estados-Membros é do interesse, não apenas dos Estados-Membros em que os bancos operam, mas também de todos os Estados-Membros em geral, uma vez que permite assegurar condições equitativas de concorrência e melhorar o funcionamento do mercado interno. Os sistemas bancários no mercado interno estão estreitamente interligados, os grupos bancários têm uma dimensão internacional e os bancos detêm uma grande percentagem de ativos estrangeiros. Na ausência do MUR, as crises bancárias nos Estados-Membros que participam no MUS teriam um maior impacto sistémico negativo também nos Estados-Membros não participantes. A criação do MUR assegurará uma abordagem neutra no tratamento dos bancos em situação de insolvência e, por conseguinte, aumentará a estabilidade dos bancos dos Estados-Membros participantes e impedirá a propagação das crises a Estados-Membros não participantes, facilitando assim o funcionamento do mercado interno no seu todo. Os mecanismos de cooperação relativos às instituições estabelecidas em Estados-Membros participantes e não participantes deverão ser claros e nenhum Estado-Membro ou grupo de Estados-Membros deverá ser, direta ou indiretamente, discriminado enquanto local de prestação de serviços financeiros.
(13)
Para restaurar a confiança e credibilidade do setor bancário, o Banco Central Europeu (BCE) está atualmente a proceder a uma avaliação exaustiva dos balanços de todos os bancos diretamente supervisionados. Essa avaliação deverá assegurar a todos os intervenientes que os bancos incluídos no MUS, e que são, por conseguinte, abrangidos pelo âmbito de aplicação do MUR, são estruturalmente sólidos e fiáveis.
(14)
Na sequência da criação do MUS pelo Regulamento (UE) n.o 1024/2013, nos termos do qual os bancos dos Estados-Membros participantes são objeto de supervisão quer de forma centralizada pelo BCE quer pelas autoridades competentes nacionais no âmbito do MUS, existe um desfasamento entre a supervisão de tais bancos a nível da União e o tratamento nacional dado a esses bancos no quadro dos processos de resolução nos termos da Diretiva 2014/59/UE, o qual será resolvido pela criação do MUR.
(15)
O presente regulamento é aplicável apenas aos bancos sob a supervisão do BCE ou da autoridade competente nacional dos Estados-Membros cuja moeda é o euro ou dos Estados-Membros cuja moeda não seja o euro que tenham estabelecido uma cooperação estreita nos termos do artigo 7.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013. O âmbito de aplicação do presente regulamento está ligado ao âmbito de aplicação do Regulamento (UE) n.o 1024/2013. Com efeito, tendo em conta o nível significativo de interligação entre as funções de supervisão atribuídas ao MUS e a medida de resolução, a criação de um sistema centralizado de supervisão operado nos termos do artigo 127.o, n.o 6, do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE), tem uma importância fundamental no processo de harmonização da resolução para os Estados-Membros participantes. O facto de estarem sujeitas a supervisão pelo MUS constitui uma característica específica que coloca as entidades abrangidas pelo âmbito de aplicação do Regulamento (UE) n.o 1024/2013 numa posição objetivamente distinta e caracterizada para efeitos de resolução. É necessário adotar medidas destinadas a criar um MUR para todos os Estados-Membros que participam no MUS a fim de facilitar o funcionamento adequado e estável do mercado interno.
(16)
Enquanto os bancos dos Estados-Membros não participantes no MUS estão sujeitos a dispositivos em matéria de supervisão e de resolução e a mecanismos de apoio financeiro alinhados a nível nacional, os bancos dos Estados-Membros que participam no MUS estão sujeitos a dispositivos da União em matéria de supervisão e a dispositivos nacionais em matéria de resolução e de apoios financeiros. Uma vez que a supervisão e a resolução são exercidas a dois níveis diferentes no âmbito do MUS, a intervenção e a resolução em bancos nos Estados-Membros participantes no MUS não será tão rápida, coerente e eficaz como em bancos nos Estados-Membros não participantes. Por conseguinte, um mecanismo centralizado de resolução para todos os bancos que operam nos Estados-Membros que participam no MUS é essencial para garantir condições de concorrência equitativas.
(17)
Enquanto a supervisão num Estado-Membro permanecer fora do MUS, esse Estado-Membro deverá continuar a ser responsável pelas consequências financeiras da situação de insolvência de um banco. O MUR deverá, por conseguinte, ser aplicado apenas a bancos e instituições financeiras estabelecidos em Estados-Membros que participam no MUS e sujeitos à supervisão do BCE e das autoridades nacionais no quadro do MUS. Os bancos estabelecidos nos Estados-Membros que não participem no MUS não deverão ficar sujeitos ao MUR. A sujeição desses Estados-Membros ao MUR criaria incentivos inadequados para os mesmos. Em especial, as autoridades de supervisão destes Estados-Membros podem tornar-se mais brandas para com os bancos sob a sua jurisdição, se não tiverem de suportar todo o risco financeiro da sua insolvência. Por conseguinte, a fim de garantir um paralelismo com o MUS, o MUR deverá ser aplicável aos Estados-Membros que participam no MUS. À medida que os Estados-Membros aderem ao MUS, deverão também passar automaticamente a estar sujeitos ao MUR. Em última análise, o MUR poderá potencialmente ser alargado a todo o mercado interno.
(18)
A fim de assegurar a igualdade de condições de concorrência em todo o mercado interno, o presente regulamento é coerente com a Diretiva 2014/59/UE. Por conseguinte, adapta as regras e os princípios dessa diretiva às especificidades do MUR e garante que este disponha de recursos adequados. Quando o CUR, o Conselho e a Comissão exercerem os poderes que lhes são conferidos ao abrigo do presente regulamento, deverão estar sujeitos aos atos delegados e às normas técnicas de regulamentação e de execução, às orientações e recomendações adotadas pela EBA nos termos, respetivamente, dos artigos 10.o a 15.o e do artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010 no âmbito da Diretiva 2014/59/UE. O CUR, o Conselho e a Comissão, nas suas respetivas qualidades, deverão também cooperar com a EBA nos termos dos artigos 25.o e 30.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010 e responder aos pedidos de recolha de informações que lhes sejam dirigidos pela EBA nos termos do artigo 35.o do referido regulamento. Recorda-se que, segundo a última frase do considerando 32 do referido regulamento, «nos casos em que a legislação aplicável da União atribua poderes discricionários às autoridades competentes […], as decisões adotadas pela Autoridade não podem substituir o exercício desses poderes em conformidade com o direito da União». O mesmo princípio deverá ser extensível ao presente regulamento, respeitando plenamente os princípios consagrados no direito primário da União. À luz desses elementos essenciais, a EBA deverá estar em condições de desempenhar as suas funções de forma eficaz e de assegurar a igualdade de tratamento do CUR, do Conselho, da Comissão, e das autoridades nacionais no desempenho de funções semelhantes.
(19)
Um fundo único de resolução (a seguir designado por «Fundo») constitui um elemento essencial sem o qual o MUR não poderá funcionar de forma adequada. Se o financiamento da resolução permanecesse no plano nacional a longo prazo, o vínculo entre os Estados e o setor bancário não seria completamente quebrado e os investidores continuariam a estabelecer as condições dos empréstimos contraídos em função do local de estabelecimento dos bancos e não da sua qualidade creditícia. O Fundo deverá contribuir para garantir uma prática administrativa uniforme no financiamento da resolução e para evitar a criação de obstáculos ao exercício das liberdades fundamentais ou a distorção da concorrência no mercado interno devido a práticas nacionais divergentes. O Fundo deverá ser financiado por contribuições dos bancos efetuadas a nível nacional e deverá ser agrupado a nível da União nos termos de um acordo intergovernamental sobre a transferência e progressiva mutualização dessas contribuições (a seguir designado por «Acordo»), aumentando assim a estabilidade financeira e limitando assim o vínculo existente entre a situação orçamental de cada Estado-Membro e os custos de financiamento dos bancos e das empresas que operam nesse Estado-Membro. Para quebrar ainda mais esse vínculo, as decisões tomadas no âmbito do MUR não deverão afetar as responsabilidades orçamentais dos Estados-Membros. Neste contexto, só um apoio financeiro público extraordinário deverá ser considerado uma interferência na soberania e nas responsabilidades orçamentais dos Estados-Membros. Em particular, não se deverá considerar que as decisões que impliquem a utilização do Fundo ou de um sistema de garantia de depósitos afetam a soberania e as responsabilidades orçamentais dos Estados-Membros.
(20)
O presente regulamento, em conjugação com a Diretiva 2014/59/UE, define as modalidades de utilização do Fundo e os critérios gerais para determinar a fixação e o cálculo das contribuições ex ante e ex post. Os Estados-Membros participantes continuam a ser competentes para cobrar as contribuições às entidades situadas nos respetivos territórios nos termos da Diretiva 2014/59/UE e do presente regulamento. Através do Acordo, os Estados-Membros participantes assumirão a obrigação de transferir para o Fundo as contribuições cobradas a nível nacional nos termos da Diretiva 2014/59/UE e do presente regulamento. Durante um período transitório, as contribuições serão afetas a compartimentos distintos, correspondentes a cada Estado-Membro participante (compartimentos nacionais). Esses compartimentos serão objeto de uma fusão progressiva, deixando de existir no final do período transitório. O Acordo estabelecerá as condições em que as partes acordam em transferir para o Fundo as contribuições cobradas a nível nacional e em fundir progressivamente os compartimentos. A entrada em vigor do Acordo será necessária para que as contribuições cobradas pelas partes sejam transferidas para os compartimentos nacionais do Fundo. O presente regulamento define os poderes do CUR para utilizar e gerir o Fundo. O Acordo determinará o modo como o CUR pode dispor dos compartimentos nacionais progressivamente fundidos.
(21)
A aplicação centralizada das regras em matéria de resolução das instituições estabelecidas na Diretiva 2014/59/UE por uma única autoridade da União em matéria de resolução nos Estados-Membros participantes só pode ser garantida se as regras que regem o estabelecimento e o funcionamento do MUR forem diretamente aplicáveis nos Estados-Membros, a fim de evitar interpretações divergentes a nível dos Estados-Membros. O mercado interno no seu todo beneficiará desta aplicação direta, que contribuirá para garantir uma concorrência equitativa e prevenir obstáculos ao livre exercício das liberdades fundamentais não apenas nos Estados-Membros participantes, mas no mercado interno no seu todo.
(22)
Refletindo o âmbito de aplicação do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, o MUR deverá abranger todas as instituições de crédito estabelecidas nos Estados-Membros participantes. Todavia, no quadro do MUR, deverá ser possível proceder à resolução direta de qualquer instituição de crédito de um Estado-Membro participante, a fim de evitar assimetrias no mercado interno no que se refere ao tratamento de instituições em situação de insolvência e de credores durante um processo de resolução. Na medida em que empresas-mãe, empresas de investimento e instituições financeiras estiverem incluídas na supervisão consolidada exercida pelo BCE, deverão ser incluídas no âmbito de aplicação do MUR. Apesar de o BCE não proceder à supervisão dessas instituições numa base individual, será a única autoridade de supervisão que terá uma visão global do risco a que um grupo, e indiretamente os seus membros individuais, está exposto. Excluir do âmbito de aplicação do MUR entidades que fazem parte da supervisão consolidada exercida pelo BCE tornaria impossível planear a resolução de grupos e adotar uma estratégia de resolução de grupo, e tornaria quaisquer decisões de resolução muito menos eficazes.
(23)
No âmbito do MUR, as decisões deverão ser tomadas ao nível mais apropriado. Quando adotarem decisões ao abrigo do presente regulamento, o CUR e as autoridades nacionais de resolução deverão aplicar as mesmas regras substantivas.
(24)
Dado que só as instituições da União podem estabelecer a política de resolução da União e que subsiste uma margem de poder discricionário na adoção de cada programa específico de resolução, é necessário prever o envolvimento adequado do Conselho e da Comissão como instituições que podem exercer competências de execução nos termos do artigo 291.o do TFUE. A Comissão deverá avaliar os aspetos discricionários das decisões de resolução adotadas pelo CUR. Dado o impacto considerável das decisões de resolução sobre a estabilidade financeira dos Estados-Membros e da União, bem como sobre a soberania orçamental dos Estados-Membros, é importante que sejam conferidas ao Conselho competências de execução para tomar determinadas decisões relativas à resolução. Deverá, por conseguinte, ser o Conselho a exercer, sob proposta da Comissão, o controlo efetivo sobre a avaliação realizada pelo CUR quanto à existência de um interesse público e a avaliar qualquer alteração significativa do montante do Fundo a ser utilizado numa determinada medida de resolução. Além disso, a Comissão deverá ficar habilitada a adotar atos delegados no que diz respeito à especificação dos critérios ou das condições adicionais a ter em conta pelo CUR no exercício das suas diversas competências. Essa atribuição de funções de resolução não deverá, de modo algum, dificultar o funcionamento do mercado interno de serviços financeiros. A EBA deverá, por conseguinte, manter o seu papel e conservar as suas competências e funções existentes: deverá desenvolver e contribuir para a aplicação coerente da legislação da União aplicável a todos os Estados-Membros e favorecer a convergência das práticas em matéria de supervisão no conjunto da União.
(25)
A fim de garantir a conformidade com os princípios estabelecidos no artigo 3.o, n.o 3, da Diretiva 2014/59/UE, as instituições da União, no exercício das funções que lhes são atribuídas por força do presente regulamento, deverão assegurar que sejam aplicáveis disposições adequadas em matéria de organização.
(26)
O BCE, enquanto autoridade de supervisão no âmbito do MUS, bem como o CUR, deverão ter condições para avaliar se uma instituição de crédito está ou pode vir a estar em situação de insolvência e se não existem perspetivas razoáveis de que qualquer ação alternativa do setor privado ou de supervisão impeça a sua insolvência num prazo razoável. Se considerar que estão preenchidos os fatores de desencadeamento das medidas de resolução, o CUR deverá adotar o programa de resolução. O procedimento relativo à adoção do programa de resolução, que envolve a Comissão e o Conselho, reforça a necessária independência operacional do CUR, respeitando simultaneamente o princípio de delegação de poderes nas agências tal como interpretado pelo Tribunal de Justiça da União Europeia (a seguir designado por «Tribunal de Justiça»). Por conseguinte, o presente regulamento prevê que o programa de resolução adotado pelo CUR só entra em vigor se, no prazo de 24 horas após a sua adoção pelo CUR, não forem formuladas objeções pelo Conselho ou pela Comissão, ou o programa de resolução for aprovado pela Comissão. As razões com base nas quais o Conselho se pode opor, sob proposta da Comissão, ao programa de resolução do CUR deverão ser estritamente limitadas à existência de um interesse público e à alteração significativa pela Comissão do montante de utilização do Fundo proposto pelo CUR.
Uma alteração de 5 % ou superior do montante do Fundo em relação à proposta original do CUR deverá ser considerada significativa. O Conselho deverá aprovar ou opor-se à proposta da Comissão, sem a alterar. Na qualidade de observador nas reuniões do CUR, a Comissão deverá verificar de forma permanente se o programa de resolução adotado pelo CUR é inteiramente conforme ao presente regulamento, garante o equilíbrio adequado entre os diferentes objetivos e interesses em causa, respeita o interesse público e se é preservada a integridade do mercado interno. Considerando que a medida de resolução requer um processo de tomada de decisão célere, o Conselho e a Comissão deverão cooperar estreitamente, não devendo o Conselho duplicar os trabalhos preparatórios já empreendidos pela Comissão. O CUR deverá dar instruções às autoridades nacionais de resolução, as quais deverão tomar todas as medidas necessárias para aplicar o programa de resolução.
(27)
A elaboração de um programa de resolução de grupo deverá facilitar uma resolução coordenada, suscetível de produzir os melhores resultados para todas as entidades de um grupo. O CUR ou, consoante o caso, as autoridades nacionais de resolução deverão ter poderes para aplicar o instrumento de criação de uma instituição de transição a nível do grupo (o que poderá envolver, se necessário, mecanismos de repartição de encargos), de modo a estabilizar o grupo no seu todo. A propriedade das filiais poderá ser transferida para a instituição de transição com vista a uma alienação subsequente, em conjunto ou individualmente, quando as condições de mercado forem adequadas. Além disso, o CUR ou, consoante o caso, a autoridade de resolução nacional deverá ter poderes para aplicar o instrumento de recapitalização interna («bail-in») a nível da instituição-mãe.
(28)
O CUR deverá estar habilitado, em particular, para tomar decisões relativamente a entidades ou grupos significativos, entidades ou grupos diretamente supervisionados pelo BCE ou grupos transfronteiriços. As autoridades nacionais de resolução deverão prestar assistência ao CUR no planeamento das resoluções e na preparação das decisões de resolução. Para as entidades e grupos que não sejam significativos nem transfronteiriços, as autoridades nacionais de resolução deverão ser responsáveis, em particular, pelo planeamento da resolução, pela avaliação da resolubilidade, pela eliminação de obstáculos à resolubilidade, pelas medidas que as autoridades de resolução têm o direito de tomar durante a intervenção precoce e pelas medidas de resolução. Em determinadas circunstâncias, as autoridades nacionais de resolução deverão desempenhar as suas funções com base e em conformidade com o presente regulamento, aquando do exercício dos poderes que lhes são conferidos pela legislação nacional de transposição da Diretiva 2014/59/UE e nos termos dessa legislação nacional, na medida em que não seja incompatível com o presente regulamento.
(29)
Para o bom funcionamento do mercado interno, é indispensável que as mesmas regras sejam aplicáveis a todas as medidas de resolução, independentemente de serem tomadas pelas autoridades de resolução ao abrigo da Diretiva 2014/59/UE ou no quadro do MUR. A Comissão deverá analisar essas medidas ao abrigo do artigo 107.o do TFUE.
(30)
Se a medida de resolução envolver a concessão de auxílios estatais nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE ou a título de auxílios do Fundo, pode ser adotada uma decisão de resolução depois de a Comissão ter adotado uma decisão positiva ou condicional sobre a compatibilidade da utilização desses auxílios com o mercado interno. A decisão da Comissão sobre os auxílios do Fundo pode impor condições, compromissos ou obrigações ao beneficiário. As condições que podem ser impostas pela Comissão podem incluir requisitos de repartição de encargos, não estando porém limitadas a estes, inclusive um requisito de que as perdas sejam absorvidas em primeiro lugar pelos capitais próprios, e requisitos em matéria de contribuições dos detentores de instrumentos de capital híbridos, dos detentores de dívida subordinada e dos detentores de créditos privilegiados, nomeadamente em aplicação dos requisitos da Diretiva 2014/59/UE; restrições ao pagamento de dividendos de ações ou cupões de instrumentos de capital híbridos, à recompra de ações próprias ou instrumentos de capital híbridos, ou às transações de gestão de capital; restrições à aquisição de participações em qualquer empresa, através da transferência de ativos ou de ações; proibição de práticas ou estratégias comerciais agressivas ou de publicidade ao apoio de auxílios públicos; requisitos relativos a quotas de mercado, fixação de preços, características dos produtos ou outros requisitos comportamentais; requisitos respeitantes a planos de reestruturação; requisitos em matéria de governação; requisitos de reporte e de divulgação, inclusive no que diz respeito ao cumprimento das condições que a Comissão possa especificar; requisitos relativos à venda do beneficiário ou da totalidade ou parte dos seus ativos, direitos e passivos; requisitos relativos à liquidação do beneficiário.
(31)
A fim de garantir um processo de decisão rápido e eficaz em matéria de resoluções, o CUR deverá ser uma agência específica da União, dotada de uma estrutura específica, adequada às suas competências também elas específicas, e que se afasta do modelo de todas as outras agências da União. A sua composição deverá ter devidamente em conta todos os interesses em causa nos processos de resolução. Atendendo às competências do CUR, deverão ser nomeados um presidente, um vice-presidente e quatro membros que exercem funções a tempo inteiro do CUR com base no seu mérito, competências e conhecimento dos domínios bancário e financeiro, bem como na sua experiência em matéria de supervisão e regulação financeiras e resolução de instituições. O presidente, o vice-presidente e os quatro membros que exercem funções a tempo inteiro do CUR deverão ser escolhidos com base num procedimento de seleção público, sobre o qual o Parlamento Europeu e o Conselho deverão ser mantidos devidamente informados e que deverá respeitar o princípio de paridade entre homens e mulheres, experiência e qualificação. A Comissão deverá apresentar à comissão competente do Parlamento Europeu a lista de candidatos pré-selecionados aos cargos de presidente, de vice-presidente e dos quatro membros que exercem funções a tempo inteiro do CUR. A Comissão deverá submeter ao Parlamento Europeu, para aprovação, uma proposta de nomeação do presidente, do vice-presidente e dos quatro membros que exercem funções a tempo inteiro do CUR. Após a aprovação dessa proposta pelo Parlamento Europeu, o Conselho deverá adotar uma decisão de execução para a nomeação do presidente, do vice-presidente e dos quatro membros que exercem funções a tempo inteiro do CUR.
(32)
O CUR deverá funcionar em sessões executivas e sessões plenárias. Na sessão executiva, o CUR deverá ser composto pelo seu presidente, pelos seus quatro membros independentes que exercem funções a tempo inteiro e que deverão agir de forma independente e objetiva no interesse do conjunto da União, e pelos observadores permanentes nomeados pela Comissão e pelo BCE. Quando o CUR se reúne em sessão executiva para deliberar sobre a resolução de uma instituição ou grupo estabelecido num único Estado-Membro participante, o membro nomeado por este Estado-Membro para representar a sua autoridade nacional de resolução deverá estar presente e participar nas decisões. Quando o CUR se reúne em sessão executiva para deliberar sobre a situação de um grupo transnacional, os membros nomeados pelo Estado-Membro de origem e por todos os Estados-Membros de acolhimento em causa para representar as autoridades nacionais de resolução desses Estados-Membros deverão estar presentes e participar nas decisões.
(33)
O CUR, na sua sessão executiva, deverá preparar todas as decisões relativas ao procedimento de resolução e adotar, tanto quanto possível, essas decisões. Devido ao facto de as informações constantes nos planos de resolução serem de natureza específica às instituições, as decisões relativas à elaboração, avaliação e aprovação dos planos de resolução deverão ser tomadas pelo CUR na sua sessão executiva. No que respeita à utilização do Fundo, é importante afastar qualquer possível vantagem de acesso aos fundos em primeiro lugar e garantir que os fluxos de saída do Fundo sejam controlados. A fim de assegurar a correspondente tomada de decisões pelo CUR, caso seja necessário empreender uma medida de resolução acima do limiar de 5 000 000 000 EUR, qualquer membro do plenário deverá poder requerer, dentro de um prazo rigoroso, que a sessão plenária tome uma decisão. Quando o apoio de liquidez não envolver, ou envolver um risco substancialmente inferior ao de outras formas de apoio em particular em caso de prorrogação pontual, a curto prazo, de crédito a instituições solventes contra garantias adequadas de elevada qualidade, justifica-se contabilizar tal forma de apoio com uma ponderação inferior de apenas 0,5. Quando a utilização acumulada do Fundo nos anteriores 12 meses consecutivos atingir o limiar de 5 000 000 000 EUR por ano, a sessão plenária deverá avaliar a aplicação dos instrumentos de resolução, incluindo a utilização do Fundo, e definir orientações que a sessão executiva deverá seguir nas decisões de resolução subsequentes. As orientações destinadas à sessão executiva deverão centrar-se em particular na forma de assegurar a aplicação não discriminatória dos instrumentos de resolução, de evitar o depauperamento do Fundo e de diferenciar adequadamente a liquidez sem risco, ou de baixo risco, de outros tipos de apoio.
(34)
Dado que os participantes no processo de tomada de decisões da sessão executiva do CUR mudam consoante o Estado-Membro no qual a instituição ou o grupo relevante opera, os participantes permanentes deverão assegurar que as decisões tomadas pelas diferentes formações das sessões executivas do CUR sejam coerentes, adequadas e proporcionais.
(35)
O CUR deverá ter a possibilidade de convidar observadores para as suas reuniões. A atribuição ao CUR de competências de resolução deverá ser consentânea com o quadro do Sistema Europeu de Supervisão Financeira (a seguir designado por «SESF») e com o objetivo que lhe está subjacente, a saber, a elaboração de um conjunto único de regras e o reforço da convergência das práticas de supervisão e resolução em toda a União. Em particular, a EBA deverá avaliar e coordenar as iniciativas, nos termos do Regulamento (UE) n.o 1093/2010, relativas a planos de resolução, tendo em vista promover a convergência nesse domínio. Por conseguinte, regra geral, o CUR deverá convidar a EBA sempre que sejam debatidas questões para as quais a EBA, nos termos da Diretiva 2014/59/UE, deva elaborar normas técnicas ou estabelecer orientações. Outros observadores, como por exemplo um representante do Mecanismo Europeu de Estabilidade (MEE), podem também ser convidados, consoante o caso, a assistir às reuniões do CUR.
(36)
Os observadores deverão estar sujeitos aos mesmos requisitos em matéria de segredo profissional que os membros e o pessoal do CUR e o pessoal dos Estados-Membros participantes colocado em regime de intercâmbio ou destacamento que desempenha funções de resolução.
(37)
O CUR deverá estar em condições de criar equipas internas de resolução compostas por pessoal próprio e pessoal das autoridades nacionais de resolução, incluindo, consoante o caso, observadores dos Estados-Membros não participantes. Essas equipas internas de resolução deverão ser chefiadas por coordenadores nomeados de entre os quadros superiores do CUR, os quais poderão ser convidados a participar como observadores nas sessões executivas do CUR.
(38)
O CUR e as autoridades de resolução e as autoridades competentes dos Estados-Membros não participantes deverão celebrar um memorando de entendimento que descreva em termos gerais o modo como irão cooperar no exercício das suas funções por força da Diretiva 2014/59/UE. Os memorandos de entendimento poderão, nomeadamente, esclarecer as questões sobre a consulta relativa às decisões do CUR que produzam efeitos em filiais estabelecidas ou sucursais situadas nos Estados-Membros não participantes caso a empresa-mãe esteja estabelecida num Estado-Membro participante. Os memorandos deverão ser revistos periodicamente.
(39)
O CUR deverá agir de forma independente. O CUR deverá ter capacidade para lidar com grandes grupos bancários e para agir de forma rápida e imparcial. O CUR deverá atender de forma adequada à estabilidade financeira nacional, à estabilidade financeira da União e ao mercado interno. Os membros do CUR deverão possuir os conhecimentos técnicos necessários em matéria de reestruturação e insolvência bancárias.
(40)
Quando forem tomadas decisões ou empreendidas ações no exercício das competências conferidas pelo presente regulamento, dever-se-á atender à importância para o mercado interno do exercício do direito de estabelecimento previsto no TFUE e, em particular, se possível, aos efeitos sobre a continuação das atividades transfronteiriças.
(41)
Tendo em conta as competências do CUR e os objetivos de resolução, entre os quais figura a proteção dos fundos públicos, o funcionamento do MUR deverá ser financiado por contribuições pagas pelas instituições estabelecidas nos Estados-Membros participantes.
(42)
O CUR, o Conselho, se for caso disso, e a Comissão deverão substituir as autoridades nacionais de resolução designadas por força da Diretiva 2014/59/UE no que se refere a todos os aspetos relacionados com o processo de decisão em matéria de resolução. As autoridades nacionais de resolução designadas por força da referida diretiva deverão continuar a realizar atividades relacionadas com a aplicação dos programas de resolução adotados pelo CUR. A fim de garantir a transparência e o controlo democrático, bem como salvaguardar os direitos das instituições da União, o CUR deverá ser responsável, perante o Parlamento Europeu e o Conselho, pelas decisões tomadas ao abrigo do presente regulamento. Por razões de transparência e controlo democrático, os parlamentos nacionais deverão ter o direito de obter informações sobre as atividades do CUR e dialogar com o mesmo.
(43)
O parlamento nacional de um Estado-Membro participante ou a respetiva comissão competente deverá estar em condições de convidar o presidente, acompanhado de um representante da autoridade nacional de resolução, a participar numa troca de pontos de vista sobre a resolução de instituições estabelecidas nesse Estado-Membro. Este papel dos parlamentos nacionais é apropriado dado o impacto que as medidas de resolução podem ter nas finanças públicas, nas instituições, nos seus clientes e trabalhadores e nos mercados dos Estados-Membros participantes. O presidente e as autoridades nacionais de resolução deverão responder positivamente a esses convites para trocar pontos de vista com os parlamentos nacionais.
(44)
Para garantir uma abordagem uniforme para as instituições e para os grupos, o CUR deverá estar habilitado a elaborar planos de resolução para essas instituições e grupos após consulta das autoridades nacionais competentes e de resolução. Regra geral, os planos de resolução de um grupo deverão ser elaborados para o grupo no seu todo e identificar as medidas a tomar em relação à empresa-mãe e a todas as filiais individuais que fazem parte do grupo. Os planos de resolução de um grupo deverão atender à estrutura financeira, técnica e empresarial do grupo em causa. Se forem elaborados planos de resolução individuais para entidades que fazem parte de um grupo, o CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução deverão tentar ser coerentes, na medida do possível, com os planos de resolução para o resto do grupo. O CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução deverão transmitir os planos de resolução, bem como quaisquer alterações aos mesmos, à autoridade competente, a fim de a manter sempre plenamente informada. O CUR deverá avaliar a resolubilidade das instituições e dos grupos e tomar medidas destinadas a eliminar quaisquer eventuais impedimentos à resolubilidade. O CUR deverá exigir que as autoridades nacionais de resolução apliquem quaisquer medidas adequadas destinadas a eliminar impedimentos à resolubilidade para assegurar a coerência e a resolubilidade das instituições em causa. Tendo em conta a sensibilidade da informação neles contida, os planos de resolução deverão estar sujeitos aos requisitos em matéria de segredo profissional estabelecidos no presente regulamento.
(45)
Na aplicação de instrumentos de resolução e no exercício de poderes de resolução, é necessário atender ao princípio de proporcionalidade e às particularidades da forma jurídica das instituições.
(46)
O planeamento da resolução é uma componente essencial de uma resolução eficaz. O CUR deverá, por conseguinte, ter poderes para exigir alterações na estrutura e organização das instituições ou dos grupos de forma a tomar medidas que sejam necessárias e proporcionadas para reduzir ou eliminar impedimentos significativos à aplicação dos instrumentos de resolução e assegurar a resolubilidade das entidades em causa. Tendo em conta a potencial importância sistémica de qualquer instituição, é crucial, para manter a estabilidade financeira, que o CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução disponham da possibilidade de proceder à resolução de qualquer instituição. A fim de garantir o respeito da liberdade de empresa garantido pelo artigo 16.o da Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia (a seguir designada por «Carta»), a discricionariedade atribuída ao CUR deverá limitar-se ao necessário para simplificar a estrutura e as atividades da instituição exclusivamente com vista à melhoria da sua resolubilidade. Além disso, qualquer medida imposta para este efeito deverá ser coerente com a legislação da União. As medidas não deverão ser direta ou indiretamente discriminatórias em razão da nacionalidade e deverão ser justificadas pela razão imperiosa do interesse público na estabilidade financeira. Para determinar se uma medida foi adotada no interesse público geral, o CUR, atuando em defesa do interesse público geral, deve estar em condições de alcançar os seus objetivos de resolução sem se deparar com impedimentos à aplicação dos instrumentos de resolução ou à sua capacidade de exercer os poderes que lhe são conferidos pelo presente regulamento. Além disso, as medidas deverão limitar-se ao mínimo necessário para alcançar os objetivos pretendidos. Ao determinarem as medidas a adotar, o CUR e, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução deverão tomar em consideração os alertas e as recomendações do Comité Europeu do Risco Sistémico (a seguir designado por «ESRB»), criado pelo Regulamento (UE) n.o 1092/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (9).
(47)
Tendo em conta a potencial natureza sistémica de qualquer instituição, é crucial que o CUR, se adequado, em cooperação com as autoridades nacionais de resolução, possa adotar planos de resolução, avaliar a resolubilidade de uma instituição ou de um grupo e, se necessário, tomar medidas para reduzir ou eliminar os impedimentos à resolubilidade de uma instituição nos Estados-Membros participantes. A situação de insolvência de instituições de importância sistémica, incluindo aquelas a que se refere o artigo 131.o da Diretiva 2013/36/UE, poderia representar um risco considerável para o funcionamento dos mercados financeiros e poderia ter um impacto negativo sobre a estabilidade financeira. O CUR deverá prioritariamente estabelecer os planos de resolução dessas instituições de importância sistémica, bem como avaliar a resolubilidade e tomar todas as medidas necessárias para reduzir ou eliminar todos os impedimentos à resolubilidade das mesmas, sem prejuízo da sua independência e das suas obrigações de planear a resolução e avaliar a resolubilidade de todas as instituições sob a sua competência.
(48)
Os planos de resolução deverão incluir, se for caso disso, procedimentos de informação e consulta dos representantes dos trabalhadores durante os processos de resolução. Se aplicável, os acordos coletivos ou outras convenções previstas pelos parceiros sociais, assim como pela legislação da União e nacional relativa ao envolvimento dos sindicatos e dos representantes dos trabalhadores nos processos de reestruturação de empresas, deverão ser respeitados nesse contexto.
(49)
Em relação à obrigação de elaborar planos de resolução, o CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, no contexto dos planos de resolução e aquando da utilização dos diferentes poderes e instrumentos à sua disposição, deverão ter em conta a natureza das atividades de uma entidade, a sua estrutura acionista, a sua forma jurídica, o seu perfil de risco, a sua dimensão e estatuto jurídico, a sua interligação com outras instituições ou com o sistema financeiro em geral, o âmbito e a complexidade das suas atividades, a sua participação num sistema de proteção institucional (SPI) ou noutros sistemas de solidariedade mutualizados, se prestam serviços ou exercem atividades de investimento e se a sua situação de insolvência e subsequente entrada em liquidação no âmbito de processos normais de insolvência podem ter efeitos negativos consideráveis nos mercados financeiros, noutras instituições, nas condições de financiamento ou na economia em geral, a fim de assegurar que o regime seja aplicado de forma apropriada e proporcionada, e que os encargos administrativos relacionados com as obrigações de preparação do plano de resolução sejam reduzidos ao mínimo. Tendo em conta que o teor e as informações contidas na Secção A do Anexo da Diretiva 2014/59/UE estabelecem normas mínimas para as entidades com importância sistémica evidente, é permitido aplicar requisitos diferentes ou significativamente reduzidos de planeamento e informação da recuperação e resolução com base na especificidade da instituição, e com uma frequência de atualização inferior a um ano. Para uma entidade de pequena dimensão com fraca interligação e complexidade, o plano de recuperação pode ser reduzido. Além disso, o regime deverá ser aplicado de forma a não pôr em risco a estabilidade dos mercados financeiros. Em especial, em situações caracterizadas por problemas mais vastos, ou mesmo por dúvidas quanto à resistência de grande número de entidades, é essencial que seja examinado o risco de contágio das medidas tomadas relativamente a uma dada entidade.
(50)
Nos casos em que a Diretiva 2014/59/UE prevê a possibilidade de aplicação de obrigações simplificadas ou concessão de isenções pelas autoridades nacionais de resolução relativamente à obrigação de elaborar planos de resolução, deverá ser previsto um procedimento para que o CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução possam autorizar a aplicação dessas obrigações simplificadas.
(51)
Em conformidade com a estrutura de capital das entidades associadas a um organismo central, para efeitos do presente regulamento, o CUR ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, não deverão ser obrigadas a elaborar planos de resolução separados pelo simples facto de o organismo central ao qual essas entidades estão associadas estar sujeito à supervisão direta do BCE. No caso dos planos de resolução de grupos, deverá ser especificamente tomado em consideração, na elaboração desses planos, o potencial impacto das medidas de resolução em todos os Estados-Membros onde o grupo opera.
(52)
O MUR deverá basear-se nos quadros estabelecidos pelo Regulamento (UE) n.o 1024/2013 e pela Diretiva 2014/59/UE. Por conseguinte, o CUR deverá dispor de poderes de intervenção numa fase precoce nos casos em que a situação financeira ou a solvabilidade de uma entidade se esteja a deteriorar. As informações que o CUR recebe das autoridades nacionais de resolução ou do BCE nessa fase precoce são essenciais para lhe permitir determinar as medidas a tomar com vista à preparação da resolução da entidade em causa.
(53)
A fim de garantir uma ação rápida em matéria de resolução quando tal se revela necessário, o CUR deverá acompanhar de perto, em cooperação com o BCE ou com a autoridade nacional competente em causa, a situação das entidades em causa e o cumprimento por estas de qualquer medida de intervenção precoce tomada relativamente a elas. Ao determinar se uma ação do setor privado poderia impedir, num prazo razoável, a situação de insolvência de uma entidade, a autoridade adequada deverá atender à eficácia das medidas de intervenção precoce empreendidas num prazo estipulado pela autoridade competente.
(54)
O CUR, as autoridades nacionais de resolução e as autoridades competentes, incluindo o BCE, deverão celebrar, se necessário, um memorando de entendimento descrevendo em termos gerais o modo como irão cooperar no exercício das funções que lhe são atribuídas pela legislação da União. O memorando deverá ser revisto periodicamente.
(55)
Quando forem adotadas decisões ou medidas, em particular no que se refere a entidades estabelecidas tanto em Estados-Membros participantes como não participantes, dever-se-á atender também aos possíveis efeitos adversos sobre esses Estados-Membros, como, por exemplo, ameaças à estabilidade financeira dos seus mercados financeiros ou às entidades estabelecidas nesses Estados-Membros.
(56)
A fim de minimizar perturbações nos mercados financeiros e na economia, o processo da resolução deverá ser realizado num curto espaço de tempo. Os depositantes deverão ter acesso o mais rapidamente possível, pelo menos, aos depósitos garantidos e sempre nos prazos previstos na Diretiva 2014/49/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (10). A Comissão deverá, durante todo o processo de resolução, ter acesso a quaisquer informações que considere necessárias para tomar uma decisão informada no quadro do processo de resolução.
(57)
A decisão de colocar uma entidade sob resolução deverá ser tomada antes que o balanço da entidade financeira reflita uma situação de insolvência e antes que os seus capitais próprios desapareçam completamente. A resolução deverá ter início após ter sido determinado que uma entidade se encontra em situação ou em risco de insolvência e que nenhumas medidas alternativas do setor privado podem impedir tal situação de insolvência num prazo razoável. O facto de deixar de cumprir os requisitos para a autorização não deverá justificar, por si só, que se coloque uma entidade sob resolução, particularmente se a entidade continuar a ser ou for suscetível de continuar a ser viável. Deverá considerar-se que uma entidade se encontra em situação ou em risco de insolvência quando essa entidade tiver deixado de cumprir ou estiver, num futuro próximo, em risco de deixar de cumprir os requisitos necessários à continuidade da sua autorização, quando os ativos da entidade forem ou estiverem em risco de ser, dentro de pouco tempo, inferiores aos seus passivos, quando a entidade for incapaz ou estiver em risco de ser, dentro de pouco tempo, incapaz de pagar as suas dívidas na data de vencimento, ou quando a entidade exigir apoio financeiro público extraordinário, salvo nas circunstâncias especiais previstas no presente regulamento. A necessidade de assistência sob a forma de liquidez em caso de emergência da parte de um banco central não deverá ser por si só condição suficiente para demonstrar que uma entidade é ou está em risco de ser, dentro de pouco tempo, incapaz de pagar as suas dívidas na data de vencimento. Se essa linha de crédito for garantida por um Estado, as entidades que tenham acesso à mesma ficarão sujeitas às regras relativas aos auxílios estatais. A fim de preservar a estabilidade financeira, em particular em caso de escassez de liquidez sistémica, a concessão de garantias do Estado para linhas de crédito disponibilizadas por bancos centrais ou para a emissão de novos instrumentos de passivo para sanar uma perturbação grave da economia de um Estado-Membro não deverá desencadear a aplicação do enquadramento de resolução, desde que se encontrem preenchidas determinadas condições. Em particular, as medidas de garantia do Estado deverão ser aprovadas ao abrigo do enquadramento para os auxílios estatais e não deverão ser integradas num pacote de auxílio mais alargado, e a utilização dessas medidas de garantia deverá ser estritamente limitada no tempo. As garantias dos Estados-Membros para créditos sobre ações deverão ser proibidas.
Quando prestar uma garantia, o Estado-Membro deverá assegurar que a garantia seja suficientemente remunerada pela entidade. Além disso, a concessão de apoio financeiro público extraordinário não deverá desencadear a resolução quando, como medida de precaução, um Estado-Membro adquirir uma participação no capital de uma entidade, incluindo uma entidade de capitais públicos, que cumpra os seus requisitos de fundos próprios. Tal pode acontecer, por exemplo, quando uma entidade for obrigada a mobilizar capital devido ao resultado de um teste de esforço baseado em cenários ou de um exercício equivalente levado a cabo pelas autoridades macroprudenciais que inclui um requisito fixado de modo a manter a estabilidade financeira no contexto de uma crise sistémica, mas a entidade for incapaz de mobilizar capital de forma privada nos mercados. Não se deverá considerar que uma entidade se encontra em situação ou em risco de insolvência apenas por lhe ter sido concedido apoio financeiro público extraordinário antes da entrada em vigor do presente regulamento. Finalmente, o acesso a linhas de crédito, incluindo a assistência sob a forma de liquidez em caso de emergência da parte de um banco central pode constituir um auxílio estatal ao abrigo do enquadramento para os auxílios estatais.
(58)
A liquidação de uma entidade em situação de insolvência ao abrigo dos processos normais de insolvência poderia pôr em causa a estabilidade financeira, interromper a prestação de serviços essenciais e afetar a proteção dos depositantes. Nesse caso, será do interesse público aplicar instrumentos de resolução. Os objetivos da resolução deverão, por conseguinte, ser os seguintes: garantir a continuidade dos serviços financeiros essenciais, manter a estabilidade do sistema financeiro, reduzir o risco moral limitando o recurso a apoios financeiros públicos para as entidades em situação de insolvência e proteger os depositantes.
(59)
Contudo, a liquidação de uma entidade insolvente através dos processos normais de insolvência deverá ser sempre considerada antes de qualquer decisão no sentido de a manter em atividade. Uma entidade insolvente deverá ser mantida em atividade para efeitos de estabilidade financeira utilizando, tanto quanto possível, fundos privados. Tal pode ser alcançado quer através da sua alienação ou fusão com um comprador do setor privado quer através da redução do passivo da entidade ou após a conversão da sua dívida em capitais próprios, de modo a proceder a uma recapitalização.
(60)
Quando tomarem ou prepararem decisões relacionadas com os poderes de resolução, o CUR, o Conselho e a Comissão e deverão assegurar que as medidas de resolução sejam tomadas de acordo com determinados princípios, nomeadamente os seguintes: os acionistas e credores suportam uma parte adequada das perdas, os membros do órgão de administração deverão em princípio ser substituídos, os custos da resolução da entidade são minimizados e os credores de uma mesma categoria são tratados de forma equitativa. Em especial, sempre que os credores de uma mesma categoria sejam tratados de forma diferente no âmbito de uma medida de resolução, tal distinção deverá justificar-se por razões de interesse público e não deverá ser direta nem indiretamente discriminatória em razão da nacionalidade.
(61)
As limitações aos direitos dos acionistas e credores deverão respeitar o artigo 52.o da Carta. Os instrumentos de resolução só deverão, por conseguinte, ser aplicados às entidades que estejam em situação ou em risco de insolvência e apenas se tal for necessário para a prossecução do objetivo de estabilidade financeira no interesse geral. Em particular, os instrumentos de resolução só deverão ser aplicados se a entidade não puder ser liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência sem destabilizar o sistema financeiro, quando as medidas forem necessárias para assegurar a rápida transferência e a continuidade das funções de importância sistémica e quando não existir nenhuma perspetiva razoável de uma solução privada alternativa, nomeadamente um aumento de capital pelos acionistas ou por terceiros que seja suficiente para repor integralmente a viabilidade da entidade.
(62)
A interferência com os direitos de propriedade não deverá ser desproporcionada. Daí decorre que os acionistas e credores afetados não deverão suportar perdas mais elevadas do que aquelas que suportariam se a entidade tivesse sido liquidada no momento em que é tomada a decisão de desencadear a resolução. Em caso de transferência parcial dos ativos de uma instituição objeto de resolução para um comprador do setor privado ou para uma instituição de transição, a parte remanescente da instituição objeto de resolução deverá ser liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência. Para proteger os acionistas e credores da entidade durante o processo de liquidação, estes deverão ter direito a receber em pagamento pelos seus créditos um valor não inferior ao que se estima que receberiam se a entidade no seu conjunto fosse liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência.
(63)
A fim de proteger o direito dos acionistas e credores, deverão ser definidas obrigações claras no que respeita à avaliação dos ativos e passivos da instituição objeto de resolução e, se exigido pelo presente regulamento, à avaliação do tratamento que os acionistas e credores teriam recebido se a entidade tivesse sido liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência. Deverá ser possível iniciar uma avaliação logo na fase de intervenção precoce. Antes que sejam adotadas quaisquer medidas de resolução, deverá ser realizada uma avaliação justa, prudente e realista dos ativos e passivos da entidade. Essa avaliação só deverá ser passível de recurso em conjunto com a própria decisão de resolução. Além disso, sempre que exigido nos termos do presente regulamento, deverá ser realizada, após a aplicação dos instrumentos de resolução, uma comparação ex post entre o tratamento recebido pelos acionistas e credores e o tratamento que teriam recebido ao abrigo dos processos normais de insolvência. Se se determinar que os acionistas e credores receberam, em pagamento dos seus créditos, um valor inferior ao que teriam recebido ao abrigo dos processos normais de insolvência, deverão ter direito a receber a diferença, sempre que exigido nos termos do presente regulamento. Essa diferença, se existir, deverá ser paga pelo Fundo criado em conformidade com o presente regulamento.
(64)
Quando uma entidade entra em situação de insolvência, é importante que as perdas sejam reconhecidas. A avaliação dos ativos e passivos das entidades em situação de insolvência deverá basear-se em pressupostos justos, prudentes e realistas no momento em que os instrumentos de resolução são aplicados. Todavia, o valor dos passivos não deverá ser afetado na avaliação pela situação financeira da entidade. O CUR deverá poder proceder, por motivos de urgência, a uma avaliação rápida dos ativos ou passivos de uma entidade em situação de colapso. Esta avaliação deverá ser provisória e aplicável até ser realizada uma avaliação independente.
(65)
A fim de garantir que o processo de resolução permanece objetivo e certo, é necessário estabelecer a ordem em que os créditos não garantidos detidos em relação a uma instituição objeto de resolução deverão ser reduzidos ou convertidos. Para limitar o risco de os credores suportarem perdas mais elevadas do que as que suportariam se a instituição tivesse sido liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência, esta ordem deverá ser aplicável no quadro tanto de um processo normal de insolvência como no processo de redução ou de conversão no âmbito de um processo de resolução. Uma disposição deste tipo facilitaria igualmente a fixação do preço da dívida.
(66)
O CUR deverá decidir em pormenor sobre o programa de resolução a aplicar. Os instrumentos de resolução pertinentes deverão incluir o instrumento de alienação da atividade, o instrumento de criação de uma instituição de transição, o instrumento de recapitalização interna e o instrumento de segregação de ativos, igualmente previstos na Diretiva 2014/59/UE. O programa deverá igualmente permitir avaliar se as condições de uma redução e de uma conversão de instrumentos de capital estão satisfeitas.
(67)
Quando adotar medidas de resolução, o CUR deverá ter em conta e seguir as medidas previstas nos planos de resolução, a não ser que o CUR determine que, tendo em conta as circunstâncias do caso, os objetivos da resolução serão mais eficazmente atingidos tomando medidas não previstas nos planos de resolução.
(68)
Os instrumentos de resolução deverão incluir a alienação da atividade ou de ações da instituição objeto de resolução, a criação de uma entidade de transição, a separação entre os ativos rentáveis da entidade em situação de insolvência os ativos que se encontram em imparidade ou cujo desempenho é fraco, e a recapitalização interna dos acionistas e credores da entidade em situação de insolvência.
(69)
Quando os instrumentos de resolução forem utilizados para transferir serviços de importância sistémica ou atividades viáveis de uma entidade para uma entidade sã, como, por exemplo, um adquirente do setor privado ou uma entidade de transição, a parte remanescente da entidade deverá ser liquidada.
(70)
O instrumento de alienação da atividade deverá permitir a venda da entidade ou de partes da sua atividade a um ou mais adquirentes sem o consentimento dos acionistas.
(71)
Todas as receitas líquidas resultantes da transferência de ativos ou passivos da instituição objeto de resolução no quadro da aplicação do instrumento de alienação da atividade deverão beneficiar a entidade remanescente nos processos de liquidação. Todas as receitas líquidas resultantes da transferência de instrumentos de propriedade emitidos pela instituição objeto de resolução no quadro da aplicação do instrumento de alienação da atividade deverão beneficiar os proprietários desses instrumentos de propriedade da entidade remanescente nos processos de liquidação. As receitas deverão ser calculadas descontando os custos decorrentes da situação de insolvência e do processo de resolução da entidade.
(72)
O instrumento de segregação de ativos deverá permitir que as autoridades possam transferir ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução para um veículo distinto. Este instrumento só deverá ser utilizado em conjunto com outros instrumentos para evitar uma vantagem concorrencial indevida para a entidade em situação de insolvência.
(73)
Um regime de resolução eficaz deverá minimizar os custos a suportar pelos contribuintes em virtude da resolução de uma entidade em situação de insolvência. Deverá ainda assegurar que as entidades sistémicas possam ser objeto de resolução sem pôr em risco a estabilidade financeira. O instrumento de recapitalização interna permite a realização desse objetivo ao garantir que os acionistas e credores da entidade em situação de insolvência suportam as perdas apropriadas e uma parte adequada dos custos decorrentes da situação de insolvência da entidade. O instrumento de recapitalização interna incentivará, pois, mais fortemente os acionistas e os credores das entidades para acompanharem a saúde de uma entidade em circunstâncias normais, cumprindo além disso a recomendação do Conselho para a Estabilidade Financeira segundo a qual o enquadramento para a resolução deverá incluir poderes legais para reduzir a dívida e poderes de conversão, como opção adicional e em conjunto com outros instrumentos de resolução.
(74)
Para garantir a flexibilidade necessária para distribuir as perdas pelos credores em diferentes circunstâncias, afigura-se adequado que seja aplicado o instrumento de recapitalização interna, tanto quando o objetivo for a resolução da entidade em situação de insolvência, garantindo a continuidade das suas atividades se existir uma perspetiva razoável de reposição da viabilidade da entidade, como quando os serviços de importância sistémica forem transferidos para uma entidade de transição e a parte remanescente da entidade cessar as suas atividades e for liquidada.
(75)
Quando o instrumento de recapitalização interna for aplicado com o objetivo de repor o capital da entidade em situação de insolvência de forma a permitir a continuidade das suas atividades, a resolução através da recapitalização interna deverá ser acompanhada pela substituição dos membros do órgão de administração, salvo se a manutenção desses membros for adequada e necessária para atingir os objetivos da resolução, e pela subsequente reestruturação da entidade e das suas atividades de modo a corrigir as situações que levaram à situação de insolvência. Essa reestruturação deverá ser realizada através da aplicação de um plano de reorganização do negócio. Se aplicável, esse plano deverá ser compatível com o plano de reestruturação que a entidade deve apresentar à Comissão em conformidade com o enquadramento da União para os auxílios estatais. Em particular, para além das medidas a adotar para repor a viabilidade a longo prazo da entidade, o plano deverá incluir medidas que limitem os auxílios a uma partilha mínima dos encargos, bem como medidas que limitem as distorções da concorrência.
(76)
Não é apropriado aplicar o instrumento de recapitalização interna aos créditos que beneficiem de uma garantia, seja ela uma garantia real ou de qualquer outro tipo. No entanto, a fim de assegurar que o instrumento de recapitalização interna é eficaz e atinge os seus objetivos, é desejável que possa ser aplicado a um leque tão alargado quanto possível dos passivos não garantidos de uma entidade em situação de insolvência. Importa contudo excluir determinados tipos de passivos não garantidos do âmbito de aplicação do instrumento de recapitalização interna. Para proteger os titulares de depósitos cobertos, o instrumento de recapitalização interna não deverá ser aplicado aos depósitos protegidos ao abrigo da Diretiva 2014/49/UE. A fim de assegurar a continuidade das funções críticas, o instrumento de recapitalização interna não deverá ser aplicado a certas responsabilidades para com os trabalhadores da entidade em situação de insolvência ou aos créditos comerciais relacionados com bens e serviços críticos para o funcionamento corrente da entidade. A fim de respeitar os direitos de pensão e os montantes de pensões devidos a fundos de pensões e administradores de fundos de pensões, o instrumento de recapitalização interna não deverá ser aplicado às responsabilidades da entidade em situação de insolvência para com um regime de pensões, exceto no caso de responsabilidades relativas a prestações de reforma atribuíveis a remunerações variáveis não decorrentes de acordos de negociação coletiva. Para reduzir o risco de contágio sistémico, o instrumento de recapitalização interna não deverá ser aplicável aos passivos decorrentes de uma participação em sistemas de pagamento que tenham um prazo de vencimento restante inferior a sete dias, nem aos passivos perante entidades, com exceção das entidades que fazem parte do mesmo grupo, com um prazo de vencimento inicial inferior a sete dias.
(77)
Deverá ser possível excluir, total ou parcialmente, passivos em determinadas circunstâncias, nomeadamente se não for possível aplicar o instrumento de recapitalização interna a tais passivos num prazo razoável, se a exclusão for estritamente necessária e proporcionada para garantir a continuidade das funções críticas e das linhas de negócio críticas, ou se a aplicação do instrumento de recapitalização interna a esses passivos causasse uma destruição de valor tal que as perdas sofridas por outros credores seriam maiores do que se esses passivos não fossem excluídos da recapitalização interna. Além disso, deverá ser possível excluir, total ou parcialmente, determinados passivos, quando tal for necessário para evitar o contágio e a instabilidade financeira suscetíveis de provocar graves perturbações na economia de um Estado-Membro. Ao realizar as avaliações, o CUR ou, consoante o caso, as autoridades nacionais de resolução deverão ter em consideração as consequências de uma potencial recapitalização interna dos passivos decorrentes de depósitos elegíveis detidos por pessoas singulares e micro, pequenas e médias empresas acima do nível de cobertura previsto na Diretiva 2014/49/UE.
(78)
Caso essas exclusões sejam aplicadas, o nível da redução ou da conversão dos outros passivos elegíveis pode ser aumentado para as ter em conta, desde que seja respeitado o princípio de que «nenhum credor deverá ficar em pior situação do que aquela em que ficaria ao abrigo de um processo normal de insolvência». Se as perdas não puderem ser transferidas para outros credores, o Fundo pode dar uma contribuição para a instituição objeto de resolução em certas condições estritas, nomeadamente: se as perdas já tiverem sido objeto de recapitalização interna num montante total não inferior a 8 % do total dos passivos, incluindo os fundos próprios, e se o financiamento prestado pelo Fundo se limitar, consoante o que for menor, a 5 % do total dos passivos, incluindo os fundos próprios, ou dos meios ao dispor do Fundo e do montante que pode ser cobrado através de contribuições ex post durante um período de três anos.
(79)
Em circunstâncias extraordinárias, se tiverem sido excluídos certos passivos e o Fundo tiver sido utilizado para contribuir para a recapitalização interna em vez desses passivos até ao limite máximo autorizado, o CUR deverá poder procurar financiamentos provenientes de meios alternativos de financiamento.
(80)
O montante mínimo de recapitalização interna de 8 % do total dos passivos a que se refere o presente regulamento deverá ser calculado com base na avaliação realizada nos termos do presente regulamento. As perdas históricas que já tenham sido absorvidas pelos acionistas através da redução dos fundos próprios antes dessa avaliação não deverão ser incluídas nessas percentagens.
(81)
Dado que a proteção dos depositantes cobertos é um dos objetivos mais importantes da resolução, os depósitos cobertos não deverão estar sujeitos ao exercício do instrumento de recapitalização interna. O sistema de garantia de depósitos contribui, contudo, para o financiamento do processo de resolução, ao absorver as perdas na medida das perdas líquidas que teria tido de sofrer após ter indemnizado os depositantes ao abrigo dos processos normais de insolvência. O exercício dos poderes de recapitalização interna deverá assegurar que os depositantes mantenham o acesso aos seus depósitos, principal motivo para o estabelecimento dos sistemas de garantia de depósitos. Não prever o envolvimento desses sistemas nos casos em apreço constituiria uma vantagem desleal em relação aos restantes credores que fossem abrangidos pelo exercício desses poderes pela autoridade de resolução.
(82)
Se os depósitos forem transferidos para outra entidade no contexto da resolução de uma entidade, os depositantes não deverão beneficiar de uma garantia superior ao nível de cobertura previsto na Diretiva 2014/49/UE. Por conseguinte, os créditos respeitantes a depósitos que permaneçam na instituição objeto de resolução deverão ser limitados à diferença entre os fundos transferidos e o nível de cobertura previsto na Diretiva 2014/49/UE. Se os depósitos transferidos forem superiores ao nível de cobertura, o depositante não deverá ter qualquer crédito sobre o sistema de garantia de depósitos no que respeita aos depósitos que permaneçam na instituição objeto de resolução.
(83)
Para evitar que as entidades estruturem os seus passivos de um modo que ponha em causa a possibilidade de aplicação efetiva do instrumento de recapitalização interna, importa estabelecer que as entidades deverão cumprir a todo o momento um requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis que podem ser sujeitos ao instrumento de recapitalização interna, expresso em percentagem do total dos passivos e dos fundos próprios da entidade.
(84)
Deverá ser adotada uma abordagem do topo para a base na determinação do requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis dentro de um grupo. Esta abordagem deverá reconhecer que as medidas de resolução são aplicadas ao nível da entidade jurídica e que é imperativo que a capacidade de absorção das perdas se situe na entidade do grupo em que ocorrem as perdas ou seja acessível a essa entidade. Para tal, importa assegurar que a capacidade de absorção das perdas dentro de um grupo seja distribuída pelo grupo em função do nível de risco das entidades jurídicas que o constituem. O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis, necessário para cada filial, deverá ser avaliado separadamente. Além disso, importa assegurar que todos os capitais e passivos contabilizados para o requisito mínimo consolidado de fundos próprios e de passivos elegíveis se encontrem nas entidades em que é provável a ocorrência de perdas, ou estejam de outro modo disponíveis para absorver as perdas.
O presente regulamento deverá prever uma resolução de ponto de entrada múltiplo ou de ponto de entrada único. O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis deverá refletir a estratégia de resolução adequada para um grupo de acordo com o plano de resolução. Mais concretamente, o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis no grupo deverá ser exigido ao nível apropriado no grupo para refletir uma abordagem de ponto de entrada múltiplo ou único, de acordo com o plano de resolução, tendo sempre presente que pode haver circunstâncias em que é usada uma abordagem diferente da estabelecida no plano, se essa abordagem permitir, por exemplo, atingir os objetivos de resolução de forma mais eficiente. Neste contexto, independentemente de um grupo ter optado pela abordagem de ponto de entrada único ou múltiplo, todas as entidades do grupo deverão ter sempre um sólido requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis, de forma a evitar o risco de contágio ou de uma «corrida aos bancos».
(85)
Será conveniente escolher o melhor método de resolução segundo as circunstâncias do caso e, para o efeito, deverão estar disponíveis todos os instrumentos de resolução previstos na Diretiva 2014/59/UE. Na decisão sobre o programa de resolução, o CUR, o Conselho e a Comissão deverão, tanto quanto possível, optar respetivamente pelo programa menos oneroso para o Fundo.
(86)
A Diretiva 2014/59/UE confere às autoridades nacionais de resolução o poder de reduzir e converter instrumentos de capital, uma vez que as condições de uma redução e de uma conversão de instrumentos de capital podem coincidir com as condições de desencadeamento de um processo de resolução e que será necessário então avaliar se a redução e uma conversão de instrumentos de fundos próprios são por si só suficientes para restabelecer a solidez financeira da entidade em causa ou se é igualmente necessário adotar uma medida de resolução. Regra geral, este poder será utilizado no contexto da resolução. O CUR, sob o controlo da Comissão ou, quando adequado, do Conselho, deverá substituir as autoridades nacionais de resolução igualmente nessa função e deverá, por conseguinte, estar habilitado a avaliar se as condições da redução e de uma conversão de instrumentos de capital estão satisfeitas e decidir colocar ou não uma entidade sob resolução, se as condições de desencadeamento de um processo de resolução estiverem igualmente satisfeitas.
(87)
A eficiência e a uniformidade das medidas de resolução deverão estar asseguradas em todos os Estados-Membros participantes. Para este efeito, quando uma autoridade nacional de resolução não tiver aplicado ou não tiver respeitado uma decisão do CUR tomada por força do presente regulamento ou a tiver aplicado de forma que constitui uma ameaça à consecução de qualquer um dos objetivos da resolução ou à implementação eficiente do programa de resolução, o CUR deverá ter poderes para transferir para uma outra pessoa determinados direitos, ativos ou passivos de uma instituição objeto de resolução, exigir a conversão dos instrumentos de dívida contendo uma cláusula contratual de conversão em determinadas circunstâncias ou tomar qualquer medida necessária que atenda de forma significativa à ameaça ao objetivo de resolução em causa. Qualquer medida de uma autoridade nacional de resolução de natureza a restringir ou afetar o exercício, pelo CUR, dos seus poderes e das suas funções deverá ser excluída.
(88)
As entidades, organismos e autoridades relevantes envolvidos na aplicação do presente regulamento deverão cooperar entre si de acordo com o dever de cooperação leal consagrado nos Tratados.
(89)
A fim de reforçar a eficácia do mecanismo único de resolução, o CUR deverá cooperar estreitamente com a EBA em todas as circunstâncias. Se adequado, deverá igualmente cooperar com o ESRB, com a Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Seguros e Pensões Complementares de Reforma) (a seguir designada por«EIOPA») criada pelo Regulamento (UE) n.o 1094/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (11), com a Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados) (a seguir designada por «ESMA»), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1095/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (12), bem como com as outras autoridades que constituem o SESF. Além disso, o CUR deverá cooperar estreitamente com o BCE e com as outras autoridades responsáveis pela supervisão das entidades no quadro do MUS, nomeadamente no caso de grupos sujeitos à supervisão em base consolidada exercida pelo BCE. Para gerir eficazmente o processo de resolução de bancos em situação de insolvência será conveniente também cooperar com as autoridades nacionais de resolução em todas as etapas do processo de resolução. Deste modo, essa cooperação é necessária não apenas na aplicação das decisões de resolução adotadas pelo CUR, mas igualmente antes da adoção de qualquer decisão de resolução, na fase do planeamento da resolução ou durante a fase de intervenção precoce. O CUR deverá poder cooperar com as autoridades relevantes em matéria de resolução e com os mecanismos de financiamento da assistência financeira pública direta ou indireta.
(90)
Quando aplicar os instrumentos de resolução e exercer os poderes de resolução, o CUR deverá dar instruções às autoridades nacionais de resolução para que os representantes dos trabalhadores das entidades em causa sejam informados e, quando adequado, consultados, como previsto na Diretiva 2014/59/UE.
(91)
Uma vez que o CUR substitui as autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes nas suas decisões de resolução, deverá igualmente substituir essas autoridades para efeitos de cooperação com os Estados-Membros não participantes, inclusive nos colégios de resolução a que se refere a Diretiva 2014/59/UE, na medida em que estejam em causa funções de resolução.
(92)
Uma vez que inúmeras instituições não exercem apenas a sua atividade na União, mas a nível internacional, um mecanismo de resolução necessita, para ser eficaz, de definir princípios de cooperação com as autoridades competentes dos países em questão. Deverá ser dado apoio às autoridades dos países terceiros em conformidade com o quadro jurídico previsto no artigo 88.o da Diretiva 2014/59/UE. Para que a abordagem em relação aos países terceiros seja coerente, é necessário evitar, tanto quanto possível, que sejam tomadas decisões divergentes nos Estados-Membros participantes no que diz respeito ao reconhecimento dos procedimentos de resolução conduzidos em países terceiros, relativamente a instituições ou empresas-mãe que tenham filiais ou outros ativos, direitos ou passivos situados nos Estados-Membros participantes. O CUR deverá, por conseguinte, estar em condições de emitir recomendações a este respeito.
(93)
A fim de desempenhar as suas funções de forma eficaz, o CUR deverá dispor de poderes de investigação adequados. O CUR deverá estar em condições de exigir todas as informações de que necessita, quer através das autoridades nacionais de resolução, quer diretamente, após informar as autoridades nacionais de resolução, e de realizar investigações e inspeções no local, se for caso disso em cooperação com as autoridades nacionais competentes, utilizando plenamente todas as informações à disposição do BCE e das autoridades nacionais competentes. No contexto da resolução, o CUR deverá poder recorrer a inspeções no local para se assegurar de que as decisões são tomadas com base em informações perfeitamente exatas e para acompanhar efetivamente a execução pelas autoridades nacionais.
(94)
A fim de garantir que o CUR tem acesso a todas as informações pertinentes, as entidades em causa e os seus trabalhadores ou os terceiros a quem as entidades em questão externalizaram funções ou atividades não deverão poder invocar os requisitos em matéria de segredo profissional para impedir a divulgação de informações ao CUR. Ao mesmo tempo, a divulgação dessas informações ao CUR não deverá ser considerada uma violação dos requisitos em matéria de segredo profissional.
(95)
A fim de garantir o respeito das decisões adotadas no quadro do MUR, será conveniente que as infrações deem origem a sanções proporcionadas e dissuasivas. O CUR deverá poder aplicar coimas ou sanções pecuniárias compulsórias às empresas por incumprimento das decisões que lhes dirigiu.
(96)
Quando uma autoridade nacional de resolução infringe as regras do MUR não utilizando poderes que lhe são conferidos no direito nacional para executar uma instrução do CUR, o Estado-Membro em causa pode ser responsável por reparar qualquer prejuízo causado a pessoas, incluindo eventualmente à instituição ou ao grupo objeto de resolução, ou a qualquer credor de qualquer parte desta entidade ou deste grupo em qualquer Estado-Membro, em conformidade com a jurisprudência relevante.
(97)
Para garantir a sua total autonomia e independência, o CUR deverá ter um orçamento autónomo com receitas provenientes de contribuições obrigatórias das instituições dos Estados-Membros participantes. Deverão ser estabelecidas regras adequadas que rejam o orçamento do CUR, a elaboração do orçamento, a adoção do regulamento interno especificando o processo a seguir para o seu estabelecimento e execução, e a auditoria interna e externa das contas.
(98)
O presente regulamento não deverá prejudicar a possibilidade de os Estados-Membros cobrarem taxas para cobrir as despesas administrativas das respetivas autoridades nacionais de resolução.
(99)
Os Estados-Membros participantes acordaram conjuntamente em assegurar que os Estados-Membros não participantes sejam reembolsados prontamente e com juros do montante de recursos próprios que um Estado-Membro não participante tenha pago em razão de qualquer aplicação do orçamento da União com vista a cobrir obrigações extracontratuais e os custos conexos relacionados com as funções desempenhadas por força do presente regulamento. Os Estados-Membros participantes concluíram um acordo para a execução deste compromisso.
(100)
Existem circunstâncias em que a eficácia dos instrumentos de resolução aplicados poderá depender da disponibilidade de financiamento de curto prazo para a entidade ou para uma entidade de transição, do fornecimento de garantias aos potenciais compradores ou da provisão de capital para a entidade de transição. Não obstante o papel dos bancos centrais na cedência de liquidez ao sistema financeiro mesmo em períodos de esforço, afigura-se, por conseguinte, importante criar um fundo para evitar que os fundos necessários para esse efeito provenham dos orçamentos nacionais. Deverá ser o setor financeiro, no seu conjunto, a financiar a estabilização do sistema financeiro.
(101)
É necessário garantir que o Fundo está plenamente disponível para intervir aquando da resolução das instituições em situação de insolvência. Por conseguinte, o Fundo não deverá ser utilizado para qualquer outro fim que não a aplicação eficiente dos poderes e dos instrumentos de resolução. Além disso, deverá ser utilizado apenas em conformidade com os objetivos e princípios de resolução aplicáveis. Por conseguinte, o CUR deverá assegurar que quaisquer prejuízos, custos ou outras despesas decorrentes da utilização dos instrumentos de resolução sejam suportados em primeiro lugar pelos acionistas e pelos credores da instituição objeto de resolução. O Fundo só deverá suportar os prejuízos, custos e outras despesas associados à utilização dos instrumentos de resolução se os recursos dos acionistas e credores já estiverem esgotados.
(102)
Por princípio, as contribuições deverão ser cobradas ao setor financeiro antes e independentemente de qualquer operação de resolução. Quando o financiamento prévio for insuficiente para cobrir os prejuízos ou os custos decorrentes da utilização do Fundo, deverão ser cobradas contribuições adicionais para suportar os custos ou os prejuízos adicionais. Além disso, o Fundo deverá poder contrair empréstimos ou solicitar outras formas de apoio junto das instituições financeiras ou de outros parceiros, caso as contribuições ex ante e ex post não estejam imediatamente disponíveis ou não cubram os custos decorrentes da utilização do Fundo no âmbito de medidas de resolução.
(103)
A fim de evitar duplos pagamentos, os Estados-Membros deverão estar em condições de usar os meios financeiros disponíveis provenientes de taxas bancárias, impostos ou contribuições de resolução nacionais criados entre 17 de junho de 2010 e 2 de julho de 2014 para efeitos das contribuições ex ante.
(104)
Para se atingir uma massa crítica e evitar os efeitos pró-cíclicos que poderiam surgir se o Fundo contasse apenas com contribuições ex post em caso de crise sistémica, será indispensável que os meios financeiros ex ante disponíveis do Fundo atinjam pelo menos um determinado nível-alvo mínimo.
(105)
O nível-alvo do Fundo deverá ser estabelecido em percentagem do montante dos depósitos cobertos de todas as instituições de crédito autorizadas nos Estados-Membros participantes. No entanto, uma vez que o montante do passivo total dessas instituições seria, atendendo às funções do Fundo, um critério de referência mais adequado, a Comissão deverá avaliar se a base mais adequada são os depósitos cobertos ou o passivo e se o Fundo deverá ter no futuro um montante absoluto mínimo, mantendo a igualdade de condições com a Diretiva 2014/59/UE.
(106)
Deverá ser definido um calendário adequado para atingir o nível-alvo do Fundo. Todavia, o CUR deverá ter a possibilidade de ajustar o período de contribuição a fim de tomar em consideração desembolsos significativos efetuados pelo Fundo.
(107)
Assegurar o financiamento efetivo e suficiente do Fundo é de importância primordial para a credibilidade do MUR. A capacidade do CUR para contratar meios alternativos de financiamento para o Fundo deverá ser reforçada de forma a otimizar os custos de financiamento e preservar a qualidade creditícia do Fundo. Imediatamente após a entrada em vigor do presente regulamento, o CUR deverá tomar, em cooperação com os Estados-Membros participantes, as medidas necessárias para conceber os métodos e modalidades adequados que permitam reforçar a capacidade de contrair empréstimos do Fundo e que deverão ser estabelecidos até à data de aplicação do presente regulamento.
(108)
Caso os Estados-Membros participantes tenham já estabelecido dispositivos nacionais de financiamento da resolução, deverão poder prever que esses dispositivos nacionais de financiamento da resolução utilizem os meios financeiros de que dispõem, recolhidos no passado junto das entidades sob a forma de contribuições ex ante, para compensar as entidades pelas contribuições ex ante que essas entidades deverão pagar ao Fundo. Essa restituição não deverá prejudicar as obrigações que incumbem aos Estados-Membros por força da Diretiva 2014/49/UE.
(109)
A fim de assegurar um cálculo justo das contribuições para o Fundo e incentivar a adoção de um modelo de menor risco, as contribuições para o Fundo deverão tomar em consideração o grau de risco que a instituição de crédito apresenta nos termos da Diretiva 2014/59/UE e dos atos delegados adotados em sua aplicação.
(110)
A fim de garantir uma repartição equitativa dos custos dos processos da resolução entre os sistemas de garantia de depósitos e o Fundo, os sistemas de garantia de depósitos de que uma instituição objeto de resolução seja parte deverão ser passíveis de efetuar uma contribuição não superior ao montante equivalente aos prejuízos que teriam de suportar se a entidade fosse liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência.
(111)
A fim de proteger o valor dos montantes detidos pelo Fundo, esses montantes deverão ser investidos em ativos suficientemente seguros, diversificados e líquidos.
(112)
Caso seja posto termo à cooperação estreita de um Estado-Membro participante, cuja moeda não seja o euro, com o BCE nos termos do artigo 7.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, deverá ser decidida uma partilha equitativa das contribuições cumuladas do Estado-Membro participante em causa tendo em conta os interesses do Estado-Membro participante em causa e do Fundo.
(113)
Será conveniente conferir à Comissão o poder de adotar atos delegados, em conformidade com o artigo 290.o do TFUE, a fim de determinar as regras de cálculo da taxa de juro a aplicar em caso de decisão de recuperação de montantes indevidamente utilizados do Fundo e de garantir os direitos dos beneficiários a uma boa administração e ao acesso aos documentos nos processos relativos a essa recuperação; o tipo de contribuições devidas ao Fundo e os elementos relativamente aos quais são devidas contribuições, bem como as modalidades de cálculo do montante das contribuições e respetivas modalidades de pagamento; as regras de registo, de contabilização e de declaração, bem como quaisquer outras regras necessárias para garantir o pagamento integral e atempado das contribuições; as contribuições anuais necessárias para cobrir as despesas administrativas do CUR antes de este se tornar plenamente operacional; o sistema de contribuição a aplicar às instituições que foram autorizadas a realizar atividades depois de o Fundo ter alcançado o seu nível-alvo; os critérios de escalonamento no tempo das contribuições; os critérios para determinar por quantos anos o período inicial para atingir o nível-alvo pode ser prolongado; os critérios de estabelecimento das contribuições anuais quando os meios financeiros disponíveis do Fundo diminuírem para um nível inferior ao nível-alvo após o período inicial; as medidas para estabelecer as circunstâncias e as condições em que as contribuições ex post podem ser temporariamente suspensas para uma instituição em particular; bem como as regras para a administração do Fundo e os princípios e critérios gerais relativos à estratégia de investimento.
(114)
O Conselho deverá adotar, no quadro dos atos delegados adotados ao abrigo da Diretiva 2014/59/UE, atos de execução a fim de especificar a aplicação da metodologia de cálculo das contribuições individuais para o Fundo, bem como as modalidades técnicas para calcular a contribuição fixa e a contribuição ajustada ao risco. Esta metodologia deverá assegurar que o elemento fixo e o elemento ajustado ao risco da fórmula de cálculo das contribuições individuais sejam ambos contabilizados de forma coerente com os princípios de resolução e em conformidade com os atos delegados adotados por força do artigo 103.o, n.o 7, da Diretiva 2014/59/UE. A metodologia deverá ter em conta o princípio da proporcionalidade, sem criar distorções entre estruturas do setor bancário dos Estados-Membros.
(115)
Como referido na Declaração n.o 39 relativa ao artigo 290.o do TFUE, a Comissão deverá, de acordo com a prática estabelecida, continuar a consultar os peritos designados pelos Estados-Membros para a elaboração dos projetos de atos delegados previstos no presente regulamento. É também particularmente importante neste domínio que a Comissão proceda, quando adequado, às consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios com o BCE e o CUR nos seus domínios de competência.
(116)
As medidas de resolução deverão ser devidamente notificadas e, salvas as exceções restritas estabelecidas no presente regulamento, tornadas públicas. No entanto, dado que as informações obtidas pelo CUR, pelas autoridades nacionais de resolução e os seus consultores profissionais durante o processo de resolução serão provavelmente sensíveis, essas informações deverão ser sujeitas a requisitos em matéria de segredo profissional até à divulgação da decisão de resolução. É necessário ter em conta que a informação sobre o teor e os pormenores dos planos de resolução e os resultados de qualquer avaliação desses planos podem ter efeitos de grande alcance, nomeadamente nas empresas em causa. Dever-se-á presumir que qualquer informação fornecida a propósito de uma decisão antes de esta ser tomada, seja sobre se as condições para a resolução estão reunidas, seja sobre a utilização de um instrumento específico ou de qualquer medida durante o processo, tem efeitos sobre os interesses públicos e privados afetados pela ação. Contudo, a informação de que o CUR e a autoridade nacional de resolução estão a examinar uma entidade específica pode ser suficiente para ter efeitos negativos para essa entidade. Por conseguinte, é necessário assegurar que existam mecanismos adequados para manter a confidencialidade dessa informação, como o teor e os pormenores dos planos de resolução e os resultados de qualquer avaliação realizada nesse contexto.
(117)
A fim de preservar a confidencialidade dos trabalhos do CUR, os seus membros e o seu pessoal, nomeadamente as pessoas colocadas ao seu serviço no quadro de um intercâmbio com os Estados-Membros participantes ou de um destacamento para fins de execução de funções de resolução, deverão estar sujeitos a requisitos em matéria de segredo profissional, mesmo após a cessação das suas funções. Esses requisitos deverão também ser aplicáveis às outras pessoas autorizadas pelo CUR e às pessoas autorizadas ou designadas pelas autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros para conduzirem inspeções no local, bem como aos observadores convidados a assistir às reuniões das sessões plenárias e das sessões executivas do CUR e aos observadores de Estados-Membros não participantes que façam parte das equipas internas de resolução. Para efeitos do exercício das competências que lhe são conferidas pelo presente regulamento, o CUR deverá ser autorizado, mediante determinadas condições, a trocar informações com autoridades ou organismos nacionais ou da União.
(118)
A fim de garantir a equiparação do CUR no âmbito do SESF, o Regulamento (UE) n.o 1093/2010 deverá ser alterado, a fim de incluir o CUR na noção de autoridades competentes estabelecida no referido regulamento. Essa equiparação do CUR a uma autoridade competente na aceção do Regulamento (UE) n.o 1093/2010 é coerente com as funções atribuídas à EBA pelo artigo 25.o do referido regulamento, ou seja, contribuir e participar ativamente no desenvolvimento e coordenação de planos de recuperação e resolução e facilitar a resolução de situações de insolvência das entidades e especialmente dos grupos transfronteiriços.
(119)
Até o CUR estar plenamente operacional, a Comissão deverá ser responsável pelas atividades iniciais, designadamente a nomeação do presidente em exercício que possa autorizar todos os pagamentos necessários em nome do CUR.
(120)
O MUR congrega o CUR, o Conselho, a Comissão e as autoridades de resolução dos Estados-Membros participantes. O Tribunal de Justiça é competente, nos termos do artigo 263.o do TFUE, para apreciar a legalidade das decisões adotadas pelo CUR, pelo Conselho e pela Comissão, bem como para determinar a sua responsabilidade extracontratual. Além disso, o Tribunal de Justiça tem competência, nos termos do artigo 267.o do TFUE, para proferir decisões a título prejudicial a pedido das autoridades judiciais nacionais sobre a validade e a interpretação dos atos adotados pelas instituições, órgãos ou agências da União. As autoridades judiciais nacionais deverão ser competentes, em conformidade com a sua legislação nacional, para apreciar a legalidade das decisões adotadas pelas autoridades de resolução dos Estados-Membros participantes no exercício das competências que lhes são conferidas pelo presente regulamento, bem como para determinar a sua responsabilidade extracontratual.
(121)
O presente regulamento respeita os direitos fundamentais e observa os direitos, liberdades e princípios reconhecidos especialmente pela Carta, nomeadamente o direito à propriedade, o direito de proteção dos dados pessoais, a liberdade de empresa, o direito à ação e a um tribunal imparcial e o direito de defesa, e deverá ser aplicado em conformidade com esses direitos e princípios.
(122)
Uma vez que os objetivos do presente regulamento, nomeadamente criar um enquadramento europeu único eficiente e eficaz para a resolução das entidades e garantir a aplicação coerente de regras em matéria de resolução, não podem ser suficientemente alcançados pelos Estados-Membros, podendo, contudo ser mais bem alcançados a nível da União, esta pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia (TUE). Em conformidade com o princípio da proporcionalidade, consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para alcançar aqueles objetivos.
(123)
A Comissão deverá rever a aplicação do presente regulamento, tendo em vista avaliar o seu impacto no mercado interno e determinar se são necessárias quaisquer alterações ou novas evoluções para melhorar a eficiência e a eficácia do MUR, em particular examinando se é necessário completar a União Bancária com a harmonização a nível da União dos processos de insolvência para instituições em situação de insolvência.
(124)
A transferência das contribuições cobradas a nível nacional ao abrigo do presente regulamento deverão permitir que o Fundo funcione e, consequentemente, que os instrumentos de resolução sejam aplicados de forma eficaz. Por conseguinte, as disposições do presente regulamento relativas aos instrumentos de resolução e às contribuições deverão ser aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2016. A partir de dezembro de 2015 deverá ser possível adiar esta data por períodos de um mês, se as condições para a transferência das contribuições cobradas a nível nacional não estiverem reunidas,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
PARTE I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Objeto
O presente regulamento estabelece regras uniformes e um processo uniforme para a resolução das entidades referidas no artigo 2.o estabelecidas nos Estados-Membros participantes mencionadas no artigo 4.o.
Essas regras uniformes e este processo uniforme serão aplicados pelo Conselho Único de Resolução, criado ao abrigo do artigo 42.o (a seguir designado por «CUR»), em colaboração com o Conselho e a Comissão e as autoridades nacionais de resolução no quadro do mecanismo único de resolução (a seguir designado por «MUR») estabelecido no presente regulamento. O MUR é apoiado por um fundo único de resolução (a seguir designado por «Fundo»).
A utilização do Fundo fica dependente da entrada em vigor de um acordo entre os Estados-Membros participantes (a seguir designado por «Acordo») sobre a transferência dos fundos cobrados a nível nacional para o Fundo, bem como sobre a fusão progressiva dos diferentes fundos cobrados a nível nacional a atribuir aos compartimentos nacionais do Fundo.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
O presente regulamento é aplicável às seguintes entidades:
a)
Instituições de crédito estabelecidas num Estado-Membro participante;
b)
Empresas-mãe, incluindo companhias financeiras ou companhias financeiras mistas estabelecidas num Estado-Membro participante, caso estejam sujeitas a supervisão em base consolidada realizada pelo BCE nos termos do artigo 4.o, n.o 1, ponto g), do Regulamento (UE) n.o 1024/2013;
c)
Empresas de investimento e instituições financeiras estabelecidas num Estado-Membro participante, caso estejam sujeitas a supervisão em base consolidada da empresa-mãe realizada pelo BCE nos termos do artigo 4.o, n.o 1, ponto g), do Regulamento (UE) n.o 1024/2013.
Artigo 3.o
Definições
1. Para efeitos do presente regulamento, aplicam-se as seguintes definições:
1)
«Autoridade nacional competente», qualquer autoridade nacional competente na aceção do artigo 2.o, n.o 2, do Regulamento (UE) n.o 1024/2013;
2)
«Autoridade competente», uma autoridade competente na aceção do artigo 4.o, n.o 2, ponto i), do Regulamento (UE) n.o 1093/2010;
3)
«Autoridade nacional de resolução», uma autoridade designada por um Estado-Membro nos termos do artigo 3.o da Diretiva 2014/59/UE;
4)
«Autoridade nacional de resolução competente», a autoridade nacional de resolução de um Estado-Membro participante em que está estabelecida qualquer entidade ou qualquer entidade de um grupo;
5)
«Condições para desencadear a resolução», as condições referidas no artigo 18.o, n.o 1;
6)
«Plano de resolução», um plano de resolução elaborado nos termos do artigo 8.o ou 9.o;
7)
«Plano de resolução de um grupo», um plano para a resolução de um grupo elaborado nos termos dos artigos 8.o e 9.o;
8)
«Objetivos da resolução», os objetivos da resolução referidos no artigo 14.o;
9)
«Instrumento de resolução», um instrumento de resolução tal como referido no artigo 22.o, n.o 2;
10)
«Medida de resolução», a decisão de colocar uma entidade a que se refere o artigo 2.o sob resolução ao abrigo do artigo 18.o, a aplicação de um instrumento de resolução ou o exercício de um ou mais poderes de resolução;
11)
«Depósitos cobertos», os depósitos definidos no artigo 2.o, n.o 1, ponto 5, da Diretiva 2014/49/UE;
12)
«Depósitos elegíveis», depósitos elegíveis definidos no artigo 2.o, n.o 1, ponto 4, da Diretiva 2014/49/UE;
13)
«Instituição», uma instituição de crédito ou uma empresa de investimento abrangida pela supervisão em base consolidada nos termos do artigo 2.o, alínea c);
14)
«Instituição objeto de resolução», uma entidade a que se refere o artigo 2.o, relativamente à qual é tomada uma medida de resolução;
15)
«Instituição financeira», uma instituição financeira na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 26, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
16)
«Companhia financeira», uma companhia financeira na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 20, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
17)
«Companhia financeira mista», uma companhia financeira mista na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 21, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
18)
«Companhia financeira-mãe na União», uma companhia financeira-mãe na UE na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 31, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
19)
«Instituição-mãe na União», uma instituição -mãe da UE na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 29, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
20)
«Empresa-mãe», uma empresa-mãe na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 15, alínea a), do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
21)
«Filial», uma filial na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 16, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
22)
«Sucursal», uma sucursal na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 17, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
23)
«Grupo», uma empresa-mãe e as respetivas filiais, que são entidades conforme referidas no artigo 2.o;
24)
«Grupo transfronteiriço», um grupo que tem entidades conforme referidas no artigo 2.o, estabelecidas em mais do que um Estado-Membro participante;
25)
«Base consolidada», com base na situação consolidada definida no artigo 4.o, n.o 1, ponto 47, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
26)
«Autoridade responsável pela supervisão em base consolidada», uma autoridade responsável pela supervisão em base consolidada na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 41, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
27)
«Autoridade de resolução a nível do grupo», uma autoridade de resolução no Estado-Membro participante em que a instituição ou empresa-mãe objeto de supervisão consolidada ao nível mais elevado de consolidação no âmbito dos Estados-Membros participantes nos termos do artigo 111.o da Diretiva 2013/36/UE está situada;
28)
«Sistema de proteção institucional» ou «SPI», um sistema que cumpre os requisitos definidos no artigo 113.o, n.o 7, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
29)
«Apoio financeiro público extraordinário», um auxílio estatal na aceção do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE ou qualquer outro apoio financeiro público a nível supranacional que constituiria um auxílio estatal se fosse concedido a nível nacional e que é concedido para preservar ou restaurar a viabilidade, liquidez ou solvência de uma entidade a que se refere o artigo 2.o do presente regulamento ou de um grupo do qual essa entidade faz parte;
30)
«Instrumento de alienação da atividade», o mecanismo para uma autoridade de resolução efetuar uma transferência de instrumentos de propriedade emitidos por uma instituição objeto de resolução, ou de ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução para um comprador que não é uma instituição de transição, nos termos do artigo 24.o;
31)
«Instrumento de criação de uma instituição de transição», o mecanismo para efetuar uma transferência de instrumentos de propriedade emitidos por uma instituição objeto de resolução ou ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução para uma instituição de transição, nos termos do artigo 25.o;
32)
«Instrumento de segregação dos ativos», o mecanismo para efetuar uma transferência de ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução para um veículo de gestão de ativos nos termos do artigo 26.o;
33)
«Instrumento de recapitalização interna (bail-in)», o mecanismo que permite a uma autoridade de resolução exercer os poderes de redução e de conversão em relação aos passivos de uma instituição objeto de resolução nos termos do artigo 27.o;
34)
«Meios financeiros disponíveis», numerário, depósitos, ativos e compromissos de pagamento irrevogáveis a que o Fundo pode recorrer para os efeitos enunciados no artigo 76.o, n.o 1;
35)
«Nível-alvo», o montante de meios financeiros disponíveis a atingir nos termos do artigo 69.o, n.o 1;
36)
«Acordo», o acordo sobre a transferência e mutualização das contribuições para o Fundo;
37)
«Período transitório», o período desde a data de aplicação do presente regulamento determinada nos termos do artigo 99.o, n.os 2 e 6, até que o Fundo atinja o nível-alvo ou até 1 de janeiro de 2024, se esta data for anterior;
38)
«Instrumento financeiro», instrumento financeiro na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 50, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
39)
«Instrumentos de dívida», obrigações e outros títulos de dívida negociáveis, instrumentos que originam ou reconhecem uma dívida e instrumentos que conferem direitos a adquirir instrumentos de dívida;
40)
«Fundos próprios», fundos próprios na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 118, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
41)
«Requisitos de fundos próprios», os requisitos previstos nos artigos 92.o a 98.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
42)
«Liquidação», a venda dos ativos de uma entidade a que se refere o artigo 2.o;
43)
«Derivados», derivados na aceção do artigo 2.o, ponto 5, do Regulamento (UE) n.o 648/2012;
44)
«Poderes de redução e de conversão», os poderes referidos no artigo 21.o;
45)
«Instrumentos de fundos próprios principais de nível 1», instrumentos de capital que cumprem as condições estabelecidas no artigo 28.o, n.os 1 a 4, no artigo 29.o, n.os 1 a 5, ou no artigo 31.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
46)
«Instrumentos de fundos próprios adicionais de nível 1», instrumentos de capital que cumprem as condições estabelecidas no artigo 52.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
47)
«Instrumentos de fundos próprios de nível 2», instrumentos de capital ou empréstimos subordinados que cumprem as condições estabelecidas no artigo 63.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
48)
«Montante agregado», o montante agregado em que a autoridade de resolução considera que os passivos elegíveis devem ser reduzidos ou convertidos, nos termos do artigo 27.o, n.o 13;
49)
«Passivos elegíveis», os passivos e os instrumentos de capital que não se qualifiquem como instrumentos de fundos próprios principais de nível 1, de fundos próprios adicionais de nível 1 ou de fundos próprios de nível 2 de uma entidade a que se refere o artigo 2.o não excluídos do âmbito de aplicação do instrumento de recapitalização interna por força do artigo 27.o, n.o 3;
50)
«Sistema de garantia de depósitos», um sistema de garantia de depósitos criado e oficialmente reconhecido por um Estado-Membro, nos termos do artigo 4.o da Diretiva 2014/49/UE;
51)
«Instrumentos de capital relevantes», os instrumentos de fundos próprios adicionais de nível 1 e os instrumentos de fundos próprios de nível 2;
52)
«Obrigação coberta», um instrumento tal como referido no artigo 52.o, n.o 4, da Diretiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (13);
53)
«Depositante», um depositante na aceção do artigo 2.o, n.o 1, ponto 6, da Diretiva 2014/49/UE;
54)
«Investidor», um investidor na aceção do artigo 1.o, ponto 4, da Diretiva 97/9/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (14).
2. Na falta de uma definição relevante no n.o 1 do presente artigo, aplicam-se as definições a que se refere o artigo 2.o da Diretiva 2014/59/UE. Na falta de uma definição relevante no n.o 1 do presente artigo ou no artigo 2.o da Diretiva 2014/59/UE, aplicam-se as definições a que se refere o artigo 3.o Diretiva 2014/36/UE.
Artigo 4.o
Estados-Membros participantes
1. Os Estados-Membros participantes na aceção do artigo 2.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013 são igualmente considerados Estados-Membros participantes para efeitos do presente regulamento.
2. Caso seja suspensa ou cesse a cooperação estreita entre um Estado-Membro e o BCE nos termos do artigo 7.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, as entidades estabelecidas nesse Estado-Membro deixam de ser abrangidas pelo presente regulamento a partir da data de aplicação da decisão de suspensão ou cessação da cooperação estreita.
3. Caso cesse a cooperação estreita de um Estado-Membro cuja moeda não seja o euro com o BCE, nos termos do artigo 7.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, o CUR decide, no prazo de três meses a contar da adoção da decisão relativa à cessação da cooperação estreita, por acordo com esse Estado-Membro, das modalidades de recuperação das contribuições que o Estado-Membro em causa tenha transferido para o Fundo e das condições a elas aplicáveis.
A recuperação inclui a parte do compartimento correspondente ao Estado-Membro em causa não sujeita a mutualização. Se, durante o período transitório, como previsto no acordo, a recuperação da parte não mutualizada não for suficiente para permitir o financiamento do mecanismo nacional de financiamento a instituir pelo Estado-Membro em causa nos termos da Diretiva 2014/59/UE, a recuperação inclui também a totalidade ou parte do compartimento correspondente a esse Estado-Membro objeto de mutualização nos termos do Acordo ou, em alternativa, após o período transitório, a totalidade ou parte das contribuições transferidas pelo Estado-Membro em causa durante a cooperação estreita, num montante suficiente para permitir o financiamento desse mecanismo nacional de financiamento.
Ao avaliar o montante dos meios financeiros a recuperar da parte mutualizada ou, após o período transitório, do Fundo, são tidos em conta os seguintes critérios adicionais:
a)
O modo como cessou a cooperação estreita com o BCE, quer tenha sido voluntariamente, nos termos do artigo 7.o, n.o 6, do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, quer não;
b)
A existência de medidas de resolução em curso à data da cessação;
c)
O ciclo económico do Estado-Membro visado pela cessação.
As recuperações são distribuídas por um período de tempo limitado proporcional à duração da cooperação estreita. É deduzida da recuperação a quota-parte correspondente aos Estados-Membros em causa dos meios financeiros do Fundo utilizados para medidas de resolução durante o período de cooperação estreita.
4. O presente regulamento continua a aplicar-se aos processos de resolução em curso à data da aplicação de uma decisão a que se refere o n.o 2.
Artigo 5.o
Relação com a Diretiva 2014/59/UE e legislação nacional aplicável
1. Sempre que, por força do presente regulamento, o CUR exerce as competências e os poderes que, de acordo com a Diretiva 2014/59/UE, devam ser exercidos pela autoridade nacional de resolução, o CUR, para efeitos de aplicação do presente regulamento e da Diretiva 2014/59/UE, é considerado a autoridade nacional de resolução competente ou, em caso de resolução relativa a grupos transfronteiriços, a autoridade de resolução competente a nível do grupo.
2. O CUR, o Conselho e a Comissão e, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução tomam decisões sob reserva e na observância da legislação pertinente da União, nomeadamente de qualquer ato legislativo e não legislativo, incluindo aqueles a que se referem os artigos 290.o e 291.o do TFUE.
O CUR, o Conselho e a Comissão estão sujeitos às normas técnicas de regulamentação e de execução vinculativas elaboradas pela EBA e adotadas pela Comissão nos termos dos artigos 10.o a 15.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010 e às orientações e recomendações emitidas pela EBA nos termos do artigo 16.o do mesmo regulamento. Desenvolvem todos os esforços para dar cumprimento a todas as orientações e recomendações da EBA relacionadas com as funções que devam ser desempenhadas por esses organismos. Se não derem ou não tencionarem dar cumprimento a essas orientações ou recomendações, a Autoridade é informada desse facto nos termos do artigo 16.o, n.o 3, do referido Regulamento. O CUR, o Conselho e a Comissão cooperam com a EBA na aplicação dos artigos 25.o e 30.o do referido regulamento. O CUR está também sujeito às eventuais decisões da EBA nos termos do artigo 19.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010, caso a Diretiva 2014/59/UE preveja tais decisões.
Artigo 6.o
Princípios gerais
1. Nenhuma medida, proposta ou política do CUR, do Conselho, da Comissão ou de uma autoridade nacional de resolução pode discriminar as entidades, os titulares de depósitos, os investidores ou outros credores estabelecidos na União em razão da sua nacionalidade ou local de estabelecimento.
2. Todas as ações, propostas ou políticas do CUR, do Conselho e da Comissão ou de uma autoridade de resolução nacional no quadro do MUR são empreendidas tendo plena e diligentemente em conta a unidade e a integridade do mercado interno.
3. Aquando da tomada de decisões ou de medidas que podem ter impacto em mais de um Estado-Membro e, em especial, da tomada de decisões sobre os grupos estabelecidos em dois ou mais Estados-Membros, são devidamente tomados em consideração os objetivos de resolução a que se refere o artigo 14.o e todos os seguintes fatores:
a)
Os interesses dos Estados-Membros em que opera um grupo e, em especial, o impacto de qualquer decisão, ação ou inação sobre a estabilidade financeira, os recursos orçamentais, a economia, e os mecanismos de financiamento, o sistema de garantia de depósitos ou o sistema de indemnização dos investidores de qualquer desses Estados-Membros e sobre o Fundo;
b)
O objetivo de assegurar um equilíbrio entre os interesses dos diferentes Estados-Membros envolvidos e de evitar lesar ou proteger injustamente os interesses de um Estado-Membro;
c)
A necessidade de minimizar um impacto negativo para qualquer parte de um grupo do qual é membro uma entidade, referida no artigo 2.o, que está sujeita a uma resolução.
4. Quando forem tomadas decisões ou medidas, em particular no que se refere a entidades ou grupos estabelecidos tanto num Estado-Membro participante como não participante, atende-se aos eventuais efeitos negativos sobre os Estados-Membros não participantes, inclusive sobre as entidades estabelecidas nesses Estados-Membros.
5. O CUR, o Conselho e a Comissão estabelecem um equilíbrio entre os fatores referidos no n.o 3 e os objetivos da resolução referidos no artigo 14.o em função da natureza e circunstâncias de cada caso e dão cumprimento às decisões tomadas pela Comissão nos termos do artigo 107.o do TFUE e do artigo 19.o do presente regulamento.
6. As decisões ou medidas do CUR, do Conselho ou da Comissão não exigem aos Estados-Membros que concedam um apoio financeiro público extraordinário nem afetam a soberania e as responsabilidades orçamentais dos Estados-Membros.
7. Sempre que o CUR tome uma decisão cujo destinatário é uma autoridade nacional de resolução, a autoridade nacional de resolução tem o direito de especificar mais pormenorizadamente as medidas a tomar. Essas especificações estão em conformidade com a decisão em causa do CUR.
Artigo 7.o
Divisão de competências no âmbito do MUR
1. O CUR é responsável pelo funcionamento eficaz e coerente do MUR.
2. Sem prejuízo das disposições referidas no artigo 31.o, n.o 1, o CUR é responsável por elaborar os planos de resolução e adotar todas as decisões relacionadas com a resolução:
a)
Para as entidades referidas no artigo 2.o que não fazem parte de um grupo e para os grupos:
i)
que não são considerados menos significativos nos termos do artigo 6.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, ou
ii)
em relação aos quais o BCE tenha decidido, nos termos do artigo 6.o, n.o 5, alínea b), do Regulamento (UE) n.o 1024/2013 exercer diretamente todos os poderes pertinentes; e
b)
Para outros grupos transfronteiriços.
3. Em relação às entidades e grupos que não os referidos no n.o 2 sem prejuízo das responsabilidades do CUR relativamente às funções que lhe são conferidas pelo presente regulamento, as autoridades nacionais de resolução desempenham e são responsáveis pelas seguintes funções:
a)
Adoção dos planos de resolução e avaliação da resolubilidade nos termos dos artigos 8.o e 10.o e do procedimento previsto no artigo 9.o;
b)
Adoção de medidas durante a intervenção precoce nos termos do artigo 13.o, n.o 3;
c)
Aplicação de obrigações simplificadas ou isenção da obrigação de elaborar um plano de resolução nos termos do artigo 11.o;
d)
Estabelecimento do nível do requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis nos termos do artigo 12.o;
e)
Adoção de decisões de resolução e aplicação dos instrumentos de resolução previstos no presente regulamento, em conformidade com os procedimentos e salvaguardas aplicáveis, desde que a medida de resolução não requeira a utilização do Fundo e seja financiada exclusivamente pelos instrumentos a que se referem os artigos 21.o e 24.o a 27.o e/ou pelo sistema de garantia de depósitos, nos termos do artigo 79.o, e em conformidade com o procedimento previsto no artigo 31.o;
f)
Redução ou conversão dos instrumentos de capital pertinentes ao abrigo do artigo 21.o, em conformidade com o procedimento previsto no artigo 31.o.
Se a medida de resolução requerer a utilização do Fundo, o CUR adota o programa de resolução.
Aquando da adoção de uma decisão de resolução, as autoridades nacionais de resolução têm em conta e observam o plano de resolução referido no artigo 9.o, a não ser que avaliem, tendo em conta as circunstâncias do caso, que os objetivos da resolução serão alcançados com mais eficácia através da adoção de medidas não previstas no plano de resolução.
No exercício das competências referidas no presente número, as autoridades nacionais de resolução aplicam as disposições pertinentes do presente regulamento. As referências ao CUR no artigo 5.o, n.o 2, no artigo 6.o, n.o 5, no artigo 8.o, n.os 6, 8, 12 e 13, no artigo 10.o, n.os 1 a 10, nos artigos 11.oa 14.o, no artigo 15.o, n.os 1, 2 e 3, no artigo 16.o, no artigo 18.o, n.o 1, primeiro parágrafo, no artigo 18.o, n.os 2 e 6, no artigo 20.o, no artigo 21.o, n.os 1 a 7, no artigo 21.o, n.o 8, segundo parágrafo, no artigo 21.o, n.os 9 e 10, no artigo 22.o, n.os 1, 3 e 6, nos artigos 23.o e 24.o, no artigo 25.o, n.o 3,no artigo 27.o, n.os 1 a 15 e n.o 16, segundo parágrafo, segundo período, terceiro parágrafo e quarto parágrafo, primeiro, terceiro e quarto períodos, e no artigo 32.o devem ser entendidas como referências às autoridades nacionais de resolução relativamente aos grupos e entidades a que se refere o primeiro período do presente número. Para o efeito, as autoridades nacionais de resolução exercem os poderes que lhes são conferidos pela legislação nacional que transpõe a Diretiva 2014/59/UE em conformidade com as condições previstas no direito nacional.
As autoridades nacionais de resolução informam o CUR das medidas referidas no presente número que devem ser tomadas e coordenam-se de forma estreita com o CUR quando tomarem essas medidas.
As autoridades nacionais de resolução apresentam ao CUR os planos de resolução referidos no artigo 9.o, bem como todas as atualizações, acompanhados de uma avaliação fundamentada da resolubilidade da entidade ou grupo em causa nos termos do artigo 10.o.
4. Se necessário para assegurar a aplicação coerente de elevados padrões de resolução ao abrigo do presente regulamento, o CUR pode:
a)
No seguimento da notificação de uma medida nos termos do n.o 3 do presente artigo por uma autoridade nacional de resolução, ao abrigo do artigo 31.o, n.o 1, e dentro do prazo adequado atendendo à urgência das circunstâncias, emitir uma advertência dirigida à autoridade nacional de resolução competente, sempre que o CUR considerar que o projeto de decisão relativa a qualquer entidade ou grupo referido no n.o 3 do presente artigo não cumpre o presente regulamento ou as suas instruções gerais a que se refere o artigo 31.o, n.o 1, alínea a);
b)
Decidir, em qualquer momento, nomeadamente quando a advertência a que se refere a alínea a) não for adequadamente atendida, por sua própria iniciativa, após consulta da autoridade nacional de resolução em causa, ou a pedido da autoridade nacional de resolução em causa, exercer diretamente todos os poderes relevantes ao abrigo do presente regulamento também no que respeita a qualquer entidade ou grupo a que se refere o n.o 3 do presente artigo.
5. Não obstante o disposto no n.o 3 do presente artigo, os Estados-Membros participantes podem decidir que o CUR exerça todas as competências e poderes que lhe são conferidos pelo presente regulamento em relação a entidades e a grupos que não os referidos no n.o 2, estabelecidos no seu território. Nesse caso, não são aplicáveis os n.os 3 e 4 do presente artigo, o artigo 9.o, o artigo 12.o, n.o 2, e o artigo 31.o, n.o 1. Os Estados-Membros que tencionem fazer uso desta faculdade notificam do facto o CUR e a Comissão. A notificação produz efeitos a partir da data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
PARTE II
DISPOSIÇÕES ESPECÍFICAS
TÍTULO I
FUNÇÕES NO ÂMBITO DO MUR E DAS REGRAS PROCESSUAIS
CAPÍTULO 1
Planeamento da resolução
Artigo 8.o
Planos de resolução elaborados pelo CUR
1. O CUR elabora e adota planos de resolução para as entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e para as entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições para a aplicação destes números.
2. O CUR elabora os planos de resolução após consulta das autoridades nacionais competentes relevantes, e das autoridades nacionais de resolução, incluindo a autoridade de resolução a nível de grupo, dos Estados-Membros participantes em que as entidades estão estabelecidas, e das autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes em que estejam situadas sucursais significativas, na medida em que tal seja relevante para essas sucursais. Para esse efeito, o CUR pode exigir que as autoridades nacionais de resolução elaborem e apresentem um projeto de plano de resolução e que a autoridade de resolução a nível do grupo elabore e apresente um projeto de plano de resolução a nível de grupo.
3. A fim de garantir a aplicação eficaz e coerente do presente artigo, o CUR emite orientações e transmite instruções às autoridades nacionais de resolução com vista à elaboração de projetos de planos de resolução e de projetos de planos de resolução a nível de grupo relativos a determinadas entidades individuais ou grupos.
4. Para efeitos do n.o 1 do presente artigo, as autoridades nacionais de resolução transmitem ao CUR todas as informações necessárias para elaborar e executar os planos de resolução, tal como foram por elas obtidas nos termos dos artigos 11.o e 13.o, n.o 1, da Diretiva 2014/59/UE, sem prejuízo do capítulo 5 do presente título.
5. O plano de resolução prevê as opções para a aplicação dos instrumentos e o exercício dos poderes de resolução referidos no presente regulamento às entidades e grupos a que se refere o n.o 1.
6. Os planos de resolução preveem as medidas de resolução que o CUR pode adotar quando uma entidade ou um grupo referido no n.o 1 reúne as condições para desencadear a resolução.
As informações referidas no n.o 9 são transmitidas à entidade em causa.
Ao elaborar e atualizar o plano de resolução, o CUR identifica os eventuais impedimentos significativos à resolubilidade e, se necessário e proporcionado, descreve as medidas pertinentes para reduzir esses impedimentos, nos termos do artigo 10.o.
O plano de resolução tem em consideração cenários relevantes, nomeadamente a possibilidade de a situação de insolvência ser de origem idiossincrática ou de ocorrer num período de instabilidade financeira mais generalizada ou acontecimentos sistémicos.
O plano de resolução não pressupõe nenhum dos seguintes elementos:
a)
Qualquer apoio financeiro público extraordinário para além da utilização do Fundo estabelecido nos termos do artigo 67.o;
b)
Qualquer cedência de liquidez em situação de emergência por um banco central; ou
c)
Qualquer cedência de liquidez por um banco central efetuada em condições não convencionais de cobertura por garantia, prazo até ao vencimento e taxa de juro.
7. O plano de resolução inclui uma análise indicando de que forma e em que momento uma instituição pode solicitar, nas condições previstas pelo plano, a utilização de garantias do banco central e identifica os ativos que presumivelmente reúnem os requisitos para serem aceites como garantia.
8. O CUR pode requerer que as instituições o assistam na elaboração e atualização dos planos.
9. O plano de resolução de cada entidade inclui de forma quantificada, sempre que adequado e possível:
a)
Uma síntese dos principais elementos do plano;
b)
Uma síntese das alterações significativas verificadas na instituição desde a última vez que foram apresentadas informações sobre a resolução;
c)
Uma demonstração da forma como as funções críticas e os principais segmentos de atividade podem ser jurídica e economicamente separados, na medida do necessário, de outras funções, a fim de assegurar a continuidade após a insolvência da instituição;
d)
Uma estimativa do calendário para a execução de cada aspeto significativo do plano;
e)
Uma descrição pormenorizada da avaliação da resolubilidade, realizada nos termos do artigo 10.o;
f)
Uma descrição das medidas necessárias, de acordo com o artigo 10.o, n.o 7, para reduzir ou eliminar os impedimentos à resolubilidade identificados na sequência da avaliação realizada nos termos do artigo 10.o;
g)
Uma descrição dos processos para a determinação do valor e viabilidade comercial das funções críticas, dos principais segmentos de atividade e dos ativos da instituição;
h)
Uma descrição pormenorizada dos mecanismos destinados a garantir que as informações obrigatórias nos termos do artigo 11.o da Diretiva 2014/59/UE estão atualizadas e à disposição das autoridades de resolução, em qualquer altura;
i)
Uma explicação sobre a forma como as opções de resolução podem ser financiadas sem pressupor qualquer um dos seguintes elementos:
i)
qualquer apoio financeiro público extraordinário para além da utilização do Fundo estabelecido nos termos do artigo 67.o,
ii)
qualquer cedência de liquidez em situação de emergência por um banco central, ou
iii)
qualquer cedência de liquidez por um banco central efetuada em condições não convencionais de cobertura por garantia, prazo até ao vencimento e taxa de juro;
j)
Uma descrição pormenorizada das diferentes estratégias de resolução que poderão ser aplicadas em função dos diferentes cenários possíveis e dos prazos aplicáveis;
k)
Uma descrição das interdependências críticas;
l)
Uma descrição das opções destinadas a preservar o acesso aos serviços de pagamento e liquidação e a outras infraestruturas, bem como uma avaliação da portabilidade das posições dos clientes;
m)
Uma análise do impacto do plano sobre os trabalhadores da instituição, incluindo uma avaliação dos eventuais custos associados e uma descrição dos procedimentos previstos para a consulta do pessoal durante o processo de resolução, tendo em conta os sistemas nacionais para o diálogo com os parceiros sociais, se for caso disso;
n)
Um plano de comunicação com os meios de comunicação social e com o público;
o)
O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis exigidos nos termos do artigo 12.o e um prazo para atingir esse nível, se for caso disso;
p)
O requisito mínimo de fundos próprios e os instrumentos contratuais de recapitalização interna exigidos nos termos do artigo 12.o e um prazo para atingir esse nível, se for caso disso;
q)
Uma descrição das operações e sistemas essenciais para manter o funcionamento contínuo dos processos operacionais da instituição;
r)
Se aplicável, qualquer opinião expressa pela instituição relativamente ao plano de resolução.
10. Os planos de resolução a nível do grupo incluem um plano para a resolução do grupo, liderado pela empresa-mãe da União estabelecida num Estado-Membro participante, no seu todo, quer através da resolução a nível da empresa-mãe da União, quer através da separação e resolução das filiais. O plano de resolução a nível do grupo identifica medidas destinadas à resolução:
a)
Da empresa-mãe da União;
b)
Das filiais que fazem parte do grupo e estão estabelecidas na União;
c)
Das entidades referidas no artigo 2.o, alínea b); e
d)
Sem prejuízo do disposto no artigo 33.o, das filiais que fazem parte do grupo e estão estabelecidas fora da União.
11. O plano de resolução a nível do grupo:
a)
Define as medidas de resolução a adotar relativamente às entidades do grupo, tanto através de medidas de resolução para as entidades a que se refere o artigo 2.o, alínea b), e as instituições filiais, como através de medidas de resolução coordenadas para as instituições filiais, nos cenários previstos no n.o 6;
b)
Analisa em que medida os instrumentos e poderes de resolução podem ser aplicados e exercidos de forma coordenada em relação a entidades do grupo estabelecidas na União, incluindo medidas para facilitar a aquisição por terceiros do conjunto do grupo, de atividades ou segmentos de atividade separados realizados por várias entidades do grupo ou por uma determinada entidade do grupo, bem como identificar qualquer potencial impedimento a uma resolução coordenada;
c)
Inclui uma descrição pormenorizada da avaliação da resolubilidade realizada nos termos do artigo 10.o;
d)
Quando um grupo incluir entidades constituídas em países terceiros, identifica mecanismos adequados de cooperação e coordenação com as autoridades competentes desses países terceiros e as implicações para a resolução na União;
e)
Identifica medidas necessárias para facilitar a resolução do grupo caso estejam reunidas as condições para a desencadear, nomeadamente a separação jurídica e económica de funções ou segmentos de atividade específicos;
f)
Identifica de que modo as medidas de resolução poderão ser financiadas e, caso seja necessário recorrer ao Fundo e aos mecanismos de financiamento dos Estados-Membros não participantes criados nos termos do artigo 100.o da Diretiva 2014/59/UE, define os princípios para partilhar a responsabilidade por esse financiamento entre as fontes de financiamento nos diferentes Estados-Membros participantes e não participantes. O plano não pressupõe nenhum dos seguintes elementos:
i)
qualquer apoio financeiro público extraordinário para além da utilização do Fundo criado ao abrigo do artigo 67.o do presente regulamento e os mecanismos de financiamento dos Estados-Membros não participantes, criados nos termos do artigo 100.o da Diretiva 2014/59/UE,
ii)
qualquer cedência de liquidez em situação de emergência por um banco central, ou
iii)
qualquer cedência de liquidez por um banco central efetuada em condições não convencionais de cobertura por garantia, prazo até ao vencimento e taxa de juro.
Esses princípios são definidos com base em critérios equitativos e equilibrados e têm em consideração, em particular, o artigo 107.o, n.o 5, da Diretiva 2014/59/UE e o impacto na estabilidade financeira dos Estados-Membros em causa.
O plano de resolução a nível do grupo não deve ter um impacto desproporcionado sobre qualquer Estado-Membro.
12. O CUR determina a data até à qual os primeiros planos de resolução são elaborados. Os planos de resolução e os planos de resolução a nível do grupo são analisados e, se necessário, atualizados, no mínimo, anualmente e após qualquer alteração significativa da estrutura jurídica ou organizacional ou das atividades ou da posição financeira da entidade ou, no caso dos planos de resolução a nível do grupo, do grupo, incluindo qualquer entidade do grupo, que possa ter um efeito significativo na eficácia do plano ou que por outra razão torne necessária uma revisão do plano de resolução.
Para efeitos da revisão ou atualização dos planos de resolução a que se refere o primeiro parágrafo, as instituições, o BCE ou as autoridades nacionais competentes comunicam imediatamente ao CUR qualquer alteração que torne necessária essa revisão ou atualização.
13. O CUR transmite os planos de resolução e as eventuais alterações dos mesmos ao BCE ou às autoridades nacionais competentes relevantes.
Artigo 9.o
Planos de resolução elaborados pelas autoridades nacionais de resolução
1. As autoridades nacionais de resolução elaboram e adotam planos de resolução para as entidades e os grupos que não os referidos no artigo 7.o, n.o 2, n.o 4, alínea b), e n.o 5, nos termos do artigo 8.o, n.os 5 a 13.
2. As autoridades nacionais de resolução preparam os planos de resolução após consulta das autoridades nacionais competentes relevantes e das autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes e não participantes em que estejam situadas sucursais significativas, na medida em que tal seja relevante para essas sucursais.
Artigo 10.o
Avaliação da resolubilidade
1. Aquando da elaboração e atualização de planos de resolução nos termos do artigo 8.o, o CUR, após consulta das autoridades competentes, incluindo o BCE, e as autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes em que estão situadas sucursais significativas, na medida em que tal seja relevante para essas sucursais, avalia em que medida as instituições e os grupos podem ser objeto de resolução sem pressupor qualquer um dos seguintes elementos:
a)
Qualquer apoio financeiro público extraordinário para além da utilização do Fundo estabelecido nos termos do artigo 67.o;
b)
Qualquer cedência de liquidez em situação de emergência por um banco central; ou
c)
Qualquer cedência de liquidez por um banco central efetuada em condições não convencionais de cobertura por garantia, prazo até ao vencimento e taxa de juro.
2. O BCE ou a autoridade nacional competente relevante transmite ao CUR o plano de recuperação ou o plano de recuperação do grupo. O CUR analisa o plano de recuperação a fim de identificar as eventuais medidas do referido plano que possam afetar a resolubilidade da instituição ou do grupo e faz recomendações ao BCE ou à autoridade nacional competente sobre estas questões.
3. Na elaboração de um plano de resolução, o CUR avalia em que medida essa entidade é suscetível de resolução em conformidade com o presente regulamento. Uma entidade é considerada suscetível de resolução se for exequível e credível para o CUR proceder à sua liquidação ao abrigo dos processos normais de insolvência ou à sua resolução através da aplicação dos instrumentos e do exercício de poderes de resolução, evitando ao mesmo tempo, na máxima medida do possível, quaisquer consequências adversas significativas para os sistemas financeiros do Estado-Membro em que se situa a entidade, para outros Estados-Membros ou para a União, nomeadamente circunstâncias de instabilidade financeira mais generalizada ou acontecimentos sistémicos, tendo como objetivo assegurar a continuidade das funções críticas da entidade.
O CUR notifica oportunamente a EBA caso uma instituição não seja considerada suscetível de resolução.
4. Um grupo é considerado suscetível de resolução se for exequível e credível para o CUR proceder à liquidação de entidades do grupo ao abrigo dos processos normais de insolvência ou à resolução de entidades do grupo através da aplicação a essas entidades de instrumentos de resolução e do exercício sobre as mesmas de poderes de resolução, evitando ao mesmo tempo, na medida do possível, quaisquer consequências adversas significativas para os sistemas financeiros dos Estados-Membros em que estão estabelecidas as entidades do grupo ou para outros Estados-Membros ou a União, nomeadamente circunstâncias de instabilidade financeira mais generalizada ou acontecimentos sistémicos, tendo como objetivo assegurar a continuidade das funções críticas dessas entidades do grupo, caso estas possam ser fácil e atempadamente separadas ou por outros meios.
O CUR notifica oportunamente a EBA caso um grupo não seja considerado suscetível de resolução.
5. Para efeitos dos n.os 3, 4 e 10, entende-se por consequências adversas significativas para o sistema financeiro ou ameaça à estabilidade financeira, a situação em que o sistema financeiro é efetiva ou potencialmente exposto a uma perturbação que pode dar origem a dificuldades financeiras suscetíveis de pôr em perigo o funcionamento ordenado, a eficiência e a integridade do mercado interno, ou a economia ou o sistema financeiro de um ou mais Estados-Membros. Para determinar as consequências adversas significativas, o CUR tem em conta os alertas e as recomendações pertinentes do ESRB e os critérios pertinentes desenvolvidos pela EBA no quadro da identificação e medição do risco sistémico.
6. Para efeitos da avaliação a que se refere o presente artigo, o CUR avalia as questões especificadas na secção C do anexo da Diretiva 2014/59/UE.
7. Se, de acordo com a avaliação da resolubilidade de uma entidade ou de um grupo realizada nos termos do n.o 3 ou 4, o CUR, após consulta das autoridades competentes, incluindo o BCE, determinar que existem impedimentos significativos à resolubilidade dessa entidade ou grupo, o CUR elabora um relatório, em cooperação com as autoridades competentes, dirigido à instituição ou empresa-mãe, em que analisa os impedimentos significativos à aplicação efetiva dos instrumentos de resolução e ao exercício dos poderes de resolução. O relatório considera o impacto no modelo de negócio da instituição e recomenda quaisquer medidas proporcionadas e orientadas que, no entender do CUR, sejam necessárias ou apropriadas para eliminar esses impedimentos, nos termos do n.o 10.
8. O relatório é também comunicado às autoridades competentes e às autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes em que estão situadas as sucursais significativas de instituições que não fazem parte de um grupo. O relatório deve ser fundamentado quanto à avaliação ou determinação em questão e indicar de que forma essa avaliação ou determinação cumpre o requisito de aplicação proporcional previsto no artigo 6.o.
9. No prazo de quatro meses a contar da data de receção do relatório, a entidade ou a empresa-mãe propõem ao CUR medidas suscetíveis de reduzir ou eliminar os impedimentos significativos identificados no relatório. O CUR comunica qualquer medida proposta pela entidade ou empresa-mãe às autoridades competentes, à EBA e, quando sucursais significativas de instituições que não fazem parte de um grupo estiverem situadas em Estados-Membros não participantes, às autoridades de resolução desses Estados-Membros.
10. O CUR avalia, após consulta das autoridades competentes, se as medidas referidas no n.o 9 reduzem ou eliminam eficazmente os impedimentos significativos em questão. Se as medidas propostas pela entidade ou pela empresa-mãe em causa não reduzirem ou eliminarem efetivamente os impedimentos à resolubilidade, o CUR adota uma decisão, após consulta das autoridades competentes e, se for caso disso, a autoridade macroprudencial designada, indicando que as medidas propostas não reduzem ou eliminam eficazmente os impedimentos à resolubilidade e dando instruções às autoridades nacionais de resolução para exigirem que a instituição, a empresa-mãe ou qualquer filial do grupo em causa tome qualquer das medidas previstas no n.o 11.
Ao identificar medidas alternativas, o CUR demonstra de que forma as medidas propostas pela instituição não são adequadas para eliminar os impedimentos à resolubilidade e de que forma as medidas alternativas propostas são proporcionadas para os eliminar. O CUR tem em conta a ameaça para a estabilidade financeira decorrente desses impedimentos à resolubilidade e o efeito das medidas sobre a atividade da instituição, a sua estabilidade e a sua capacidade de contribuir para a economia, sobre o mercado interno dos serviços financeiros e sobre a estabilidade financeira nos outros Estados-Membros e no conjunto da União.
O CUR tem também em conta a necessidade de evitar um impacto sobre a instituição ou o grupo em causa que ultrapasse o necessário para eliminar os impedimentos à resolubilidade ou seja desproporcionado.
11. Para efeitos do n.o 10, o CUR, se for caso disso, dá instruções às autoridades nacionais de resolução para tomarem qualquer das seguintes medidas:
a)
Impor que a entidade reveja os eventuais acordos de financiamento intragrupo ou examine a sua ausência, ou elabore acordos de serviço (intragrupo ou com terceiros) que cubram a prestação de funções críticas;
b)
Impor que a entidade limite a sua exposição máxima individual ou agregada;
c)
Impor requisitos de informação adicionais específicos ou periódicos relevantes para efeitos de resolução;
d)
Impor que a entidade proceda à alienação de ativos específicos;
e)
Impor que a entidade limite ou cesse atividades específicas em curso ou limite atividades propostas;
f)
Limitar ou prevenir o desenvolvimento de segmentos de atividade novos ou existentes ou a venda de produtos novos ou existentes;
g)
Impor a alteração das estruturas jurídicas ou operacionais da entidade ou de qualquer entidade do grupo direta ou indiretamente sob o seu controlo, de modo a assegurar que as funções críticas possam ser jurídica e economicamente separadas das outras funções através da aplicação dos instrumentos de resolução;
h)
Impor que uma entidade crie uma companhia financeira-mãe num Estado-Membro ou uma companhia financeira-mãe na União;
i)
Impor que uma entidade emita passivos elegíveis para cumprir os requisitos do artigo 12.o;
j)
Impor que uma entidade tome outras medidas para cumprir os requisitos referidos no artigo 12.o, nomeadamente tente renegociar qualquer passivo elegível e instrumento adicional de fundos próprios de nível 1 ou 2 que tenha emitido, a fim de assegurar que qualquer decisão do CUR de redução ou conversão desse passivo ou instrumento seja efetuada ao abrigo da legislação da jurisdição que rege esse passivo ou instrumento.
Se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução tomam diretamente as medidas referidas no primeiro parágrafo, alíneas a) a j).
12. As autoridades nacionais de resolução executam as instruções do CUR nos termos do artigo 29.o.
13. As decisões tomadas nos termos dos n.os 10 e 11 cumprem os seguintes requisitos:
a)
Ser fundamentadas quanto à avaliação ou determinação em questão;
b)
Indicar de que forma essa avaliação ou determinação cumpre o requisito de aplicação proporcionada estabelecido no n.o 10.
Artigo 11.o
Obrigações simplificadas para determinadas instituições
1. O CUR, por sua própria iniciativa após consulta de uma autoridade nacional de resolução, ou sob proposta de uma autoridade nacional de resolução, pode aplicar obrigações simplificadas relativamente à elaboração dos planos de resolução referidos no artigo 8.o ou pode isentar da obrigação de elaboração desses planos nos termos dos n.os 3 a 9 do presente artigo.
2. As autoridades nacionais de resolução podem propor ao CUR a aplicação de obrigações simplificadas para instituições ou grupos nos termos dos n.os 3 e 4 ou a isenção da obrigação de elaboração de planos de resolução nos termos do n.o 7. Essa proposta deve ser fundamentada e acompanhada de toda a documentação pertinente.
3. Quando receber uma proposta no sentido de aplicar obrigações simplificadas nos termos do n.o 2 do presente artigo, ou quando atuar por sua própria iniciativa, o CUR procede a uma avaliação da instituição ou grupo em causa e aplica obrigações simplificadas, se a situação de insolvência da instituição ou grupo não for suscetível de ter consequências adversas significativas para o sistema financeiro ou de constituir uma ameaça para a estabilidade financeira na aceção do artigo 10.o, n.o 5.
Para esse efeito, o CUR tem em conta:
a)
A natureza da atividade da instituição ou grupo, a sua estrutura acionista, a sua forma jurídica, o seu perfil de risco, dimensão e estatuto jurídico, a sua interconetividade com outras instituições ou com o sistema financeiro em geral, o âmbito e a complexidade das suas atividades;
b)
A sua participação num sistema de proteção institucional ou noutros sistemas cooperativos de solidariedade mútua a que se refere o artigo 113.o, n.o 7, do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
c)
Qualquer exercício de serviços ou atividades de investimento na aceção do artigo 4.o, n.o 1, ponto 2, da Diretiva 2014/65/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (15); e
d)
Se a sua situação de insolvência e subsequente entrada em liquidação, ao abrigo dos processos normais de insolvência, seria suscetível de afetar negativamente e de forma significativa os mercados financeiros, outras instituições, as condições de financiamento ou a economia em geral.
O CUR efetua a avaliação a que se refere o primeiro parágrafo após consulta, se for caso disso, da autoridade macroprudencial nacional e, se for caso disso, do ESRB.
4. Quando aplicar obrigações simplificadas, o CUR determina:
a)
O teor e os pormenores dos planos de resolução previstos no artigo 7.o;
b)
A data até à qual os primeiros planos de resolução devem ser elaborados e a frequência de atualização dos planos de resolução, que pode ser inferior à prevista no artigo 8.o, n.o 12;
c)
O teor e os pormenores da informação que as instituições têm de fornecer tal como previsto no artigo 8.o, n.o 9, do presente regulamento e na secção B do anexo da Diretiva 2014/59/UE;
d)
O nível de pormenor para a avaliação da resolubilidade prevista no artigo 10.o do presente regulamento e na secção C do anexo da Diretiva 2014/59/UE.
5. A aplicação de obrigações simplificadas não afeta por si só os poderes do CUR para tomar qualquer medida de resolução.
6. Quando forem aplicadas obrigações simplificadas, o CUR aplica obrigações não simplificadas e completas, em qualquer momento, se qualquer das circunstâncias que as justificaram deixar de existir.
7. Sem prejuízo dos artigos 9.o e 31.o, quando receber uma proposta no sentido de isentar da obrigação de elaborar planos de resolução nos termos do n.o 2 do presente artigo, ou quando agir por sua própria iniciativa, o CUR, nos termos do disposto no n.o 3 do presente artigo, isenta da aplicação da obrigação de elaboração de planos de resolução as instituições filiadas num organismo central e total ou parcialmente isentas de requisitos prudenciais no quadro da legislação nacional nos termos do artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013.
Caso seja concedida uma isenção ao abrigo do primeiro parágrafo, a obrigação de elaborar o plano de resolução é aplicável em base consolidada ao organismo central e às instituições nele filiadas na aceção do artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013. Para o efeito, entende-se que qualquer referência, no presente capítulo 1, a um grupo inclui um organismo central e as instituições nele filiadas na aceção do artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013 e as respetivas filiais, e que qualquer referência a empresas-mãe ou instituições sujeitas a supervisão em base consolidada por força do artigo 111.o da Diretiva 2013/36/UE inclui o organismo central.
8. As instituições sujeitas a supervisão direta pelo BCE por força do artigo 6.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 1024/2013 ou que constituam uma parte significativa do sistema financeiro de um Estado-Membro participante são objeto de planos de resolução individuais.
Para feitos do presente número, entende-se que as operações de uma instituição constituem uma parte significativa do sistema financeiro desse Estado-Membro participante, se:
a)
O valor total dos seus ativos excede 30 000 000 000 EUR; ou
b)
O rácio entre o total dos seus ativos e o PIB do Estado-Membro de estabelecimento excede 20 %, salvo se o valor total dos seus ativos for inferior a 5 000 000 000 EUR.
9. Se a autoridade nacional de resolução que propôs a aplicação de obrigações simplificadas ou a concessão de uma isenção nos termos do n.o 2 considerar que a decisão de aplicação de obrigações simplificadas ou de concessão da isenção deve ser revogada, apresenta ao CUR uma proposta nesse sentido. Nesse caso, o CUR toma uma decisão sobre a proposta de revogação, tendo plenamente em conta a justificação da revogação apresentada pela autoridade nacional de resolução em função dos fatores ou circunstâncias referidos no n.o 3 ou nos n.os 7 e 8.
10. O CUR informa a EBA sobre a aplicação do presente artigo.
Artigo 12.o
Requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis
1. O CUR, após consulta das autoridades competentes, incluindo o BCE, determina o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a que se refere o n.o 4, sujeito aos poderes de redução e de conversão, que as entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e as entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições para aplicação desses números, são obrigados a manter em qualquer momento.
2. Quando elaborarem planos de resolução nos termos do artigo 9.o, as autoridades nacionais de resolução, após consulta das autoridades competentes, determinam o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a que se refere o n.o 4, sujeito aos poderes de redução e de conversão, que as entidades a que se refere o artigo 7.o, n.o 3, são obrigadas a manter em qualquer momento. É aplicável, neste contexto, o procedimento previsto no artigo 31.o.
3. A fim de garantir a aplicação eficaz e coerente do presente artigo, o CUR emite orientações e transmite instruções às autoridades nacionais de resolução relativas a determinadas entidades ou grupos.
4. O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis é calculado como o montante dos fundos próprios e dos passivos elegíveis expresso em percentagem do montante total de fundos próprios e de passivos da instituição.
Para efeitos do primeiro parágrafo, as responsabilidades associadas a derivados são incluídas no total dos passivos com base no pleno reconhecimento dos direitos de compensação da contraparte.
5. Não obstante o disposto no n.o 1, o CUR isenta as instituições de crédito hipotecário financiadas por obrigações cobertas que, nos termos da legislação nacional, não estejam autorizadas a receber depósitos, da obrigação de respeitar permanentemente um requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis, dado que:
a)
Essas instituições serão liquidadas através dos procedimentos nacionais em matéria de insolvência ou de outro tipo de procedimentos aplicados nos termos do artigo 38.o, 40.o ou 42.o da Diretiva 2014/59/UE, previstos para essas instituições; e
b)
Esses procedimentos nacionais em matéria de insolvência ou outro tipo de procedimentos garantirão que os credores destas instituições, incluindo os detentores de obrigações cobertas, se for o caso, suportarão perdas de forma a atingir os objetivos da resolução.
6. O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a que se refere o n.o 2 não pode exceder os montantes de fundos próprios e de passivos elegíveis necessários para garantir que, em caso de aplicação do instrumento de recapitalização interna, as perdas de uma instituição ou empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o, bem como da empresa-mãe em última instância dessa instituição ou empresa-mãe e de qualquer instituição ou instituição financeira incluída nas contas consolidadas da referida empresa-mãe em última instância, possam ser absorvidas e o rácio de fundos próprios ordinários de nível 1 dessas entidades possa ser restabelecido a um nível necessário para lhes permitir continuar a cumprir as condições de autorização e exercer as atividades para que foram autorizadas ao abrigo da Diretiva 2013/36/UE ou de legislação equivalente, bem como para manter a confiança do mercado na instituição ou na empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o e na empresa-mãe em última instância dessa instituição ou empresa-mãe e em qualquer instituição ou instituição financeira incluída nas contas consolidadas da referida empresa-mãe em última instância.
Caso o plano de resolução preveja que determinados tipos de passivos elegíveis podem ser excluídos da recapitalização interna, nos termos do artigo 27.o, n.o 5, ou que determinados tipos de passivos elegíveis podem ser transferidos na íntegra para um destinatário no âmbito de uma transferência parcial, o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a que se refere o n.o 4 não pode exceder o montante de fundos próprios e de passivos elegíveis necessário para garantir que a instituição ou a empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o tenha outros passivos elegíveis suficientes para garantir que as perdas da instituição ou da empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o, bem como da empresa-mãe em última instância dessa instituição ou empresa-mãe e qualquer instituição ou instituição financeira incluída nas contas consolidadas dessa empresa-mãe em última instância, possam ser absorvidas e o rácio de fundos próprios ordinários de nível 1 de todas essas entidades possa ser restabelecido a um nível necessário para lhes permitir continuar a cumprir as condições de autorização e exercer as atividades para que foram autorizadas ao abrigo da Diretiva 2013/36/UE ou de legislação equivalente e para manter a confiança suficiente dos mercados na instituição ou na empresa-mãe e na empresa-mãe em última instância dessa instituição ou dessa empresa-mãe e em qualquer instituição ou instituição financeira incluída nas contas consolidadas da empresa-mãe em última instância.
O requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a que se refere o n.o 4 não pode ser inferior ao montante total dos eventuais requisitos de fundos próprios e dos requisitos de reserva de fundos próprios por força do Regulamento (UE) n.o 575/2013 e da Diretiva 2013/36/UE.
7. Dentro dos limites previstos no n.o 6 do presente artigo, a fim de garantir que a entidade a que se refere o n.o 2 possa ser objeto de resolução através da aplicação dos instrumentos de resolução, incluindo, se for caso disso, o instrumento de recapitalização interna, de forma a atingir os objetivos da resolução, a determinação a que se refere o n.o 1 do presente artigo deve ser efetuada com base nos seguintes critérios:
a)
A dimensão, o modelo de negócio, o modelo de financiamento e o perfil de risco da instituição e da empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o;
b)
A medida em que o sistema de garantia de depósitos pode contribuir para o financiamento da resolução nos termos do artigo 79.o;
c)
A medida em que a situação de insolvência da instituição e da empresa-mãe a que se refere o artigo 2.o pode ter consequências adversas significativas para o sistema financeiro ou constituir uma ameaça para a estabilidade financeira na aceção do artigo 10.o, n.o 5, devido nomeadamente à sua interconetividade com outras instituições e com o resto do sistema financeiro através do efeito de contágio a outras instituições.
8. O cálculo especifica o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis que as instituições têm de respeitar em base individual e que as empresas-mãe têm de respeitar em base consolidada. O montante agregado mínimo do requisito de fundos próprios e de passivos elegíveis a nível consolidado de uma empresa-mãe da União estabelecida num Estado-Membro participante é determinado pelo CUR, após consulta da autoridade responsável pela supervisão em base consolidada, com base nos critérios enunciados no n.o 7, desde que as filiais do grupo em países terceiros tenham de ser resolvidas separadamente de acordo com o plano de resolução.
9. O CUR fixa o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis a aplicar às filiais do grupo numa base individual. Esses requisitos mínimos de fundos próprios e de passivos elegíveis são fixados a um nível adequado a cada filial, tendo em conta:
a)
Os critérios enumerados no n.o 7, em particular a dimensão, o modelo de negócio e o perfil de risco da filial, incluindo os seus fundos próprios; e
b)
O requisito consolidado definido para o grupo.
10. O CUR pode decidir não aplicar o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis numa base individual a uma instituição-mãe, desde que as condições previstas no artigo 45.o, n.o 11, alíneas a) e b), da Diretiva 2014/59/UE estejam preenchidas. O CUR pode decidir não aplicar o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis numa base individual à filial, desde que as condições previstas no artigo 45.o, n.o 12, alíneas a), b) e c), da Diretiva 2014/59/UE estejam preenchidas.
11. O CUR, por sua própria iniciativa, após consulta da autoridade nacional de resolução, ou sob proposta da autoridade nacional de resolução, pode decidir que o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis referido no n.o 1 seja parcialmente cumprido em base consolidada ou individual através de instrumentos contratuais de recapitalização interna, no pleno respeito dos critérios estabelecidos no n.o 5, primeiro e segundo parágrafos, e no n.o 7.
12. Para que um instrumento seja considerado um instrumento contratual de recapitalização interna nos termos do n.o 11, o CUR certifica-se de que o mesmo:
a)
Contém uma cláusula contratual que prevê que, caso o CUR decida que o instrumento de recapitalização interna seja aplicado a essa instituição, o instrumento deve ser reduzido ou convertido na medida do necessário, antes de outros passivos elegíveis serem reduzidos ou convertidos; e
b)
Está sujeito a um acordo, compromisso ou disposição de subordinação vinculativo segundo o qual, em caso de aplicação de processos normais de insolvência, tem menor prioridade em relação a outros passivos elegíveis e não pode ser reembolsado até à liquidação de outros passivos elegíveis pendentes nesse momento.
13. O CUR efetua qualquer determinação a que se refere o n.o 1 do presente artigo e, se for caso disso, o n.o 11 do presente artigo, em paralelo com a elaboração e manutenção dos planos de resolução de acordo com o artigo 8.o.
14. O CUR apresenta o seu cálculo às autoridades nacionais de resolução. As autoridades nacionais de resolução executam as instruções do CUR nos termos do artigo 29.o. O CUR exige que as autoridades nacionais de resolução verifiquem e assegurem que as instituições e as empresas-mãe mantêm o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis previsto no n.o 1 do presente artigo.
15. O CUR informa o BCE e a EBA do requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis calculado para cada instituição e empresa-mãe nos termos do n.o 1 e, se for caso disso, dos requisitos estabelecidos no n.o 11.
16. Os passivos elegíveis, incluindo os instrumentos de dívida subordinada e os créditos subordinados que não sejam considerados instrumentos de fundos próprios adicionais de nível 1 ou instrumentos de fundos próprios de nível 2, só são incluídos no montante de fundos próprios e de passivos elegíveis referido no n.o 1 se preencherem as seguintes condições:
a)
O instrumento encontra-se emitido e integralmente realizado;
b)
O passivo não é devido à própria instituição e não é caucionado nem garantido por ela;
c)
A compra do instrumento não foi financiada direta nem indiretamente pela instituição;
d)
O passivo tem um prazo de vencimento restante de pelo menos um ano;
e)
O passivo não decorre de um derivado;
f)
O passivo não decorre de um depósito que beneficia de uma preferência no âmbito da hierarquia prevista nos procedimentos nacionais de insolvência nos termos do artigo 108.o da Diretiva 2014/59/UE.
Para efeitos do primeiro parágrafo, alínea d), caso um passivo confira ao seu proprietário o direito a reembolso antecipado, o prazo de vencimento desse passivo é a primeira data em que esse direito ocorre.
17. Caso um passivo seja regido pelo direito de uma jurisdição exterior à União, o CUR pode dar instruções às autoridades nacionais de resolução para que exijam à instituição que demonstre que qualquer decisão do CUR no sentido de reduzir ou converter esse passivo seria executada segundo o direito dessa jurisdição, tendo em conta os termos do contrato que rege o passivo, os acordos internacionais sobre o reconhecimento dos procedimentos de resolução e outras matérias pertinentes. Se o CUR não considerar que qualquer decisão seria executada ao abrigo do direito dessa jurisdição, o passivo não será contabilizado para o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis.
18. Se apresentar uma proposta legislativa ao abrigo do artigo 45.o, n.o 18 da Diretiva 2014/59/UE, a Comissão apresenta, se necessário, uma proposta legislativa para alterar o presente regulamento do mesmo modo.
CAPÍTULO 2
Intervenção precoce
Artigo 13.o
Intervenção precoce
1. O BCE ou as autoridades nacionais competentes informam o CUR de quaisquer medidas que exijam que uma instituição ou grupo tome ou que eles próprios tomem nos termos do artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, do artigo 27.o, n.o 1, dos artigos 28.o ou 29.o da Diretiva 2014/59/UE ou do artigo 104.o da Diretiva 2013/36/UE.
O CUR notifica a Comissão de quaisquer informações que tenha recebido por força do primeiro parágrafo.
2. A partir da data de receção das informações referidas no n.o 1, e sem prejuízo dos poderes do BCE e das autoridades nacionais competentes em conformidade com a restante legislação da União, o CUR pode preparar a resolução da instituição ou do grupo em causa.
Para efeitos de aplicação do primeiro parágrafo, o BCE ou a autoridade nacional competente em causa acompanha de perto, em cooperação com o CUR, as condições impostas à instituição ou empresa-mãe e a respetiva observância de qualquer medida de intervenção precoce que esta tenha sido obrigada a tomar.
O BCE ou a autoridade nacional competente em causa presta ao CUR todas as informações necessárias a fim de atualizar o plano de resolução e preparar a eventual resolução da instituição e para avaliar os ativos e passivos da instituição nos termos do artigo 20.o, n.os 1 a 15.
3. O CUR tem o poder de exigir que a instituição ou a empresa-mãe contacte potenciais compradores a fim de preparar a resolução da instituição, sem prejuízo dos critérios previstos no artigo 39.o, n.o 2, da Diretiva 2014/59/UE e dos requisitos em matéria de segredo profissional previstos no artigo 88.o do presente regulamento.
O CUR tem também o poder de exigir que a autoridade nacional de resolução competente elabore um projeto de programa de resolução para a instituição ou grupo em causa.
O CUR informa o BCE, as autoridades nacionais competentes em causa e as autoridades nacionais de resolução em causa sobre qualquer medida que tomar ao abrigo do presente número.
4. Se o BCE ou as autoridades nacionais competentes tencionarem impor a uma instituição ou grupo qualquer medida adicional ao abrigo do artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, do artigo 27.o, n.o 1, dos artigos 28.o ou 29.o da Diretiva 2014/59/UE ou do artigo 104.o da Diretiva 2013/36/UE, antes de a instituição ou grupo cumprirem na íntegra a primeira medida notificada ao CUR, informam o CUR antes de imporem essa medida adicional à instituição ou grupo em causa.
5. O BCE ou a autoridade nacional competente, o CUR e as autoridades nacionais de resolução asseguram a coerência entre a medida adicional referida no n.o 4 e qualquer ação do CUR que vise preparar a resolução nos termos do n.o 2.
CAPÍTULO 3
Resolução
Artigo 14.o
Objetivos da resolução
1. Quando aplicarem o procedimento de resolução referido no artigo 18.o, o CUR, o Conselho e a Comissão, e, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, no que diz respeito às respetivas responsabilidades, têm em conta os objetivos da resolução e escolhem os instrumentos de resolução e exercem os poderes de resolução que, em seu entender, melhor realizam os objetivos de resolução relevantes nas circunstâncias do caso concreto.
2. Os objetivos de resolução a que se refere o n.o 1 são os seguintes:
a)
Assegurar a continuidade das funções críticas;
b)
Evitar efeitos adversos significativos sobre a estabilidade financeira, nomeadamente evitando o contágio, inclusive das infraestruturas de mercado, e mantendo a disciplina do mercado;
c)
Proteger as finanças públicas, limitando o recurso ao apoio financeiro público extraordinário;
d)
Proteger os depositantes abrangidos pela Diretiva 2014/49/UE e os investidores abrangidos pela Diretiva 97/9/CE;
e)
Proteger os fundos e ativos dos clientes.
Ao prosseguir os objetivos a que se refere o primeiro parágrafo, o CUR, o Conselho e a Comissão e, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, procuram reduzir ao mínimo o custo da resolução e evitar a destruição de valor, a menos que tal seja necessário para atingir os objetivos da resolução.
3. Sem prejuízo das diferentes disposições do presente regulamento, os objetivos de resolução assumem igual importância, devendo ser equilibrados em função da natureza e circunstâncias de cada caso.
Artigo 15.o
Princípios gerais que regem a resolução
1. Quando aplicarem o procedimento de resolução referido no artigo 18.o, o CUR, o Conselho, a Comissão e, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, tomam todas as medidas adequadas para assegurar que a medida de resolução é adotada de acordo com os seguintes princípios:
a)
Os acionistas da instituição objeto de resolução são os primeiros a suportar perdas;
b)
Os credores da instituição objeto de resolução suportam perdas a seguir aos acionistas em conformidade com a ordem de prioridade dos créditos, nos termos do artigo 17.o, salvo disposição expressa em contrário no presente regulamento;
c)
O órgão de administração e a direção de topo da instituição objeto de resolução são substituídos, exceto nos casos em que a manutenção do órgão de administração e da direção de topo, no todo ou em parte, de acordo com as circunstâncias, é considerada necessária para a realização dos objetivos da resolução;
d)
O órgão de administração e a direção de topo da instituição objeto de resolução prestam toda a assistência necessária para a consecução dos objetivos da resolução;
e)
As pessoas singulares e coletivas respondem, nos termos do direito civil ou penal nacional, pela sua responsabilidade na situação de insolvência da instituição objeto de resolução;
f)
Salvo disposição em contrário no presente regulamento, os credores da mesma categoria são tratados de forma equitativa;
g)
Nenhum credor deve suportar perdas mais elevadas do que teria tido de incorrer se a entidade referida no artigo 2.o tivesse sido liquidada ao abrigo de um processo normal de insolvência de acordo com as salvaguardas previstas no artigo 29.o;
h)
Os depósitos cobertos são inteiramente protegidos; e
i)
A medida de resolução é adotada de acordo com as salvaguardas previstas no presente regulamento.
2. Caso uma instituição seja uma entidade de um grupo, sem prejuízo do artigo 14.o, o CUR, o Conselho e a Comissão, quando decidirem da aplicação dos instrumentos de resolução e do exercício dos poderes de resolução, agem de forma a minimizar o impacto sobre as outras entidades do grupo e sobre o grupo no seu todo, bem como os efeitos adversos para a estabilidade financeira na União e nos seus Estados-Membros, em especial nos países em que o grupo opera.
3. Se o instrumento de alienação da atividade, o instrumento de criação de uma instituição de transição ou o instrumento de segregação dos ativos for aplicado a uma entidade referida no artigo 2.o do presente regulamento, essa entidade deve ser considerada objeto de um processo de insolvência ou de um processo análogo por insolvência, para efeitos do artigo 5.o, n.o 1, da Diretiva 2001/23/CE do Conselho (16).
4. Quando decidir da aplicação dos instrumentos de resolução e do exercício dos poderes de resolução, o CUR dá instruções às autoridades nacionais de resolução para que, se for caso disso, informem e consultem os representantes dos trabalhadores.
O presente número é aplicável sem prejuízo das disposições relativas à representação dos trabalhadores nos órgãos de administração de acordo com o direito ou as práticas nacionais.
Artigo 16.o
Resolução de instituições financeiras e empresas-mãe
1. O CUR decide de uma medida de resolução em relação a uma instituição financeira estabelecida num Estado-Membro participante, se as condições previstas no artigo 18.o, n.o 1, se encontrarem preenchidas no que se refere à instituição financeira e à empresa-mãe sujeita a supervisão em base consolidada.
2. O CUR adota uma medida de resolução em relação às empresas-mãe referidas no artigo 2.o, alínea b), se as condições previstas no artigo 18.o, n.o 1, estiverem preenchidas em relação à empresa-mãe e a uma ou mais filiais que consistem em instituições ou, se a filial não estiver estabelecida na União, a autoridade do país terceiro tiver determinado que ela preenche as condições de resolução previstas no direito desse país terceiro.
3. Em derrogação do n.o 2, e não obstante o facto de a empresa-mãe não satisfazer as condições estabelecidas no artigo 18.o, n.o 1, o CUR pode decidir da adoção de uma medida de resolução no que respeita a essa empresa-mãe quando uma ou mais das suas filiais que são instituições respeitarem as condições estabelecidas no artigo 18.o, n.os 1, 4 e 5, e os seus ativos e passivos fizerem com que a sua situação de insolvência ameace uma instituição ou o conjunto do grupo e a medida de resolução em relação a essa empresa-mãe for necessária para a resolução dessas filiais que são instituições ou para a resolução do grupo no seu conjunto. Caso uma autoridade nacional de resolução informe o CUR de que, por força da legislação em matéria de insolvência do Estado-Membro, os grupos têm de ser tratados como um todo, sendo necessária uma medida de resolução em relação à empresa-mãe para a resolução dessas filiais que são instituições ou para a resolução do conjunto do grupo, o CUR pode igualmente decidir da adoção de uma medida de resolução em relação à empresa-mãe.
Para efeitos do primeiro parágrafo, quando avaliar se as condições previstas no artigo 18.o, n.o 1, são preenchidas relativamente a uma ou mais filiais que são instituições, o CUR pode não tomar em consideração quaisquer transferências intragrupo de capital ou prejuízos entre as entidades, incluindo o exercício dos poderes de redução ou de conversão.
Artigo 17.o
Ordem de prioridade dos créditos
1. Ao aplicar o instrumento de recapitalização interna a uma entidade a que se refere o artigo 2.o do presente regulamento, e sem prejuízo de passivos excluídos desse instrumento nos termos do artigo 27.o, n.o 3, do presente regulamento o CUR, a Comissão ou, se for caso disso, as autoridades nacionais de resolução, decidem do exercício dos poderes de redução e de conversão, incluindo a eventual aplicação do artigo 27.o, n.o 5, do presente regulamento e as autoridades nacionais de resolução exercem esses poderes de acordo com os artigos 47.o e 48.o da Diretiva 2014/59/UE e de acordo com a inversão da ordem de prioridade dos créditos prevista na sua legislação nacional, incluindo as disposições de transposição do artigo 108.o da referida Diretiva.
2. Os Estados-Membros participantes comunicam à Comissão e ao CUR a hierarquia dos créditos sobre as entidades a que se refere o artigo 2.o nos processos nacionais de insolvência a 1 de julho de cada ano ou, quando a hierarquia se altera, imediatamente.
Caso o instrumento de recapitalização interna seja aplicado, o sistema de garantia de depósitos é responsável nos termos previstos no artigo 79.o.
Artigo 18.o
Procedimento de resolução
1. O CUR só pode adotar um programa de resolução nos termos do n.o 6 em relação às entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e às entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições para aplicação desses números, quando avaliar, na sua sessão executiva, após receção de uma comunicação nos termos do quarto parágrafo ou por sua própria iniciativa, que se verificam as seguintes condições:
a)
A entidade encontra-se em situação ou em risco de insolvência;
b)
Tendo em conta os prazos e outras circunstâncias relevantes, não existe nenhuma perspetiva razoável de que uma ação alternativa do setor privado, incluindo medidas tomadas por um SPI, ou uma ação de supervisão, incluindo medidas de intervenção precoce ou de redução ou conversão de instrumentos de capital relevantes, nos termos do artigo 21.o, adotadas em relação à entidade, impediriam a sua insolvência num prazo razoável;
c)
É necessária uma medida de resolução para defesa do interesse público de acordo com o n.o 5.
É efetuada uma avaliação da condição referida no primeiro parágrafo, alínea a), pelo BCE, após consulta do CUR. O CUR, na sua sessão executiva, só pode proceder a essa avaliação após ter informado o BCE da sua intenção e apenas se o BCE, no prazo de três dias após a receção dessas informações, não proceder a essa avaliação. O BCE transmite ao CUR, sem demora, toda a informação relevante que este último solicite para fundamentar a sua avaliação.
Caso o BCE considere que está preenchida a condição referida no primeiro parágrafo, alínea a), em relação a uma instituição ou grupo referido no primeiro parágrafo, comunica sem demora essa avaliação à Comissão e ao CUR.
É efetuada uma avaliação da condição referida no primeiro parágrafo, alínea b), pelo CUR, na sua sessão executiva ou, se for caso disso, pelas autoridades nacionais de resolução em estreita cooperação com o BCE. O BCE pode também informar o CUR ou as autoridades nacionais de resolução em causa de que considera que a condição prevista nessa alínea está preenchida.
2. Sem prejuízo dos casos em que o BCE tenha decidido exercer diretamente as funções de supervisão em relação às instituições de crédito ao abrigo do artigo 6.o, n.o 5, alínea b), do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, no caso da receção de uma comunicação nos termos do n.o 1 ou caso o CUR tencione proceder a uma avaliação ao abrigo do n.o 1 por sua própria iniciativa, em relação a uma entidade ou grupo referido no artigo 7.o, n.o 3, o CUR comunica sem demora a sua avaliação ao BCE.
3. A adoção prévia de uma medida nos termos do artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013, do artigo 27.o, n.o 1, do artigo 28.o ou 29.o da Diretiva 2014/59/UE ou do artigo 104.o da Diretiva 2013/36/UE não é condição para adotar uma medida de resolução.
4. Para efeitos do n.o 1, alínea a), considera-se que uma entidade se encontra em situação ou em risco de insolvência quando se verificar uma ou mais das seguintes circunstâncias:
a)
A entidade deixou de cumprir, ou existem elementos objetivos que permitem concluir que a instituição irá deixar de cumprir, dentro de pouco tempo, os requisitos necessários à continuidade da sua autorização, a tal ponto que se justificaria a retirada dessa autorização pelo BCE, nomeadamente, mas não exclusivamente, devido ao facto de a instituição ter sofrido ou ir provavelmente sofrer perdas que levarão ao esgotamento total, ou de uma parte significativa, dos seus fundos próprios;
b)
Os ativos da entidade são, ou existem elementos objetivos que permitem concluir que irão ser, dentro de pouco tempo, inferiores aos seus passivos;
c)
A entidade é incapaz, ou existem elementos objetivos que permitem concluir que irá ser, dentro de pouco tempo, incapaz de pagar as suas dívidas ou outras obrigações na data de vencimento;
d)
É necessário um apoio financeiro público extraordinário, exceto se, a fim de prevenir ou remediar uma perturbação grave da economia de um Estado-Membro e preservar a estabilidade financeira, esse apoio financeiro público extraordinário assumir qualquer das seguintes formas:
i)
uma garantia do Estado para apoiar a utilização de linhas de crédito disponibilizadas por bancos centrais de acordo com as suas condições,
ii)
uma garantia estatal de novos instrumentos de passivo emitidos, ou
iii)
uma entrada de fundos próprios ou a compra de instrumentos de capital a preços e em condições que não conferem uma vantagem à entidade, caso não se verifiquem, em que o apoio público é concedido, as circunstâncias referidas nas alíneas a), b) e c), do presente número nem as circunstâncias referidas no artigo 18.o, n.o 1.
Nos casos referidos no primeiro parágrafo, alínea d), subalíneas i), ii) e iii), as medidas de garantia ou equivalentes previstas nessas disposições são reservadas às entidades solventes e dependem de aprovação final no âmbito do enquadramento da União para os auxílios estatais. Essas medidas devem ter caráter cautelar e temporário, devem ser proporcionadas para remediar as consequências da perturbação grave e não devem ser utilizadas para compensar perdas que a entidade tenha sofrido ou seja suscetível de vir a sofrer num futuro próximo.
As medidas de apoio ao abrigo do primeiro parágrafo, alínea d), subalínea iii), devem limitar-se às entradas de capital necessárias para resolver a escassez de capital determinada nos testes de esforço nacionais, da União ou a nível do MUS, nas análises da qualidade dos ativos ou em exercícios equivalentes realizados pelo BCE, pela EBA ou pelas autoridades nacionais, se aplicável, e confirmados pela autoridade competente.
Se apresentar uma proposta legislativa ao abrigo do artigo 32.o, n.o 4, da Diretiva 2014/59/UE, a Comissão apresenta, se necessário, uma proposta legislativa para alterar o presente regulamento do mesmo modo.
5. Para efeitos do n.o 1, alínea c), do presente artigo, considera-se que uma medida de resolução é de interesse público se for proporcionada e necessária para a prossecução de um ou mais dos objetivos da resolução referidos no artigo 14.o que um processo de liquidação da entidade no quadro dos processos normais de insolvência não permitiria atingir.
6. Se as condições previstas no n.o 1 estiverem satisfeitas, o CUR adota um programa de resolução. O programa de resolução:
a)
Coloca a entidade sob resolução;
b)
Determina a aplicação dos instrumentos de resolução a que se refere o artigo 22.o, n.o 2, à instituição objeto de resolução, em particular as eventuais exclusões da aplicação da recapitalização interna nos termos do artigo 27.o, n.os 5 e 14;
c)
Determina a utilização do Fundo com vista a apoiar a medida de resolução nos termos do artigo 76.o e de uma decisão da Comissão tomada nos termos do artigo 19.o.
7. Imediatamente após a adoção do programa de resolução, o CUR transmite-o à Comissão.
No prazo de 24 horas a contar da transmissão do programa de resolução pelo CUR, a Comissão aprova o programa de resolução ou, nos casos não abrangidos pelo terceiro parágrafo do presente número, apresenta objeções sobre os aspetos discricionários do programa de resolução.
No prazo de 12 horas a contar da transmissão do programa de resolução pelo CUR, a Comissão pode propor ao Conselho que:
a)
Formule objeções ao programa de resolução devido ao facto de o programa de resolução adotado pelo CUR não cumprir o critério de interesse público referido no n.o 1, alínea c);
b)
Aprove ou formule objeções a uma alteração significativa do montante do Fundo previsto no programa de resolução do CUR.
Para efeitos do disposto no terceiro parágrafo, o Conselho delibera por maioria simples.
O programa de resolução só pode entrar em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Conselho ou pela Comissão no prazo de 24 horas após a sua transmissão pelo CUR.
O Conselho ou a Comissão, consoante o caso, explica as razões por que exerce os seus poderes de oposição.
Se, no prazo de 24 horas a contar da transmissão do programa de resolução pelo CUR, o Conselho aprovar a proposta da Comissão no sentido de alterar o programa de resolução pelo motivo referido no terceiro parágrafo, alínea b), ou a Comissão tiver apresentado objeções ao abrigo do segundo parágrafo, o CUR, no prazo de oito horas, altera o programa de resolução de acordo com as razões expostas.
Se o programa de resolução adotado pelo CUR previr a exclusão de determinados passivos nas circunstâncias excecionais referidas no artigo 27.o, n.o 5, e essa exclusão exigir uma contribuição do Fundo ou uma fonte de financiamento alternativa, a fim de proteger a integridade do mercado interno, a Comissão pode proibir ou exigir alterações da exclusão proposta, expondo razões adequadas com base no incumprimento dos requisitos previstos no artigo 27.o e no ato delegado adotado pela Comissão com base no artigo 44.o, n.o 11, da Diretiva 2014/59/UE.
8. Se o Conselho se opuser a colocar uma instituição sob resolução devido ao facto de o critério de interesse público referido no n.o 1, alínea c), não ser cumprido, a entidade em causa deve ser liquidada de forma ordenada de acordo com a legislação nacional aplicável.
9. O CUR assegura que a medida de resolução necessária seja adotada para a execução do programa de resolução por parte das autoridades nacionais de resolução competentes. O programa de resolução é dirigido às autoridades nacionais de resolução competentes, instruindo essas autoridades, que devem adotar todas as medidas necessárias para a sua execução, nos termos do artigo 29.o, no exercício dos poderes de resolução. Se se tratar de um auxílio estatal ou de um auxílio do Fundo, o CUR age em conformidade com uma decisão adotada pela Comissão sobre esse auxílio.
10. A Comissão tem poderes para obter do CUR quaisquer informações que considere relevantes para o exercício das suas competências ao abrigo do presente regulamento. O CUR tem poderes para obter de qualquer pessoa, em conformidade com o capítulo 5 do presente título, todas as informações necessárias para que possa elaborar e decidir a medida de resolução, nomeadamente atualizando e completando as informações prestadas nos planos de resolução.
Artigo 19.o
Auxílios estatais e auxílios do Fundo
1. Caso a medida de resolução envolva a concessão de auxílios estatais nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE ou de auxílios do Fundo nos termos do n.o 3 do presente artigo, a adoção do programa de resolução previsto no artigo 18.o, n.o 6, do presente regulamento não pode ocorrer até a Comissão adotar uma decisão positiva ou condicional sobre a compatibilidade da utilização desses auxílios com o mercado interno.
No exercício das funções que lhes são atribuídas pelo artigo 18.o do presente regulamento, as instituições da União devem agir em conformidade com os princípios estabelecidos no artigo 3.o, n.o 3, da Diretiva 2014/59/UE e tornar públicas, de modo adequado, todas as informações pertinentes sobre a sua organização interna a este respeito.
2. O CUR, quando recebe uma comunicação nos termos do artigo 18.o, n.o 1, do presente regulamento ou por sua própria iniciativa, caso considere que as medidas de resolução podem constituir um auxílio estatal de acordo com o artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, convida o Estado-Membro participante ou os Estados-Membros em causa a notificar de imediato à Comissão as medidas previstas nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE. O CUR notifica a Comissão de todos os casos em que convidar um ou mais Estados-Membros a proceder a uma notificação nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
3. Na medida em que a medida de resolução proposta pelo CUR implique a utilização do Fundo, o CUR notifica a Comissão da utilização proposta do Fundo. A notificação do CUR inclui todas as informações necessárias para permitir à Comissão efetuar as suas avaliações nos termos do presente número.
A notificação nos termos do presente número desencadeia uma investigação preliminar da Comissão durante a qual a Comissão pode solicitar ao CUR informações complementares. A Comissão avalia se a utilização do Fundo distorce ou ameaça distorcer a concorrência, favorecendo a entidade beneficiária ou qualquer outra empresa, na medida em que afeta as trocas comerciais entre os Estados-Membros, sendo assim incompatível com o mercado interno. A Comissão aplica à utilização do Fundo os critérios estabelecidos para a aplicação das regras em matéria de auxílios estatais consagradas no artigo 107.o do TFUE. O CUR fornece à Comissão as informações que esta considere necessárias para efetuar essa avaliação.
Se a Comissão tiver sérias dúvidas quanto à compatibilidade da utilização proposta do Fundo com o mercado interno ou se o CUR não tiver fornecido as informações necessárias no seguimento de um pedido da Comissão nos termos do segundo parágrafo, a Comissão abre uma investigação aprofundada e notificar o CUR desse facto. A Comissão publica a sua decisão de abrir uma investigação aprofundada no Jornal Oficial da União Europeia. O CUR, qualquer Estado-Membro ou qualquer pessoa, empresa ou associação cujos interesses possam ser afetados pela utilização do Fundo podem apresentar comentários à Comissão dentro do prazo que a notificação especificar. O CUR pode apresentar observações sobre os comentários apresentados pelos Estados-Membros e por outros terceiros interessados dentro do prazo que a Comissão especificar. No final do período de investigação, a Comissão avalia se a utilização do Fundo é compatível com o mercado interno.
Para as suas avaliações e investigações ao abrigo do presente número, a Comissão norteia-se por todos os regulamentos pertinentes adotados nos termos do artigo 109.o do TFUE, juntamente com as comunicações, orientações e medidas pertinentes adotadas pela Comissão em aplicação das regras dos Tratados em matéria de auxílios estatais, que estejam em vigor no momento em que a avaliação for efetuada. Essas medidas devem ser aplicadas como se as referências ao Estado-Membro responsável por notificar o auxílio foram referências ao CUR e com quaisquer outras alterações necessárias.
A Comissão adota uma decisão sobre a compatibilidade da utilização do Fundo com o mercado interno dirigida ao CUR e às autoridades nacionais de resolução do Estado-Membro ou dos Estados-Membros em causa. Essa decisão pode ser dependente de condições, compromissos ou obrigações relativamente ao beneficiário.
A decisão pode igualmente impor obrigações ao CUR, às autoridades nacionais de resolução do Estado-Membro participante ou dos Estados-Membros em causa ou ao beneficiário para permitir controlar o seu cumprimento. Tais disposições podem incluir a obrigação de nomear um administrador fiduciário ou outra pessoa independente para auxiliar no controlo. Um administrador fiduciário, ou outra pessoa independente, pode desempenhar as funções que a decisão da Comissão especificar.
Todas as decisões adotadas ao abrigo do presente número são publicadas no Jornal Oficial da União Europeia.
A Comissão pode proferir uma decisão negativa, dirigida ao CUR, caso decida que a utilização proposta do Fundo é incompatível com o mercado interno e não pode ser efetuada da forma proposta pelo CUR. Ao receber uma tal decisão, o CUR reconsidera o seu programa de resolução e prepara um programa de resolução revisto.
4. Caso a Comissão tenha sérias dúvidas sobre o cumprimento da sua decisão a que se refere o n.o 3, deve conduzir as investigações necessárias. Para esse efeito, a Comissão pode exercer os poderes de que dispõe por força dos regulamentos e outras medidas a que se refere o quarto parágrafo do n.o 3, devendo nortear-se pelos mesmos.
5. Se, com base nas suas investigações e após notificar as partes interessadas para apresentarem os seus comentários, a Comissão considerar que não foi dado cumprimento à decisão prevista no n.o 3, profere uma decisão dirigida à autoridade nacional de resolução do Estado-Membro participante em causa, exigindo a essa autoridade que recupere os montantes indevidamente utilizados dentro de um prazo a determinar pela Comissão. Os auxílios do Fundo a recuperar por força de uma decisão de recuperação incluem juros a uma taxa adequada fixada pela Comissão e devem ser pagos ao CUR.
O CUR transfere para o Fundo todos os montantes recebidos ao abrigo do primeiro parágrafo, e tem em conta esses montantes quando determinar as contribuições nos termos dos artigos 70.o e 71.o.
O procedimento de recuperação a que se refere o primeiro parágrafo deve respeitar o direito dos beneficiários a uma boa administração e ao acesso aos documentos, como previsto nos artigos 41.o e 42.o da Carta.
6. Sem prejuízo das obrigações de apresentar relatórios que a Comissão pode estabelecer na sua decisão prevista no n.o 3 do presente artigo, o CUR apresenta à Comissão relatórios anuais de avaliação da conformidade da utilização do Fundo com a decisão prevista nesse número, para cuja elaboração o CUR exerce os seus poderes ao abrigo do artigo 34.o.
7. Qualquer Estado-Membro ou qualquer pessoa, empresa ou associação cujos interesses possam ser afetados pela utilização do Fundo, em particular as entidades referidas no artigo 2.o, tem o direito de informar a Comissão de qualquer suspeita de utilização indevida do Fundo, incompatível com a decisão prevista no n.o 3 do presente artigo.
8. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 93.o no que diz respeito às regras processuais relativas:
a)
Ao cálculo da taxa de juro a aplicar em caso de uma decisão de recuperação nos termos do n.o 5;
b)
Às garantias do direito a uma boa administração e ao acesso aos documentos referidos no n.o 5.
9. Se a Comissão, na sequência de uma recomendação do CUR ou por sua própria iniciativa, considerar que a aplicação dos instrumentos e medidas de resolução não cumpre os critérios com base nos quais tomou a sua decisão inicial ao abrigo do n.o 3, pode rever essa decisão e adotar as alterações adequadas.
10. Em derrogação do disposto no n.o 3, a pedido de um Estado-Membro, o Conselho, deliberando por unanimidade, pode decidir que a utilização do Fundo seja considerada compatível com o mercado interno, se essa decisão for justificada por circunstâncias excecionais. Todavia, se o Conselho não se pronunciar no prazo de sete dias a contar da data do pedido, a Comissão decidirá.
11. Os Estados-Membros participantes asseguram que as suas autoridades nacionais de resolução disponham dos poderes necessários para garantir a observância das condições previstas numa decisão da Comissão nos termos do n.o 3 e para recuperar montantes indevidamente utilizados, em cumprimento de uma decisão da Comissão nos termos do n.o 5.
Artigo 20.o
Avaliação para fins de resolução
1. Antes de adotar uma medida de resolução ou exercer o poder para reduzir ou converter os instrumentos de capital relevantes, o CUR assegura que seja efetuada uma avaliação justa, prudente e realista dos ativos e passivos de uma entidade a que se refere o artigo 2.o por uma pessoa independente de qualquer autoridade pública, incluindo o CUR e a autoridade nacional de resolução e da entidade em causa.
2. Sem prejuízo do n.o 15, se todos os requisitos estabelecidos nos n.os 1 e 4 a 9 forem preenchidos, a avaliação é considerada definitiva.
3. Se não for possível realizar uma avaliação independente, nos termos do n.o 1, o CUR pode realizar uma avaliação provisória dos ativos e passivos da entidade a que se refere o artigo 2.o, nos termos do n.o 10 do presente artigo.
4. A avaliação destina-se a avaliar o valor dos ativos e passivos da entidade a que se refere o artigo 2.o, que preenche as condições de resolução especificadas nos artigos 16.o e 18.o.
5. Os objetivos da avaliação são os seguintes:
a)
Servir de fundamento para determinar se as condições para desencadear a resolução ou as condições de redução ou conversão de instrumentos de capital se encontram preenchidas;
b)
Se as condições para desencadear a resolução se encontrarem preenchidas, fundamentar a decisão sobre a medida de resolução apropriada a adotar relativamente à entidade a que se refere o artigo 2.o;
c)
Quando for exercido o poder de redução ou conversão dos instrumentos de capital relevantes, fundamentar a decisão sobre a extensão da extinção ou da diluição dos instrumentos de propriedade, bem como da redução ou conversão de instrumentos de capital relevantes;
d)
Quando for aplicado o instrumento de recapitalização interna, fundamentar a decisão sobre a extensão da redução ou conversão dos passivos elegíveis;
e)
Quando for aplicado o instrumento de criação de uma instituição de transição ou instrumento de segregação dos ativos, fundamentar a decisão sobre os ativos, direitos, passivos ou instrumentos de propriedade a transferir, assim como a decisão sobre o valor da eventual contrapartida a pagar à instituição objeto de resolução ou, se for caso disso, aos titulares de instrumentos da propriedade;
f)
Quando for aplicado o instrumento de alienação da atividade, fundamentar a decisão sobre os ativos, direitos, passivos ou instrumentos de propriedade a transferir e fundamentar o entendimento, por parte do CUR, daquilo que constituem «condições comerciais» para efeitos do artigo 24.o, n.o 2, alínea b);
g)
Em todos os casos, assegurar que as perdas sobre os ativos de uma entidade a que se refere o artigo 2.o são plenamente reconhecidas no momento em que os instrumentos de resolução são aplicados ou o poder para reduzir ou converter os instrumentos de capital relevantes é exercido.
6. Sem prejuízo do enquadramento da União para os auxílios estatais, se aplicável, a avaliação deve basear-se em pressupostos prudentes, nomeadamente quanto às taxas de incumprimento e à gravidade das perdas. A avaliação não deve pressupor qualquer eventual futura concessão de apoio financeiro público extraordinário ou assistência sob a forma de liquidez em caso de emergência por um banco central ou qualquer assistência sob a forma de liquidez por um banco central em condições não convencionais, em termos de constituição de garantia, de prazos e de taxa de juro à entidade a que se refere o artigo 2.o a partir do momento em que é adotada uma medida de resolução ou exercido o poder de redução ou conversão de instrumentos de capital relevante. Além disso, caso seja aplicado um instrumento de resolução, a avaliação deve ter em conta o seguinte:
a)
O CUR pode recuperar as despesas razoáveis devidamente incorridas junto da instituição objeto de resolução, nos termos do artigo 22.o, n.o 6;
b)
O Fundo pode cobrar juros ou comissões em relação a empréstimos ou garantias concedidos à instituição objeto de resolução, nos termos do artigo 76.o.
7. A avaliação deve ser complementada pelas seguintes informações, conforme constantes da contabilidade e dos registos da entidade a que se refere o artigo 2.o:
a)
Um balanço atualizado e um relatório sobre a situação financeira da entidade a que se refere o artigo 2.o;
b)
Uma análise e uma estimativa do valor contabilístico dos ativos;
c)
A lista dos passivos em dívida no balanço e fora do balanço constantes da contabilidade e dos registos da entidade a que se refere o artigo 2.o, com a indicação dos créditos correspondentes e da sua prioridade referida no artigo 17.o.
8. Se for caso disso, para fundamentar as decisões a que se refere o n.o 5, alíneas e) e f) do presente artigo, as informações previstas no n.o 7, alínea b), do presente artigo podem ser complementadas por uma análise e uma estimativa do valor dos ativos e passivos de uma entidade a que se refere o artigo 2.o realizadas com base no valor de mercado.
9. A avaliação deve indicar a subdivisão dos credores em categorias de acordo com a prioridade dos créditos referida no artigo 17.o e uma estimativa do tratamento que cada categoria de acionistas e credores previsivelmente teria, se a entidade a que se refere o artigo 2.o fosse liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência. Essa estimativa não afeta a aplicação do princípio de que «nenhum credor deverá ficar em pior situação do que aquela em que ficaria ao abrigo de um processo normal de insolvência» referido no artigo 15.o, n.o 1, alínea g).
10. Se, por imperativos de urgência, não for possível cumprir os requisitos previstos nos n.os 7 e 9, ou quando se aplicar o n.o 3, deve ser efetuada uma avaliação provisória. A avaliação provisória deve respeitar os requisitos estabelecidos no n.o 4 e, na medida do que for razoavelmente possível nas circunstâncias, os requisitos constantes dos n.os 1, 7 e 9.
A avaliação provisória a que se refere o primeiro parágrafo deve incluir uma reserva prudencial para perdas adicionais devidamente justificadas.
11. Uma avaliação que não cumpra todos os requisitos previstos nos n.os 1 e 4 a 9 é considerada provisória até que uma pessoa independente a que se refere o n.o 1 efetue uma avaliação inteiramente conforme com todos os requisitos previstos nesses números. A avaliação definitiva ex post deve ser efetuada logo que possível. Pode ser realizada separadamente da avaliação referida nos n.os 16, 17 e 18, ou simultaneamente com essa avaliação e pela mesma pessoa independente que a efetua, mas deve ser distinta desta última.
Os objetivos da avaliação definitiva ex post são os seguintes:
a)
Assegurar que as perdas sobre os ativos da entidade a que se refere o artigo 2.o são plenamente reconhecidas na contabilidade dessa entidade;
b)
Fundamentar uma decisão de repor os créditos dos credores ou aumentar o valor da contrapartida paga, nos termos do n.o 12 do presente artigo.
12. Caso a estimativa, feita pela avaliação definitiva ex post, do valor patrimonial líquido da entidade a que se refere o artigo 2.o seja superior à estimativa desse mesmo valor feita pela avaliação provisória dessa entidade, o CUR pode requerer que a autoridade de resolução:
a)
Exerça o seu poder de aumentar o valor dos créditos na posse dos credores ou titulares de instrumentos de capital relevantes que tenham sido reduzidos no âmbito do instrumento de recapitalização interna;
b)
Dê instruções a uma instituição de transição ou um veículo de gestão de ativos para efetuar um novo pagamento da contrapartida, no que diz respeito aos ativos, direitos ou passivos, a uma instituição objeto de resolução ou, consoante o caso, no que diz respeito aos outros instrumentos de propriedade, aos proprietários desses instrumentos de propriedade.
13. Não obstante o n.o 1, uma avaliação provisória efetuada nos termos dos n.os 10 e 11 deve constituir uma base válida para que o CUR possa decidir adotar medidas de resolução, nomeadamente dando instruções às autoridades nacionais de resolução para assumirem o controlo de uma instituição em situação de insolvência, ou exercer o poder de redução ou conversão de instrumentos de capital relevantes.
14. O CUR estabelece e mantem mecanismos para assegurar que a avaliação com vista à aplicação do instrumento de recapitalização interna nos termos do artigo 27.o e a avaliação prevista no presente artigo, n.os 1 a 15, sejam baseadas em informações tão atualizadas e completas quanto razoavelmente possível sobre os ativos e passivos da instituição objeto de resolução.
15. A avaliação é parte integrante da decisão relativa à aplicação de um instrumento de resolução ou ao exercício de um poder de resolução, ou da decisão relativa ao exercício do poder de redução ou de conversão de instrumentos de capital. A avaliação em si não é passível de recurso independente, apenas podendo ser objeto de recurso juntamente com a decisão do CUR.
16. A fim de avaliar se os acionistas e os credores teriam recebido um tratamento mais favorável se a instituição objeto de resolução tivesse entrado num processo normal de insolvência, o CUR assegura que seja realizada uma avaliação por uma pessoa independente a que se refere o n.o 1, logo que possível, após a medida ou as medidas de resolução produzirem efeitos. Essa avaliação é distinta da avaliação realizada nos termos dos n.os 1 a 15.
17. A avaliação a que se refere o n.o 16 determina:
a)
O tratamento que os acionistas e os credores, ou os sistemas de garantia de depósitos pertinentes, teriam recebido se uma instituição objeto de resolução, em relação à qual a medida ou as medidas de resolução produziram efeitos, tivesse entrado num processo normal de insolvência aquando da tomada da decisão relativa à medida de resolução;
b)
O tratamento efetivo que os acionistas e os credores receberam na resolução de uma instituição objeto de resolução; e
c)
Se existe alguma diferença entre o tratamento referido na alínea a) do presente número e o tratamento referido na alínea b) do presente número.
18. A avaliação a que se refere o n.o 16:
a)
Pressupõe que a instituição objeto de resolução, em relação à qual a medida ou as medidas de resolução produziram efeitos, entraria num processo normal de insolvência aquando da tomada da decisão relativa à medida de resolução;
b)
Pressupõe que a medida ou as medidas de resolução não teriam produzido efeitos;
c)
Não tem em conta a concessão de apoio financeiro público extraordinário à instituição objeto de resolução.
Artigo 21.o
Redução ou conversão de instrumentos de capital
1. O CUR exerce o poder de reduzir ou converter instrumentos de capital relevantes de acordo com o procedimento previsto no artigo 18.o, no que diz respeito às entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e às entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se as condições de aplicação dos referidos números estiverem reunidas, apenas se avaliar, na sua sessão executiva, após a receção de uma comunicação nos termos do segundo parágrafo, ou por sua própria iniciativa, que estão preenchidas uma ou mais das seguintes condições:
a)
Se tiver sido determinado que as condições de resolução especificadas nos artigos 16.o e 18.o estão preenchidas, antes de serem tomadas medidas de resolução;
b)
A entidade deixará de ser viável a menos que os instrumentos de capital relevantes sejam reduzidos ou convertidos em capitais próprios;
c)
No caso de instrumentos de capital relevantes emitidos por uma filial que sejam reconhecidos para efeitos do cumprimento dos requisitos de fundos próprios em base individual e em base consolidada, o grupo deixará de ser viável a menos que seja exercido o poder de redução ou de conversão em relação a esses instrumentos;
d)
No caso dos instrumentos de capital relevantes emitidos ao nível da empresa-mãe que sejam reconhecidos para efeitos do cumprimento dos requisitos de fundos próprios em base individual ao nível da empresa-mãe ou em base consolidada, o grupo deixará de ser viável a menos que seja exercido o poder de redução ou de conversão em relação a esses instrumentos;
e)
É exigido um apoio financeiro público extraordinário para a entidade ou grupo, exceto nas circunstâncias previstas no artigo 18.o, n.o 4, alínea d), subalínea iii).
A avaliação das condições a que se referem as alíneas a), c) e d) do primeiro parágrafo são efetuadas pelo BCE, após consulta do CUR. O CUR, em sessão executiva, pode igualmente efetuar essa avaliação.
2. No que diz respeito à apreciação da viabilidade da entidade ou grupo, o CUR, na sua sessão executiva, pode proceder a essa avaliação apenas depois de ter informado o BCE da sua intenção e apenas se o BCE, no prazo de três dias após a receção dessas informações, não proceder a essa avaliação. O BCE transmite ao CUR, sem demora, toda a informação relevante que este último solicite para fundamentar a sua avaliação.
3. Para efeitos do n.o 1 do presente artigo, só se considera que uma entidade a que se refere o artigo 2.o ou um grupo deixaram de ser viáveis se estiverem reunidas cumulativamente as seguintes condições:
a)
A entidade ou grupo encontra-se em situação ou em risco de insolvência;
b)
Tendo em conta os prazos e outras circunstâncias relevantes, não existe nenhuma perspetiva razoável de que eventuais ações, incluindo medidas alternativas do setor privado, ou ações de supervisão, incluindo medidas de intervenção precoce, para além da redução ou conversão de instrumentos de capital relevantes, isoladamente ou em conjugação com uma medida de resolução, evitariam a situação de insolvência dessa entidade ou grupo dentro de um prazo razoável.
4. Para efeitos do n.o 3, alínea a), do presente artigo, essa entidade deve ser considerada em situação ou em risco de insolvência em caso de ocorrência de uma ou mais das circunstâncias referidas no artigo 18.o, n.o 4.
5. Para efeitos do n.o 3, alínea a), considera-se que um grupo está em situação ou em risco de insolvência se tiver deixado de cumprir ou existirem elementos objetivos que permitem concluir que o grupo irá deixar de cumprir, num futuro próximo, os requisitos prudenciais consolidados, a tal ponto que se justificaria uma ação por parte do BCE ou da autoridade nacional competente, designadamente, mas não exclusivamente, pelo facto de o grupo ter sofrido ou ser provável que venha a sofrer perdas que levarão ao esgotamento total, ou de uma parte significativa, dos seus fundos próprios.
6. Um instrumento de capital relevante emitido por uma filial não é sujeito a uma maior redução nem é convertido em piores termos em aplicação do n.o 59, n.o 3, alínea c), da Diretiva 2014/59/UE do que os instrumentos de capital de igual nível hierárquico ao nível da empresa-mãe que tenham sido reduzidos ou convertidos.
7. Se estiverem preenchidas uma ou mais das condições previstas no n.o 1, o CUR, atuando ao abrigo do procedimento previsto no artigo 18.o, determina se os poderes de redução ou de conversão de instrumentos de capital relevantes devem ser exercidos independentemente ou, de acordo com o procedimento previsto no artigo 18.o, em conjugação com uma medida de resolução.
8. Se o CUR, de acordo com o procedimento previsto no artigo 18.o do presente regulamento, concluir que estão preenchidas uma ou mais das condições referidas no n.o 1 do presente artigo, mas as condições para desencadear a resolução, de acordo com o artigo 18.o, n.o 1 do presente regulamento, não foram satisfeitas, deve instruir, sem demora, as autoridades nacionais de resolução a exercerem os poderes de redução ou de conversão nos termos dos artigos 59.o e 60.o da Diretiva 2014/59/UE.
O CUR assegura que, antes de as autoridades nacionais de resolução exercerem o poder de redução ou de conversão dos instrumentos de capital relevantes, é efetuada uma avaliação dos ativos e passivos da entidade a que se refere o artigo 2.o ou de um grupo, nos termos do artigo 20.o, n.os 1 a 15. Essa avaliação deve servir de base ao cálculo da redução a aplicar aos instrumentos de capital relevantes a fim de absorver as perdas e do nível de conversão a aplicar aos instrumentos de capital relevantes a fim de recapitalizar a entidade a que se refere o artigo 2.o ou o grupo.
9. Caso estejam preenchidas uma ou mais das condições referidas no n.o 1 e estejam também reunidas as condições a que se refere o artigo 18.o, n.o 1, é aplicável o procedimento previsto no artigo 18.o, n.os 6, 7 e 8.
10. O CUR assegura que as autoridades nacionais de resolução exercem os poderes de redução ou de conversão sem demora, de acordo com a ordem de prioridade dos créditos prevista no artigo 17.o, de forma a produzir os seguintes resultados:
a)
Os instrumentos de fundos próprios principais de nível 1 são reduzidos em primeiro lugar na proporção das perdas e na medida da sua capacidade;
b)
O montante de capital dos instrumentos de fundos próprios adicionais de nível 1 é reduzido ou convertido em instrumentos de fundos próprios principais de nível 1 ou em ambos, na medida do necessário à consecução dos objetivos da resolução previstos no artigo 14.o ou na medida da capacidade dos instrumentos de capital relevantes, consoante o que for menor;
c)
O montante de capital dos instrumentos de fundos próprios de nível 2 é reduzido e/ou convertido em instrumentos de fundos próprios principais de nível 1, na medida do necessário à consecução dos objetivos da resolução definidos no artigo 14.o ou na medida da capacidade dos instrumentos de capital relevantes, consoante o que for menor.
11. As autoridades nacionais de resolução executam as instruções do CUR e exercem a redução ou a conversão de instrumentos de capital relevantes nos termos do artigo 29.o.
Artigo 22.o
Princípios gerais aplicáveis aos instrumentos de resolução
1. Caso o CUR decida aplicar um instrumento de resolução a uma entidade ou grupo a que se refere o artigo 7, n.o 2, ou a uma entidade ou grupo a que se refere o artigo 7, n.o 4, alínea b) e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições para a aplicação destes números, e dessa medida de resolução resultem perdas a suportar pelos credores ou a conversão dos seus créditos, o CUR instrui as autoridades nacionais de resolução para exercerem o poder de reduzir e de converter dos instrumentos de capital relevantes de acordo com o artigo 21.o, imediatamente antes ou juntamente com a aplicação do instrumento de resolução.
2. Os instrumentos de resolução a que se refere o artigo 18.o, n.o 6, alínea b), são os seguintes:
a)
O instrumento de alienação da atividade;
b)
O instrumento de criação de uma instituição de transição;
c)
O instrumento de segregação de ativos;
d)
O instrumento de recapitalização interna.
3. Aquando da adoção do programa de resolução a que se refere o artigo 18.o, n.o 6, o CUR deve ter em conta os seguintes fatores:
a)
Os ativos e passivos da instituição objeto de resolução com base na avaliação realizada ao abrigo do artigo 20.o;
b)
A situação de liquidez da instituição objeto de resolução;
c)
As possibilidades de comercialização do valor incorpóreo do negócio da instituição objeto de resolução em função das condições económicas e de concorrência do mercado;
d)
O período de tempo disponível.
4. Os instrumentos de resolução devem ser aplicados para cumprir os objetivos da resolução especificados no artigo 14.o, de acordo com os princípios da resolução especificados no artigo 15.o. Os instrumentos de resolução podem ser aplicados isoladamente ou combinados entre si, exceto o instrumento de segregação de ativos que só pode ser aplicado juntamente com outro instrumento de resolução.
5. Se forem utilizados os instrumentos de resolução referidos no n.o 2, alíneas a) ou b), do presente artigo para transferir apenas parte dos ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução, a entidade remanescente a que se refere o artigo 2.o de onde foram transferidos os ativos, direitos ou passivos é liquidada ao abrigo dos processos normais de insolvência.
6. O CUR pode recuperar quaisquer despesas razoáveis devidamente efetuadas, relativas à utilização dos instrumentos de resolução ou ao exercício dos poderes de resolução, de uma ou mais das seguintes formas:
a)
Como dedução de contrapartidas pagas por um beneficiário à instituição objeto de resolução ou, se for o caso, aos proprietários de instrumentos de propriedade;
b)
Da instituição objeto de resolução, com estatuto de credor privilegiado; ou
c)
Das receitas geradas pelo encerramento das atividades da instituição de transição ou do veículo de gestão de ativos, com estatuto de credor privilegiado.
Quaisquer receitas recebidas pelas autoridades nacionais de resolução no âmbito da utilização do Fundo devem ser reembolsadas ao CUR.
Artigo 23.o
Programa de resolução
O programa de resolução adotado pelo CUR nos termos do artigo 18.o estabelece, em conformidade com quaisquer decisões em matéria de auxílios estatais ou de auxílios do Fundo, os detalhes relativos aos instrumentos de resolução a aplicar à instituição objeto de resolução relativamente, no mínimo, às medidas referidas no artigo 24.o, n.o 2, no artigo 25.o, n.o 2, no artigo 26.o, n.o 2, e no artigo 27.o, n.o 1, a ser implementadas pelas autoridades nacionais de resolução em conformidade com as disposições pertinentes da Diretiva 2014/59/UE, conforme transposta para a legislação nacional, e determina os montantes específicos e objetivos para os quais o Fundo deve ser utilizado.
O programa de resolução deve apresentar em linhas gerais as medidas de resolução que devem ser adotadas pelo CUR em relação à empresa-mãe na União ou a determinadas entidades do grupo estabelecidas nos Estados-Membros participantes, com a finalidade de cumprir os objetivos e princípios da resolução a que se referem os artigos 14.o e 15.o.
Aquando da adoção de um programa de resolução, o CUR, o Conselho e a Comissão têm em conta e seguem o plano de resolução referido no artigo 8.o, a não ser que o CUR entenda que, tendo em conta as circunstâncias do caso, os objetivos da resolução serão atingidos com mais eficácia através da adoção de medidas não previstas no plano de resolução.
No decurso do processo de resolução, o CUR pode alterar e atualizar o programa de resolução na medida do que considere adequado, tendo em conta as circunstâncias do caso. Para alterações e atualizações é aplicável o procedimento previsto no artigo 18.o.
Além disso, o programa de resolução deve prever, se for caso disso, a designação, por parte das autoridades nacionais de resolução, de um administrador especial para a instituição objeto de resolução nos termos do artigo 35.o da Diretiva 2014/59/UE. O CUR pode estabelecer que o mesmo administrador especial é nomeado para todas as entidades afiliadas de um mesmo grupo se tal for necessário para facilitar soluções destinadas a restabelecer a solidez financeira das entidades em causa.
Artigo 24.o
Instrumento de alienação da atividade
1. No âmbito do programa de resolução, o instrumento de alienação da atividade consiste na transferência para um adquirente, que não seja uma instituição de transição, do seguinte:
a)
Instrumentos de propriedade emitidos por uma instituição objeto de resolução; ou
b)
A totalidade ou parte dos ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução.
2. Quanto ao instrumento de alienação da atividade, o programa de resolução deve prever o seguinte:
a)
Os instrumentos, ativos, direitos e passivos a transferir pela autoridade nacional de resolução nos termos do artigo 38.o, n.o 1 e n.os 7 a 11 da Diretiva 2014/59/UE;
b)
As condições comerciais, tendo em conta as circunstâncias e os custos e despesas do processo de resolução, nos termos das quais a autoridade nacional de resolução deve efetuar a transferência nos termos do artigo 38.o, n.os 2, 3 e 4, da Diretiva 2014/59/UE;
c)
Se os poderes de transferência podem ser exercidos pela autoridade nacional de resolução mais do que uma vez, nos termos do artigo 38.o, n.os 5 e 6, da Diretiva 2014/59/UE;
d)
As medidas que devem ser tomadas pela autoridade nacional de resolução para promover a alienação dessa entidade ou desses instrumentos, ativos, direitos e passivos nos termos do artigo 39.o, n.os 1 e 2, da Diretiva 2014/59/UE;
e)
Se o respeito dos requisitos de promoção pela autoridade nacional de resolução é suscetível de prejudicar os objetivos da resolução de acordo com o n.o 3 do presente artigo.
3. O CUR pode aplicar o instrumento de alienação da atividade sem ter de satisfazer os requisitos de promoção previstos no n.o 2, alínea e), quando considerar que o cumprimento desses requisitos poderá pôr em causa um ou mais dos objetivos da resolução e, em especial, se estiverem preenchidas as seguintes condições:
a)
Considera que existe uma ameaça significativa para a estabilidade financeira resultante de ou agravada pela situação de insolvência ou eventual situação de insolvência da instituição objeto de resolução; e
b)
Considera que o cumprimento desses requisitos poderá comprometer a eficácia do instrumento de alienação da atividade para evitar essa ameaça ou realizar o objetivo da resolução especificado no artigo 14.o, n.o 2, alínea b).
Artigo 25.o
Instrumento de criação de uma instituição de transição
1. No âmbito do programa de resolução, o instrumento de criação de uma instituição de transição consiste na transferência para uma instituição de transição de qualquer um dos seguintes elementos:
a)
Instrumentos de propriedade emitidos por uma ou mais instituições objeto de resolução;
b)
A totalidade ou parte dos ativos, direitos ou passivos de uma ou mais instituições objeto de resolução.
2. Quanto ao instrumento de criação de uma instituição de transição, o programa de resolução deve prever o seguinte:
a)
Os instrumentos, ativos, direitos e passivos a transferir para uma instituição de transição pela autoridade nacional de resolução nos termos do artigo 40.o, n.os 1 a 12 da Diretiva 2014/59/UE;
b)
Os preparativos para a criação, o funcionamento e a cessação da instituição de transição pela autoridade nacional de resolução, nos termos do artigo 41.o, n.os 1, 2, 3 e n.os 5 a 9, da Diretiva 2014/59/UE;
c)
Os preparativos para a comercialização da instituição de transição ou dos seus ativos ou passivos pela autoridade nacional de resolução, nos termos do artigo 41.o, n.o 4, da Diretiva 2014/59/UE.
3. O CUR assegura que o valor total dos passivos transferidos pela autoridade nacional de resolução para a instituição de transição não excede o valor total dos direitos e ativos transferidos a partir da instituição objeto de resolução ou disponibilizados por outras fontes.
Artigo 26.o
Instrumento de segregação de ativos
1. No âmbito do programa de resolução, o instrumento de segregação de ativos consiste na transferência de ativos, direitos ou passivos de uma instituição objeto de resolução ou de uma instituição de transição para um ou mais veículos de gestão de ativos.
2. Quanto ao instrumento de segregação dos ativos, o programa de resolução deve prever o seguinte:
a)
Os ativos, direitos e passivos a transferir pela autoridade nacional de resolução para um veículo de gestão de ativos, nos termos do artigo 42.o, n.os 1 a 5 e n.os 8 a 13, da Diretiva 2014/59/UE;
b)
A contrapartida pela qual os ativos, direitos e passivos são transferidos pela autoridade nacional de resolução para o veículo de gestão de ativos, em conformidade com os princípios estabelecidos no artigo 20.o do presente regulamento, no artigo 42.o, n.o 7, da Diretiva 2014/59/UE, e com o enquadramento da União para os auxílios estatais.
O primeiro parágrafo, alínea b), não obsta a que a contrapartida tenha um valor nominal ou negativo.
Artigo 27.o
Instrumento de recapitalização interna (bail-in)
1. O instrumento de recapitalização interna pode ser aplicado para qualquer dos seguintes fins:
a)
Recapitalizar uma entidade a que se refere o artigo 2.o do presente regulamento que preencha as condições para desencadear a resolução na medida suficiente para restabelecer a sua capacidade de cumprir as condições de autorização, na medida em que essas condições se apliquem à entidade e de continuar a exercer as atividades para as quais foi autorizada ao abrigo da Diretiva 2013/36/UE ou da Diretiva 2014/65/UE nos casos em que a entidade tenha sido autorizada ao abrigo destas diretivas, bem como para manter a confiança suficiente dos mercados na instituição ou entidade;
b)
Converter em capitais próprios ou reduzir o montante de capital dos créditos ou instrumentos de dívida transferidos:
i)
para uma instituição de transição, a fim de garantir a disponibilidade de capital para essa instituição de transição, ou
ii)
ao abrigo do instrumento de alienação da atividade ou do instrumento de segregação de ativos.
No âmbito do programa de resolução, no que diz respeito ao instrumento de recapitalização interna, deve estabelecer-se o seguinte:
a)
O montante agregado em que deve ser reduzido ou convertido o valor dos passivos elegíveis, nos termos do n.o 13;
b)
Os passivos que podem ser excluídos nos termos dos n.os 5 a 14;
c)
Os objetivos e o conteúdo mínimo do plano de reorganização do negócio a apresentar nos termos do n.o 16.
2. O instrumento de recapitalização interna pode ser aplicado para os fins referidos no n.o 1, alínea a), apenas nos casos em que exista uma perspetiva razoável de que a aplicação desse instrumento, juntamente com outras medidas pertinentes, incluindo as medidas aplicadas em conformidade com o plano de reorganização do negócio exigido pelo artigo 16.o, permite, para além da realização dos objetivos relevantes da resolução, restabelecer a solidez financeira e a viabilidade a longo prazo da entidade em causa.
Se não estiverem preenchidas as condições previstas no primeiro parágrafo, pode ser aplicado qualquer dos instrumentos de resolução referidos no artigo 22.o, n.o 2, alíneas a), b) e c), e o instrumento de recapitalização interna referido na alínea d) do mesmo número, conforme apropriado.
3. Os seguintes passivos, quer sejam regidos pelo direito de um Estado-Membro ou de um país terceiro, não devem ser objeto de redução e de conversão:
a)
Depósitos cobertos;
b)
Passivos garantidos, incluindo as obrigações cobertas e os passivos sob a forma de instrumentos financeiros utilizados para efeitos de cobertura de risco que fazem parte integrante da garantia global (cover pool) e que, segundo a legislação nacional, estão garantidos de uma forma similar às obrigações cobertas;
c)
Passivos decorrentes da detenção, pela instituição ou entidade a que se refere o artigo 2.o do presente regulamento, de ativos ou de dinheiro pertencentes a clientes, incluindo ativos ou dinheiro detidos em nome de OICVM, na aceção do artigo 1.o, n.o 2, da Diretiva 2009/65/CE, ou FIA, na aceção do artigo 4.o, n.o 1, alínea a), da Diretiva 2011/61/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (17), desde que esses cliente estejam protegidos ao abrigo do regime de insolvência aplicável;
d)
Passivos decorrentes de uma relação fiduciária entre a entidade referida no artigo 2.o (na qualidade de agente fiduciário) e outra pessoa (na qualidade de beneficiário), desde que esse beneficiário esteja protegido ao abrigo do regime de insolvência aplicável ou do direito civil aplicável;
e)
Passivos devidos a instituições, com exceção das entidades que fazem parte do mesmo grupo, com um prazo de vencimento inicial inferior a sete dias;
f)
Passivos com um prazo de vencimento restante inferior a sete dias, devidos a sistemas ou operadores de sistemas designados nos termos da Diretiva 98/26/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (18) ou aos seus participantes e decorrentes da participação nesses sistemas;
g)
Passivos devidos às seguintes pessoas:
i)
trabalhadores, em relação ao vencimento, prestações de pensão ou outras remunerações fixas vencidas, excluindo a componente variável da remuneração não regulamentada por convenções coletivas de trabalho,
ii)
credores comerciais, em consequência do fornecimento à instituição ou entidade referida no artigo 2.o de bens ou serviços críticos para o seu funcionamento corrente, incluindo serviços informáticos, serviços de utilidade pública e o arrendamento, reparação e manutenção de instalações,
iii)
autoridades fiscais e de segurança social, desde que esses passivos sejam privilegiados ao abrigo da legislação aplicável,
iv)
sistemas de garantia de depósitos decorrentes de contribuições devidas nos termos da Diretiva 2014/49/UE.
O primeiro parágrafo, alínea g), subalínea i), não é aplicável à componente variável da remuneração dos responsáveis materiais pela assunção de riscos como identificados no artigo 92.o da Diretiva 2013/36/UE.
4. O âmbito do instrumento de recapitalização interna referido no n.o 3 do presente artigo não impede, se tal se justificar, o exercício dos poderes de recapitalização interna em relação a qualquer parte de um passivo garantido ou coberto por uma garantia constituída que exceda o valor dos ativos, do penhor, do direito de retenção ou da garantia constituída relacionados com esse passivo ou em relação a qualquer montante de um depósito que exceda o nível de cobertura previsto no artigo 6.o da Diretiva 2014/49/UE.
O CUR assegura que todos os ativos cobertos relacionados com a garantia global de uma obrigação coberta permaneçam intactos, segregados e com financiamento suficiente.
Sem prejuízo das regras relativas aos grandes riscos previstas no Regulamento (UE) n.o 575/2013 e na Diretiva 2013/36/UE, a fim de garantir a resolubilidade das entidades e dos grupos, o CUR dá instruções às autoridades nacionais de resolução para limitarem, nos termos do artigo 10.o, n.o 11, alínea b), do presente regulamento a medida na qual as outras instituições detêm passivos elegíveis para um instrumento de recapitalização interna, com exceção dos passivos detidos por entidades que pertençam ao mesmo grupo.
5. Em circunstâncias excecionais, caso seja aplicado um instrumento de recapitalização interna, determinados passivos podem ser excluídos ou parcialmente excluídos da aplicação dos poderes de redução ou de conversão se:
a)
Não for possível a recapitalização interna desse passivo num prazo razoável, não obstante os esforços de boa-fé realizados pela autoridade nacional de resolução em causa;
b)
A exclusão for estritamente necessária e proporcionada para garantir a continuidade das funções críticas e das linhas de negócio críticas, de modo a preservar a capacidade da instituição objeto de resolução para prosseguir as suas operações, serviços e transações essenciais;
c)
A exclusão for estritamente necessária e proporcionada para evitar um contágio em larga escala, em especial no que diz respeito aos depósitos elegíveis detidos por pessoas singulares e micro, pequenas e médias empresas, que perturbaria gravemente o funcionamento dos mercados financeiros, incluindo das respetivas infraestruturas, a ponto de poder causar perturbações graves na economia de um Estado-Membro ou da União;
d)
A aplicação do instrumento de recapitalização interna a esses passivos causaria uma destruição em valor tal que as perdas sofridas por outros credores seriam maiores do que se esses passivos fossem excluídos da recapitalização interna.
Se um passivo elegível ou uma classe de passivos elegíveis for total ou parcialmente excluído nos termos do presente número, o nível de redução ou de conversão aplicado aos outros passivos elegíveis pode ser aumentado para ter em conta essas exclusões, desde que esse nível cumpra o princípio estabelecido no artigo 15.o, n.o 1), alínea g).
6. Se um passivo elegível ou uma classe de passivos elegíveis for total ou parcialmente excluído, nos termos do n.o 5, e as perdas que teriam sido suportadas por esses passivos não tiverem sido completamente transferidas para outros credores, o Fundo pode contribuir para a instituição objeto de resolução, com um ou ambos dos seguintes objetivos:
a)
Cobrir as perdas que não tenham sido absorvidas pelos passivos elegíveis e reduzir a zero o valor patrimonial líquido da instituição objeto de resolução, nos termos do n.o 13, alínea a);
b)
Adquirir instrumentos de propriedade ou instrumentos de capital da instituição objeto de resolução com vista a recapitalizar a instituição, nos termos do n.o 13, alínea b).
7. O Fundo só pode efetuar a contribuição prevista no n.o 6 se:
a)
Os acionistas e/ou os titulares de instrumentos de capital relevantes e de outros passivos elegíveis tiverem dado, mediante redução, conversão ou de qualquer outro meio, uma contribuição para a absorção das perdas e para a recapitalização de montante não inferior a 8 % do total dos passivos, incluindo os fundos próprios, da instituição objeto de resolução, determinado aquando da tomada de medidas de resolução nos termos da avaliação prevista no artigo 20.o, n.os 1 a 15.o; e
b)
A contribuição do Fundo não exceder 5 % do total dos passivos, incluindo os fundos próprios, da instituição objeto de resolução, determinado aquando da tomada de medidas de resolução nos termos da avaliação prevista no artigo 20.o, n.os 1 a 15.
8. A contribuição do Fundo a que se refere o n.o 7 do presente artigo pode ser financiada através:
a)
Do montante ao dispor do Fundo recebido através de contribuições prestadas por entidades referidas no artigo 2.o do presente regulamento, em conformidade com as regras estabelecidas na Diretiva 2014/59/UE, bem como no artigo 67.o, n.o 4, e nos artigos 70.o e 71.o do presente regulamento;
b)
Caso os montantes referidos na alínea a) do presente número sejam insuficientes, dos montantes mobilizados através de meios alternativos de financiamento, nos termos dos artigos 73.o e 74.o.
9. Em circunstâncias extraordinárias, pode ser obtido um financiamento adicional junto de meios alternativos de financiamento, depois de:
a)
O limite de 5 % especificado no n.o 7, alínea b), ter sido atingido; e
b)
Todos os passivos não garantidos e não privilegiados, com exceção dos depósitos elegíveis, terem sido objeto de redução ou de conversão total.
10. Em alternativa ou a título complementar, caso estejam preenchidas as condições previstas no n.o 9, alíneas a) e b), pode ser feita uma contribuição proveniente dos recursos cobrados através de contribuições ex ante, nos termos do artigo 70.o, que ainda não tenham sido utilizados.
11. Para efeitos do presente regulamento, não é aplicável o artigo 44.o, n.o 8, da Diretiva 2014/59/UE.
12. Aquando da tomada da decisão referida no n.o 5, são tidos devidamente em conta:
a)
O princípio de que as perdas devem ser suportadas, em primeiro lugar, pelos acionistas e, seguidamente, de um modo geral, pelos credores da instituição objeto de resolução, por ordem de preferência;
b)
O nível de capacidade de absorção de perdas que permaneceria na instituição objeto de resolução se fosse excluído o passivo ou classe de passivos; e
c)
A necessidade de manter recursos adequados para o financiamento da resolução.
13. O CUR aprecia com base numa avaliação que cumpre os requisitos do artigo 20.o, n.os 1 a 15, o agregado:
a)
Se for caso disso, do montante em que devem ser reduzidos os passivos elegíveis a fim de garantir que o valor patrimonial líquido da instituição objeto de resolução seja igual a zero; e
b)
Se for caso disso, do montante em que devem ser convertidos os passivos elegíveis em ações ou noutros tipos de instrumentos de capital, a fim de restabelecer o rácio de fundos próprios principais de nível 1, quer:
i)
da instituição objeto de resolução, quer
ii)
da instituição de transição.
A avaliação referida no primeiro parágrafo determina o montante em que devem ser reduzidos ou convertidos os passivos elegíveis a fim de restabelecer os rácios de fundos próprios principais de nível 1 da instituição objeto de resolução ou, se for caso disso, de estabelecer o rácio da instituição de transição, tendo em conta as contribuições de capital realizadas pelo Fundo nos termos do artigo 76.o, n.o 1, alínea d), bem como de sustentar a confiança suficiente dos mercados na instituição objeto de resolução ou na instituição de transição e de lhe permitir continuar a satisfazer, durante pelo menos um ano, as condições de autorização e a exercer as atividades para as quais foram autorizadas ao abrigo da Diretiva 2013/36/UE ou da Diretiva 2014/65/UE.
Se o CUR pretender utilizar o instrumento de segregação de ativos referido no artigo 26.o, o montante em que devem ser reduzidos os passivos elegíveis tem em conta, se adequado, uma estimativa prudente das necessidades de capital do veículo de gestão dos ativos.
14. As exceções previstas no n.o 5 podem ser aplicadas para excluir completamente um passivo da redução ou para limitar a dimensão da redução aplicada a esse passivo.
15. Os poderes de redução e de conversão devem respeitar os requisitos relativos à prioridade dos créditos previstos no artigo 17.o do presente regulamento.
16. A autoridade nacional de resolução transmite imediatamente ao CUR o plano de reorganização do negócio recebido nos termos do artigo 52.o, n.os 1, 2 e 3, da Diretiva 2014/59/UE, do órgão de administração ou da pessoa ou pessoas nomeadas ao abrigo do artigo 72.o, n.o 1, da referida diretiva.
No prazo de duas semanas a contar da data de apresentação do plano de reorganização do negócio, a autoridade nacional de resolução em causa fornece ao CUR a sua apreciação do plano. No prazo de um mês a contar da data de apresentação do plano de reorganização do negócio, o CUR avalia a probabilidade de o mesmo, se aplicado, vir a restabelecer a viabilidade a longo prazo de uma entidade a que se refere o artigo 2.o. A avaliação deve ser completada em acordo com a autoridade nacional competente ou com o BCE, se for caso disso.
Se o CUR considerar que o plano permitiria atingir esse objetivo, permite que a autoridade nacional de resolução aprove o plano nos termos do artigo 52.o, n.o 7, da Diretiva 2014/59/UE. Se o CUR não considerar que o plano permite atingir esse objetivo, dá instruções à autoridade nacional de resolução para que notifique o órgão de administração ou a pessoa ou pessoas nomeadas nos termos do artigo 72.o, n.o 1, da referida diretiva, dos problemas identificados e lhe solicite a alteração do plano de forma a resolvê-los, nos termos do artigo 52.o, n.o 8, dessa Diretiva. Em ambos os casos, tal deve ser feito em acordo com a autoridade nacional competente ou com o BCE, se for caso disso.
No prazo de duas semanas a contar da data de receção dessa notificação, o órgão de administração ou a pessoa ou pessoas nomeadas de acordo com o artigo 72.o, n.o 1 da Diretiva 2014/59/UE, apresentam à autoridade nacional de resolução um plano corrigido para aprovação. A autoridade nacional de resolução transmite ao CUR o plano corrigido, bem como a sua apreciação do mesmo. O CUR avalia o plano corrigido e dá instruções à autoridade nacional de resolução para que notifique o órgão de administração ou a pessoa ou pessoas nomeadas nos termos do artigo 72.o, n.o 1 da Diretiva 2014/59/UE, no prazo de uma semana, indicando se considera que o plano corrigido resolve os problemas que foram notificados ou se ainda serão necessárias novas correções.
O CUR comunica o plano de reorganização do negócio do grupo à EBA.
Artigo 28.o
Acompanhamento por parte do CUR
1. O CUR acompanha de perto a execução do programa de resolução por parte das autoridades nacionais de resolução. Para o efeito, as autoridades nacionais de resolução:
a)
Cooperam e auxiliam o CUR no exercício da sua função de acompanhamento;
b)
Fornecem, com uma periodicidade estabelecida pelo CUR, informações precisas, fiáveis e completas, eventualmente solicitadas pelo CUR, sobre a execução do programa de resolução, a aplicação dos instrumentos de resolução e o exercício dos poderes de resolução, nomeadamente sobre:
i)
o funcionamento e a situação financeira da instituição objeto de resolução, a instituição de transição e o veículo de gestão de ativos,
ii)
o tratamento que os acionistas e os credores teriam recebido no quadro da liquidação da instituição de acordo com os processos normais de insolvência,
iii)
qualquer processo judicial em curso relacionado com a liquidação dos ativos da instituição objeto de resolução, as impugnações da decisão de resolução e da avaliação ou relacionado com pedidos de indemnização apresentados pelos acionistas ou pelos credores,
iv)
a nomeação, afastamento ou substituição de avaliadores, administradores, contabilistas, advogados e outros profissionais que possam ser necessários para apoiar a autoridade nacional de resolução, bem como sobre o desempenho das suas funções,
v)
qualquer outra questão relevante para a execução do programa de resolução, incluindo qualquer violação potencial das salvaguardas previstas na Diretiva 2014/59/UE, que possa ser remetida para o CUR,
vi)
a medida e a forma como os poderes das autoridades nacionais de resolução a que se referem os artigos 63.o a 72.o da Diretiva 2014/59/UE são por estas exercidos,
vii)
a viabilidade económica, exequibilidade e execução do plano de reorganização do negócio previstos no artigo 27.o, n.o 16.
As autoridades nacionais de resolução apresentam ao CUR um relatório final sobre a execução do programa de resolução.
2. Com base nas informações fornecidas, o CUR pode instruir as autoridades nacionais de resolução relativamente a qualquer aspeto da execução do programa de resolução e, em especial, aos elementos referidos no artigo 23.o, bem como ao exercício dos poderes de resolução.
3. Se necessário para a realização dos objetivos da resolução, o programa de resolução pode ser alterado. São aplicáveis os princípios previstos no artigo 18.o.
Artigo 29.o
Execução das decisões nos termos do presente regulamento
1. As autoridades nacionais de resolução tomam as medidas necessárias para executar as decisões referidas no presente regulamento, em especial através do exercício de controlo sobre as entidades e os grupos referidos no artigo 7.o, n.o 2, e no artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem reunidas as condições para a aplicação desses números, adotando as medidas necessárias, nos termos dos artigos 35.o ou 72.o da Diretiva 2014/59/UE, e garantindo que as salvaguardas previstas na referida diretiva são respeitadas. As autoridades nacionais de resolução executam todas as decisões que lhes são dirigidas pelo CUR.
Para o efeito, sob reserva do presente regulamento, exercem os poderes que lhes são conferidos pela legislação nacional que transpõe a Diretiva 2014/59/UE e em conformidade com as condições previstas no direito nacional. As autoridades nacionais de resolução informam plenamente o CUR quanto ao exercício desses poderes. Quaisquer medidas que tomem devem estar em conformidade com as decisões do CUR por força do presente regulamento.
Aquando da execução dessas decisões, as autoridades nacionais de resolução asseguram que as garantias aplicáveis previstas na Diretiva 2014/59/UE são respeitadas.
2. Caso uma autoridade de resolução não aplique ou não respeite uma decisão do CUR por força do presente regulamento, ou a aplique de forma que constitua uma ameaça aos objetivos da resolução especificados no artigo 14.o ou à eficaz execução do programa de resolução, o CUR pode instruir uma instituição objeto de resolução:
a)
No caso de uma medida nos termos do artigo 18.o, para transferir para outra pessoa determinados direitos, ativos ou passivos de uma instituição objeto de resolução; ou
b)
No caso de uma medida nos termos do artigo 18.o, para exigir a conversão de quaisquer instrumentos de dívida que incluam uma cláusula contratual de conversão nas circunstâncias previstas no artigo 21.o;
c)
Adotar quaisquer outras medidas necessárias para dar cumprimento à decisão em causa.
O CUR adota uma decisão de acordo com a alínea c) do primeiro parágrafo, apenas se a medida fizer face de forma significativa à ameaça ao objetivo de resolução relevante ou à execução eficiente do programa de resolução.
Antes de decidir impor qualquer medida, o CUR informa as autoridades nacionais de resolução envolvidas e a Comissão da medida que tenciona adotar. Essa notificação deve incluir informações pormenorizadas sobre as medidas previstas, os motivos que justificam essas medidas e a data em que se pretende que as mesmas produzam efeitos.
A notificação deve ser efetuada no mínimo 24 horas antes da entrada em vigor das medidas. Em circunstâncias excecionais, nos casos em que não for possível fazê-lo com 24 horas de antecedência, o Comité pode efetuar a notificação menos de 24 horas antes do momento em que se pretende que estas comecem a produzir efeitos.
3. A instituição objeto de resolução deve cumprir qualquer decisão adotada a que se refere o n.o 2. Essas decisões prevalecem sobre qualquer decisão anteriormente adotada pelas autoridades nacionais de resolução sobre o mesmo assunto.
4. Ao adotar medidas em relação a questões que sejam objeto de uma decisão adotada de acordo com o n.o 2, as autoridades nacionais de resolução devem dar cumprimento a essa decisão.
5. O CUR publica, no seu sítio Web oficial, uma cópia do programa de resolução ou uma nota resumindo os efeitos da medida de resolução e, em particular, os efeitos para os clientes de retalho. As autoridades nacionais de resolução cumprem as obrigações processuais previstas no artigo 83.o da Diretiva 2014/59/UE.
CAPÍTULO 4
Cooperação
Artigo 30.o
Obrigação de cooperação e intercâmbio de informações no âmbito do MUR
1. O CUR informa a Comissão de qualquer ação por si adotada em preparação de um processo de resolução. No que diz respeito a quaisquer informações recebidas do CUR, os membros e o pessoal do Conselho e da Comissão ficam sujeitos ao requisito em matéria de segredo profissional estabelecido no artigo 88.o.
2. No exercício das respetivas responsabilidades no âmbito do presente regulamento, o CUR, o Conselho, a Comissão, o BCE e as autoridades nacionais de resolução e as autoridades nacionais competentes cooperam estreitamente, nomeadamente no planeamento da resolução, na intervenção precoce e nas diferentes fases da resolução, em conformidade com os artigos 8.o a 29.o. Devem fornecer uns aos outros todas as informações necessárias para o exercício das suas funções.
3. O BCE e as autoridades nacionais competentes transmitem ao CUR e às autoridades nacionais de resolução os acordos de apoio financeiro intragrupo que tenham autorizado, bem como quaisquer alterações aos mesmos.
4. Para efeitos do presente regulamento, o BCE pode convidar o presidente do CUR para participar, na qualidade de observador, no Conselho de Supervisão do BCE estabelecido nos termos do artigo 19.o do Regulamento (UE) n.o 1024/2013. Sempre que necessário, o CUR pode nomear outro representante para substituir o presidente para esse efeito.
5. Para efeitos do presente regulamento, o CUR designa um representante que participa no Comité de Resolução da EBA, instituído com base no artigo 127.o da Diretiva 2014/59/UE.
6. O CUR empreende esforços para cooperar estreitamente com qualquer mecanismo de assistência financeira pública, incluindo o Fundo Europeu de Estabilidade Financeira (FEEF) e o Mecanismo Europeu de Estabilidade (MEE), em especial nas circunstâncias excecionais referidas no artigo 27.o, n.o 9, e quando esse mecanismo concede ou é suscetível de conceder assistência financeira direta ou indireta a entidades estabelecidas num Estado-Membro participante.
7. Se necessário, o CUR celebra um memorando de entendimento com o BCE e as autoridades nacionais de resolução e as autoridades nacionais competentes que descreva, em termos gerais, como irão cooperar na execução das funções que lhes incumbem por força do direito da União, nos termos dos n.os 2 e 4. O memorando é revisto periodicamente e publicado sob reserva dos requisitos em matéria de segredo profissional.
Artigo 31.o
Cooperação no âmbito do MUR
1. O CUR desempenha as suas funções em estreita colaboração com as autoridades nacionais de resolução. O CUR, em colaboração com as autoridades nacionais de resolução, aprova e publica um enquadramento destinado a organizar as disposições práticas necessárias para a aplicação do presente artigo.
A fim de garantir a aplicação eficaz e coerente do presente artigo, o CUR:
a)
Publica orientações e instruções gerais destinadas às autoridades nacionais de resolução, com base nas quais estas últimas exercem as suas funções e adotam decisões de resolução;
b)
Pode, a qualquer momento, exercer os poderes previstos nos artigos 34.o a 37.o;
c)
Pode, numa base ad hoc ou de forma contínua, solicitar informações às autoridades nacionais de resolução sobre o desempenho das funções por elas exercidas no âmbito do artigo 7.o, n.o 3;
d)
Recebe das autoridades nacionais de resolução projetos de decisões com base nos quais pode apresentar as suas opiniões e, em particular, indicar os elementos do projeto de decisão que não cumpram o disposto no presente regulamento ou as instruções gerais do CUR.
Para efeitos de avaliação dos planos de resolução, o CUR pode solicitar às autoridades nacionais de resolução que lhe apresentem todas as informações necessárias, tal como por elas recebidas nos termos do artigo 11.o e do artigo 13.o, n.o 1, da Diretiva 2014/59/UE, sem prejuízo do capítulo 5 do presente título.
2. O artigo 13.o, n.os 4 a 10, e os artigos 88.o a 92.o da Diretiva 2014/59/UE não se aplicam às relações entre as autoridades nacionais de resolução. A decisão conjunta e todas as decisões tomadas na ausência de uma decisão conjunta, tal como referido artigo 45.o, n.os 9 a13, da Diretiva 2014/59/UE, não são aplicáveis. As disposições pertinentes do presente regulamento aplicam-se em substituição.
Artigo 32.o
Consulta e cooperação com Estados-Membros não participantes e países terceiros
1. Sempre que um grupo incluir entidades estabelecidas em Estados-Membros participantes, bem como em Estados-Membros não participantes ou em países terceiros, sem prejuízo de uma aprovação do Conselho ou da Comissão requerida de acordo com o presente regulamento, o CUR representa as autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes, para efeitos da consulta e cooperação com os Estados-Membros não participantes ou países terceiros, nos termos dos artigos 7.o, 8.o, 12.o, 13.o, 16.o, 18.o, 55.o e 88.o a 92.o da Diretiva 2014/59/UE.
Sempre que um grupo incluir entidades estabelecidas nos Estados-Membros participantes e filiais estabelecidas, ou sucursais significativas situadas, em Estados-Membros não participantes, o CUR comunica quaisquer planos, decisões ou medidas a que se referem os artigos 8.o, 10.o, 11.o, 12.o e 13.o relevantes para o grupo às autoridades competentes e/ou às autoridades de resolução do Estado-Membro não participante, consoante o caso.
2. O CUR, o BCE, as autoridades de resolução e as autoridades competentes dos Estados-Membros não participantes celebram memorandos de entendimento que descrevam, em termos gerais, o modo como irão cooperar entre si no desempenho das suas funções nos termos da Diretiva 2014/59/UE.
Sem prejuízo do primeiro parágrafo, o CUR celebra um memorando de entendimento com as autoridades de resolução de cada Estado-Membro não participante que seja o Estado-Membro de origem de, pelo menos, uma instituição de importância sistémica global, identificada como tal por força do artigo 131.o da Diretiva 2013/36/UE.
3. Cada memorando é revisto periodicamente e publicado sob reserva dos requisitos em matéria de segredo profissional.
4. O CUR celebra, em nome das autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes, acordos de cooperação não vinculativos em conformidade com os acordos-quadro de cooperação da EBA referidos no artigo 97.o, n.o 2, da Diretiva 2014/59/UE. O CUR notifica a EBA da celebração de qualquer acordo de cooperação.
Artigo 33.o
Reconhecimento e execução dos procedimentos de resolução de países terceiros
1. O presente artigo aplica-se aos procedimentos de resolução de países terceiros a menos que - e até que - entre em vigor um acordo internacional a que se refere o artigo 93.o, n.o 1, da Diretiva 2014/59/UE, com o país terceiro relevante. O presente artigo aplica-se também na sequência da entrada em vigor de um acordo internacional a que se refere o artigo 93.o, n.o 1, da referida diretiva, com o país terceiro relevante, na medida em que o reconhecimento e a execução dos procedimentos de resolução de países terceiros não sejam regidos por esse acordo.
2. O CUR deve avaliar e emitir uma recomendação dirigida às autoridades nacionais de resolução sobre o reconhecimento e a execução dos procedimentos de resolução conduzidos pelas autoridades de resolução de países terceiros relacionados com uma instituição de um país terceiro ou com uma empresa-mãe de um país terceiro que tenha:
a)
Uma ou mais filiais da União estabelecidas num ou mais Estados-Membros participantes; ou
b)
Ativos, direitos ou passivos localizados num ou mais Estados-Membros participantes ou regidos pela legislação dos Estados-Membros participantes.
O CUR realiza a sua avaliação após consulta das autoridades nacionais de resolução e, caso seja estabelecido um colégio europeu de resolução ao abrigo do artigo 89.o da Diretiva 2014/59/UE, das autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes.
A avaliação toma devidamente em conta os interesses de cada Estado-Membro participante em que opere a instituição ou a empresa-mãe e, em particular, o impacto potencial do reconhecimento e da execução dos procedimentos de resolução de países terceiros nas outras partes do grupo e na estabilidade financeira desses Estados-Membros.
3. O CUR recomenda a recusa do reconhecimento ou execução dos procedimentos de resolução a que se refere o n.o 1 se considerar que:
a)
Os procedimentos de resolução de países terceiros teriam um efeito negativo sobre a estabilidade financeira num Estado-Membro participante;
b)
Os credores, incluindo em especial os depositantes localizados ou com direito a serem pagos num Estado-Membro participante, não beneficiariam do mesmo tratamento que os credores e depositantes de países terceiros com direitos de natureza jurídica análogos no quadro do procedimento de resolução interno do país terceiro;
c)
O reconhecimento ou a execução dos procedimentos de resolução de países terceiros teria importantes implicações orçamentais para o Estado-Membro participante; ou
d)
Os efeitos de tal reconhecimento ou execução seriam contrários ao direito nacional do Estado-Membro participante.
4. As autoridades nacionais de resolução aplicam a recomendação do CUR e solicitam o reconhecimento ou a execução dos procedimentos de resolução nos respetivos territórios, ou explicam numa declaração fundamentada ao CUR por que motivo não podem aplicar a sua recomendação.
5. Quando exercerem os poderes de resolução em relação a entidades de países terceiros, as autoridades nacionais de resolução exercem, se necessário, os poderes que lhes são conferidos com base nas disposições do artigo 94.o, n.o 4, da Diretiva 2014/59/UE.
CAPÍTULO 5
Poderes de investigação
Artigo 34.o
Pedidos de informação
1. Para efeitos do exercício das suas competências nos termos do presente regulamento, o CUR, por intermédio das autoridades nacionais de resolução ou diretamente, após informar as autoridades nacionais de resolução, utilizando plenamente todas as informações disponíveis ao BCE ou às autoridades nacionais competentes, pode exigir que as seguintes pessoas coletivas ou singulares lhe forneçam todas as informações necessárias ao exercício das competências conferidas pelo presente regulamento:
a)
As entidades a que se refere o artigo 2.o;
b)
Os trabalhadores das entidades a que se refere o artigo 2.o;
c)
Terceiros em quem as entidades a que se refere o artigo 2.o externalizaram funções ou atividades.
2. As entidades e as pessoas a que se refere o n.o 1 fornecem as informações solicitadas de acordo com o mesmo número. Os requisitos em matéria de segredo profissional não isentam essas entidades e pessoas do dever de fornecer as informações. A prestação das informações solicitadas não é considerada uma violação dos requisitos em matéria de segredo profissional.
3. Se o CUR obtiver informações diretamente dessas entidades e pessoas, deve colocá-las à disposição das autoridades nacionais de resolução em causa.
4. O CUR deve poder obter, incluindo numa base contínua, quaisquer informações necessárias ao exercício das suas funções por força do presente regulamento, em particular respeitantes a capital, liquidez, ativos e passivos relativos a qualquer instituição sujeita aos seus poderes de resolução.
5. O CUR, o BCE, as autoridades nacionais competentes e as autoridades nacionais de resolução podem elaborar memorandos de entendimento que incluam um procedimento respeitante ao intercâmbio de informações. O intercâmbio de informações entre o CUR, o BCE, as autoridades nacionais competentes e as autoridades nacionais de resolução não é considerado uma violação dos requisitos em matéria de segredo profissional.
6. As autoridades nacionais competentes, o BCE, se for caso disso, e as autoridades nacionais de resolução cooperam com o CUR a fim de verificar se algumas ou todas as informações solicitadas estão disponíveis. Sempre que essas informações estejam disponíveis, as autoridades nacionais competentes, o BCE, se for caso disso, ou as autoridades nacionais de resolução transmitem essas informações ao CUR.
Artigo 35.o
Investigações gerais
1. Para efeitos do exercício das suascompetências nos termos do presente regulamento e sob reserva de quaisquer outras condições estabelecidas na legislação da União pertinente, o CUR, através das autoridades nacionais de resolução ou diretamente, após informar as autoridades nacionais de resolução, pode proceder a todas as investigações necessárias às pessoas coletivas ou singulares a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, estabelecidas ou situadas num Estado-Membro participante.
Para o efeito, o CUR pode:
a)
Exigir a apresentação de documentos;
b)
Examinar a contabilidade e os registos das pessoas coletivas ou singulares a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, e obter cópias ou extratos dos mesmos;
c)
Obter explicações orais ou por escrito junto de qualquer uma das pessoas coletivas ou singulares a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, bem como dos seus representantes ou membros do pessoal;
d)
Inquirir junto de quaisquer outras pessoas singulares ou coletivas que concordem em ser inquiridas a fim de recolher informações relacionadas com o assunto em investigação.
2. As pessoas singulares ou coletivas a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, estão sujeitas às investigações efetuadas com base numa decisão do CUR.
Caso uma pessoa obstrua o desenrolar da investigação, as autoridades nacionais de resolução do Estado-Membro participante em que se situam as instalações relevantes prestam, nos termos da legislação nacional, a assistência necessária, nomeadamente facilitando o acesso do CUR às instalações profissionais das pessoas singulares ou coletivas a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, de forma a que esses direitos possam ser exercidos.
Artigo 36.o
Inspeções no local
1. Para efeitos do exercício das suas missões nos termos do presente regulamento e sem prejuízo de outras condições previstas na legislação da União pertinente, o CUR pode, nos termos do artigo 37.o e mediante notificação prévia das autoridades nacionais de resolução e das autoridades nacionais competentes relevantes e, se necessário, em cooperação com as mesmas, proceder a todas as inspeções no local que forem necessárias nas instalações profissionais das pessoas singulares ou coletivas a que se refere o artigo 34.o, n.o 1. Caso a boa execução e a eficiência das inspeções o exija, o CUR pode proceder a inspeções no local sem aviso prévio junto dessas pessoas coletivas.
2. Os funcionários do CUR e outras pessoas por este autorizadas para realizar inspeções no local podem aceder a todas as instalações profissionais e terrenos das pessoas coletivas sujeitas a uma decisão de investigação, adotada pelo CUR nos termos do artigo 35.o, n.o 2, e dispõem de todos os poderes referidos no artigo 35.o, n.o 1.
3. As pessoas coletivas a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, são objeto de investigações no local efetuadas com base em decisão do CUR.
4. Os funcionários das autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros em que a inspeção se realiza, e outros acompanhantes autorizados ou nomeados por essas autoridades, prestam, sob a supervisão e coordenação do CUR, uma assistência ativa aos funcionários deste e a outras pessoas pelo mesmo autorizadas. Para o efeito, dispõem dos poderes referidos no n.o 2. Os funcionários das autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes em causa e outros acompanhantes por estas autorizados ou nomeados dispõem igualmente do direito de participar nas inspeções no local.
5. Caso os funcionários do CUR e outros acompanhantes por este autorizados ou nomeados verifiquem que uma pessoa se opõe a uma inspeção ordenada nos termos do n.o 1, as autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros participantes em causa prestam-lhes a assistência necessária, de acordo com a legislação nacional. Na medida do necessário para efeitos da inspeção, essa assistência compreende a selagem de quaisquer instalações profissionais e da contabilidade e dos registos. Sempre que esse poder não estiver à disposição das autoridades nacionais de resolução envolvidas, estas devem exercer o seu poder de requerer a assistência necessária de outras autoridades nacionais.
Artigo 37.o
Autorização das autoridades judiciais
1. Se uma inspeção no local, prevista no artigo 36.o, n.os 1 e 2, ou a assistência, prevista no artigo 36.o, n.o 5, requerer a autorização de uma autoridade judicial de acordo com as regras nacionais, deve solicitar-se essa autorização.
2. Caso seja solicitada a autorização referida no n.o 1 do presente artigo, a autoridade judicial nacional verifica a autenticidade da decisão do CUR e o caráter não arbitrário e não excessivo das medidas coercivas previstas, tendo em conta o objeto da inspeção. Ao avaliar a proporcionalidade das medidas coercivas, a autoridade judicial nacional pode solicitar ao CUR explicações detalhadas, nomeadamente sobre os seus motivos para suspeitar da existência de uma violação das decisões referidas no artigo 29.o, sobre a gravidade da presumível infração e sobre a natureza do envolvimento da pessoa sujeita às medidas coercivas. No entanto, a autoridade judicial nacional não pode apreciar a necessidade da inspeção nem exigir que lhe sejam fornecidas informações constantes do processo constituído pelo CUR. A legalidade da decisão do CUR apenas é sujeita à fiscalização do Tribunal de Justiça.
CAPÍTULO 6
Sanções
Artigo 38.o
Coimas
1. Se o CUR considerar que uma entidade a que se refere o artigo 2.o cometeu, intencionalmente ou por negligência, uma das infrações enunciadas no n.o 2, o CUR toma a decisão de impor uma coima nos termos do n.o 3.
Considera-se que uma infração por parte dessa entidade foi cometida intencionalmente caso existam elementos objetivos que demonstrem que a entidade, o seu órgão de administração ou a sua direção de topo agiram deliberadamente com vista a cometer essa infração.
2. As coimas são impostas às entidades a que se refere o artigo 2.o relativamente às seguintes infrações:
a)
Se não fornecerem as informações solicitadas nos termos do artigo 34.o;
b)
Se não se submeteram a uma investigação geral nos termos do artigo 35.o, ou a inspeções no local nos termos do artigo 36.o;
c)
Se não cumprirem uma decisão que lhes foi dirigida pelo CUR ao abrigo do artigo 29.o.
3. O montante de base das coimas a que se refere o n.o 1 do presente artigo deve ser uma percentagem do volume de negócios anual líquido total incluindo os rendimentos brutos constituídos por juros e proveitos equiparados a receber, rendimentos de ações e de outros valores mobiliários de rendimento variável ou fixo, e as comissões ou taxas da empresa a receber, nos termos do artigo 316.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013, durante o exercício precedente ou, nos Estados-Membros cuja moeda não seja o euro, o valor correspondente em moeda nacional, em 19 de agosto de 2014, dentro dos seguintes limites:
a)
Para as infrações referidas no n.o 2, alíneas a) e b), o montante de base deve ser, pelo menos, de 0,05 % e não deve exceder 0,15 %;
b)
Para as infrações referidas no n.o 2, alínea c), o montante de base deve ser, pelo menos, de 0,25 % e não deve exceder 0,5 %;
A fim de determinar se o montante de base das coimas deve corresponder ao limite mínimo, médio ou máximo referidos no primeiro parágrafo, o CUR tem em conta o volume de negócios anual do exercício anterior da entidade em causa. O montante de base deve corresponder ao limite mínimo para as entidades cujo volume de negócios anual seja inferior a 1 000 000 000 EUR, ao limite médio para as entidades cujo volume de negócios anual se situe entre 1 000 000 000 EUR e 5 000 000 000 EUR e ao limite máximo para as entidades cujo volume de negócios anual seja superior a 5 000 000 000 EUR.
4. Os montantes base referidos no n.o 3 devem, se necessário, ser ajustados tendo em conta os fatores agravantes ou atenuantes referidos nos n.os 5 e 6, de acordo com os coeficientes aplicáveis a que se refere o n.o 9.
O coeficiente atenuante aplicável é multiplicado, numa base de um por um, pelo montante de base. Se for aplicável mais do que um coeficiente atenuante, a diferença entre o montante de base e o montante resultante da aplicação de cada um dos coeficientes atenuantes é subtraída do montante de base.
O coeficiente agravante aplicável deve ser multiplicado, numa base de um por um, pelo montante de base. Se for aplicável mais do que um coeficiente agravante, a diferença entre o montante de base e o montante resultante da aplicação de cada um dos coeficientes agravantes é adicionada ao montante de base.
5. São aplicáveis os seguintes fatores agravantes às coimas a que se refere o n.o 1:
a)
A infração foi cometida intencionalmente;
b)
A infração foi cometida de forma repetida;
c)
A infração foi cometida durante período superior a três meses;
d)
A infração revelou fraquezas sistémicas na organização da entidade, designadamente nos seus procedimentos, nos seus sistemas de gestão ou nos seus controlos internos;
e)
Não foram tomadas medidas corretivas desde a deteção da infração;
f)
A direção de topo da entidade não colaborou com o CUR na execução das investigações.
6. São aplicáveis os seguintes fatores atenuantes às coimas a que se refere o n.o 1:
a)
A infração foi cometida durante um período inferior a 10 dias úteis;
b)
A direção de topo da entidade está em condições de demonstrar que tomou todas as medidas necessárias para evitar a infração;
c)
A entidade alertou o CUR de forma rápida, eficaz e exaustiva para a infração;
d)
A entidade tomou voluntariamente medidas para assegurar que uma infração semelhante não pode voltar a ser cometida.
7. Não obstante o disposto nos n.os 2 a 6, as coimas aplicadas não podem exceder 1 % do volume de negócios anual da entidade referida no n.o 1 em causa durante o exercício precedente.
Não obstante o disposto no primeiro parágrafo, se a entidade tiver direta ou indiretamente beneficiado financeiramente dessa infração e caso os lucros obtidos ou as perdas evitadas resultantes da infração possam ser determinadas, o montante da coima deve ser, pelo menos, igual ao da vantagem financeira.
Caso os atos ou omissões imputados a uma entidade a que se refere o n.o 1 configurem mais do que uma das infrações enumeradas no n.o 2, só se aplica a coima mais elevada calculada nos termos do presente artigo e relativa a uma dessas infrações.
8. Nos casos não abrangidos pelo n.o 2, o CUR pode recomendar às autoridades nacionais de resolução a adoção das medidas necessárias para assegurar que são impostas sanções apropriadas, nos termos dos artigos 110.o a 114.o da Diretiva 2014/59/UE e de qualquer legislação nacional pertinente.
9. O CUR aplica os seguintes coeficientes de ajustamento associados aos fatores agravantes ao calcular as coimas:
a)
Se a infração tiver sido cometida de forma repetida, é aplicado um coeficiente adicional de 1,1 a cada repetição;
b)
Se a infração tiver sido cometida durante um período superior a três meses, é aplicado um coeficiente de 1,5;
c)
Se a infração tiver revelado fraquezas sistémicas na organização da entidade, designadamente nos seus procedimentos, nos seus sistemas de gestão ou nos seus controlos internos, é aplicado um coeficiente de 2,2;
d)
Se a infração tiver sido cometida intencionalmente, é aplicado um coeficiente de 2;
e)
Se não tiverem sido tomadas medidas corretivas desde a deteção da infração, é aplicado um coeficiente de 1,7;
f)
Se a direção de topo da entidade não cooperar com o CUR no decurso das investigações, é aplicado um coeficiente de 1,5.
O CUR aplica os seguintes coeficientes de ajustamento associados aos fatores atenuantes ao calcular as coimas:
a)
Se a infração tiver sido cometida durante um período inferior a dez dias úteis, é aplicado um coeficiente de 0,9;
b)
Se a direção de topo da entidade demonstrar que tomou todas as medidas necessárias para evitar a infração, é aplicado um coeficiente de 0,7;
c)
Se a entidade tiver alertado o CUR para a infração de uma forma rápida, eficaz e exaustiva, é aplicado um coeficiente de 0,4;
d)
Se a entidade tiver tomado voluntariamente medidas para assegurar que uma infração semelhante não pode voltar a ser cometida, é aplicado um coeficiente de 0,6.
Artigo 39.o
Sanções pecuniárias compulsórias
1. O CUR adota uma decisão no sentido de impor a aplicação de uma sanção pecuniária compulsória à entidade a que se refere o artigo 2.o a fim de obrigar:
a)
Essa entidade a cumprir uma decisão adotada nos termos do artigo 34.o;
b)
As pessoas a que se refere o artigo 34.o, n.o 1, a fornecerem as informações completas requeridas por decisão adotada nos termos do referido artigo;
c)
As pessoas a que se refere o artigo 35.o, n.o 1, a sujeitarem-se a uma investigação e, em especial, a apresentarem na íntegra registos, dados, procedimentos ou quaisquer outros documentos exigidos, bem como a completarem e corrigirem outras informações prestadas no âmbito de uma investigação efetuada por força de uma decisão adotada nos termos do referido artigo;
d)
As pessoas a que se refere o artigo 36.o, n.o 1, a sujeitarem-se a uma inspeção no local ordenada por decisão adotada nos termos do referido artigo.
2. As sanções pecuniárias compulsórias devem ser eficazes e proporcionadas. As sanções pecuniárias compulsórias devem ser impostas por cada dia que decorra até que a entidade a que se refere o artigo 2.o ou a pessoa em causa cumpra as decisões aplicáveis referidas no n.o 1, alíneas a) a d) do presente artigo.
3. Sem prejuízo do disposto no n.o 2, o montante de uma sanção pecuniária compulsória é de 0,1 % do volume de negócios diário médio realizado no exercício precedente. O montante da sanção pecuniária compulsória é calculado a contar da data estipulada na decisão que a impõe.
4. As sanções pecuniárias compulsórias podem ser impostas por um período máximo de seis meses a contar da notificação da decisão do CUR.
Artigo 40.o
Audição das pessoas sujeitas ao processo
1. Antes de adotar qualquer decisão que imponha coimas e/ou sanções pecuniárias compulsórias nos termos do artigo 38.o ou do artigo 39.o, o CUR deve dar às pessoas singulares ou coletivas sujeitas a esses processos a oportunidade de se pronunciarem sobre as suas conclusões. O CUR deve basear as suas decisões apenas nas conclusões sobre as quais as pessoas singulares ou coletivas sujeitas ao processo tenham tido a oportunidade de se pronunciar.
2. Os direitos de defesa das pessoas singulares ou coletivas sujeitas aos processos devem ser plenamente respeitados no decurso do processo. As entidades em causa têm o direito de consultar o processo em poder do CUR, sob reserva do interesse legítimo de terceiros na proteção dos seus segredos comerciais. Ficam excluídos da consulta do processo as informações confidenciais e os documentos preparatórios internos do CUR.
Artigo 41.o
Divulgação, natureza, execução e afetação das multas e sanções pecuniárias compulsórias
1. O CUR publica as decisões que impõem sanções a que se referem o artigo 38.o, n.o 1 e o artigo 39.o n.o 1, a não ser que essa divulgação possa comprometer a resolução da entidade em causa. A publicação é feita em regime de anonimato, em qualquer das seguintes circunstâncias:
a)
Caso a informação publicada contenha dados pessoais e, na sequência de uma avaliação prévia obrigatória, se considere que a publicação de dados pessoais é desproporcionada;
b)
Caso a publicação possa pôr em causa a estabilidade dos mercados financeiros ou comprometer uma investigação criminal em curso;
c)
Caso a publicação possa, tanto quanto pode ser determinado, causar danos desproporcionados às pessoas singulares ou coletivas envolvidas.
Em alternativa, nesses casos, a publicação dos dados em questão pode ser adiada por um prazo razoável se for previsível que os motivos que levaram à publicação anónima cessarão dentro desse prazo.
O CUR comunica à EBA todas as coimas e sanções pecuniárias compulsórias por si aplicadas ao abrigo dos artigos 38.o e 39.o, e presta as informações relativas à situação do recurso e ao respetivo resultado.
2. As coimas e as sanções pecuniárias compulsórias aplicadas por força dos artigos 38.o e 39.o têm caráter administrativo.
3. As decisões de aplicar coimas e sanções pecuniárias compulsórias ao abrigo dos artigos 38.o e 39.o têm força executiva.
A execução é regulada pelas regras processuais aplicáveis em vigor no Estado-Membro participante em cujo território é efetuada. A ordem de execução é apensa à decisão, sem qualquer outra formalidade para além da verificação da autenticidade da decisão pela autoridade que o governo de cada Estado-Membro participante designar para esse efeito e da qual deve dar conhecimento ao CUR e ao Tribunal de Justiça.
Após o cumprimento destas formalidades a pedido da parte interessada, esta pode proceder à execução nos termos da lei nacional, mediante apresentação direta do assunto à autoridade competente.
A execução só pode ser suspensa por decisão do Tribunal de Justiça. No entanto, a fiscalização da regularidade das medidas de execução é da competência dos órgãos judiciais do Estado-Membro participante em causa.
4. Os montantes das multas e das sanções pecuniárias compulsórias são afetados ao Fundo.
PARTE III
QUADRO INSTITUCIONAL
TÍTULO I
O CONSELHO ÚNICO DE RESOLUÇÃO
Artigo 42.o
Estatuto jurídico
1. É criado um Conselho Único de Resolução (a seguir designado por «CUR»). O CUR é uma agência da União com uma estrutura específica correspondente às suas missões. O CUR tem personalidade jurídica.
2. Em cada Estado-Membro, o CUR goza da capacidade jurídica mais vasta concedida às pessoas coletivas no direito nacional. Pode, nomeadamente, adquirir ou alienar bens móveis e imóveis e estar em juízo.
3. O CUR é representado pelo seu presidente.
Artigo 43.o
Composição
1. O CUR é composto pelos seguintes membros:
a)
O presidente, nomeado nos termos do artigo 56.o;
b)
Quatro outros membros, que exercem funções a tempo inteiro, nomeados nos termos do artigo 56.o;
c)
Um membro nomeado por cada Estado-Membro participante, em representação das suas autoridades nacionais de resolução.
2. Cada membro, incluindo o presidente, dispõe de um voto.
3. A Comissão e o BCE designam, cada um, um representante habilitado a participar nas reuniões das sessões plenárias e das sessões executivas, na qualidade de observador permanente.
Os representantes da Comissão e do BCE têm o direito de participar nos debates e têm acesso a todos os documentos.
4. No caso de haver mais do que uma autoridade nacional de resolução de um Estado-Membro participante, um segundo representante é autorizado a participar, na qualidade de observador sem direito de voto.
5. A estrutura administrativa e de gestão do CUR é composta por:
a)
Uma sessão plenária do CUR, que exerce as competências referidas no artigo 50.o;
b)
Uma sessão executiva do CUR, que exerce as competências referidas no artigo 54.o;
c)
Um Presidente, que desempenha as funções referidas no artigo 56.o;
d)
Um Secretariado, que presta o apoio técnico e administrativo necessário para o exercício de todas as competências atribuídas ao CUR.
Artigo 44.o
Observância do direito da União
O CUR exerce as suas competências em conformidade com o direito da União, em especial com as decisões da Comissão e do Conselho adotadas por força do presente regulamento.
Artigo 45.o
Responsabilidade
1. O CUR é responsável perante o Parlamento Europeu, o Conselho e a Comissão no que se refere à aplicação do presente regulamento, nos termos dos n.os 2 a 8.
2. O CUR apresenta um relatório anual ao Parlamento Europeu, aos parlamentos nacionais dos Estados-Membros participantes nos termos do artigo 46.o, ao Conselho, à Comissão e ao Tribunal de Contas Europeu sobre o desempenho das missões que lhe são confiadas pelo presente regulamento. Sem prejuízo dos requisitos em matéria de segredo profissional, esse relatório é publicado no sítio Web do CUR.
3. O presidente apresenta publicamente esse relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
4. A pedido do Parlamento Europeu, o presidente participa numa audição perante a comissão competente do Parlamento Europeu sobre o exercício das competências do CUR em matéria de resolução. É realizada uma audição pelo menos uma vez por ano.
5. O presidente pode ser ouvido pelo Conselho, a pedido deste, sobre o exercício das competências do CUR em matéria de resolução.
6. O CUR responde, oralmente ou por escrito, às perguntas que lhe forem colocadas pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho, segundo os seus próprios procedimentos e, em qualquer caso, no prazo de cinco semanas após a receção de uma pergunta.
7. Sempre que lhe seja solicitado, o presidente procede a debates orais confidenciais, à porta fechada, com o presidente e os vice-presidentes da comissão competente do Parlamento Europeu, caso tais debates sejam necessários para o exercício das competências conferidas ao Parlamento Europeu pelo Tratado. O Parlamento Europeu e o CUR celebram um acordo sobre as modalidades da organização desses debates, a fim de garantir a total confidencialidade, em conformidade com os requisitos em matéria de segredo profissional que as disposições do presente regulamento impõem ao CUR quando este atua na qualidade de autoridade nacional de resolução de acordo com o direito relevante da União.
8. No âmbito de quaisquer investigações realizadas pelo Parlamento Europeu, o CUR coopera com este último, como previsto no TFUE e nos regulamentos a que se refere o artigo 226.o do TFUE. No prazo de seis meses após a nomeação do presidente, o CUR e o Parlamento Europeu celebram acordos adequados relativos às modalidades práticas do exercício da responsabilização e controlo democráticos sobre o exercício das competências atribuídas ao CUR pelo presente regulamento. Sem prejuízo dos poderes do Parlamento Europeu nos termos do artigo 226.o do TFUE, os acordos abrangem, entre outros aspetos, o acesso à informação, incluindo regras sobre o tratamento e proteção das informações classificadas ou outras informações confidenciais, a cooperação nas audições, tal como referido no artigo 45.o, n.o 4, do presente regulamento, debates orais confidenciais, relatórios, resposta a questões, investigações e informações sobre o procedimento de seleção do presidente, do vice-presidente, e dos quatro membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), do presente regulamento.
Artigo 46.o
Parlamentos nacionais
1. Devido às competências específicas conferidas ao Comité pelo presente regulamento, os parlamentos nacionais dos Estados-Membros participantes podem, por meio dos seus próprios procedimentos, solicitar ao CUR que responda, sendo este obrigado a responder por escrito, a quaisquer observações ou perguntas que lhe tenham apresentado relativamente às competências que lhe são cometidas no presente regulamento.
2. Ao apresentar o relatório previsto no artigo 45.o, n.o 2, o CUR submete-o simultânea e diretamente aos parlamentos nacionais dos Estados-Membros participantes. Os parlamentos nacionais podem enviar ao CUR observações fundamentadas sobre esse relatório. O CUR responde oralmente ou por escrito a quaisquer comentários ou questões que lhe sejam dirigidas pelos parlamentos nacionais dos Estados-Membros participantes, de acordo com os seus próprios procedimentos.
3. O parlamento nacional de um Estado-Membro participante pode convidar o presidente, acompanhado de um representante da autoridade nacional de resolução, a participar numa troca de pontos de vista sobre a resolução de entidades a que se refere o artigo 2.o estabelecidas nesse Estado-Membro. O presidente é obrigado a aceitar esse convite.
4. O presente regulamento não prejudica a responsabilidade das autoridades nacionais de resolução perante os parlamentos nacionais, em conformidade com o direito nacional, pelo exercício de competências que não são confiadas ao CUR, ao Conselho ou à Comissão pelo presente regulamento e pelo desempenho de atividades por elas exercidas nos termos do artigo 7.o, n.o 3.
Artigo 47.o
Independência
1. O CUR e as autoridades nacionais de resolução exercem as competências que lhe são atribuídas pelo presente regulamento, de forma independente e no interesse geral.
2. O presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), exercem as suas funções em conformidade com as decisões do CUR, do Conselho e da Comissão. Devem agir de forma independente e objetiva no interesse da União no seu conjunto e não devem procurar obter nem receber instruções das instituições ou órgãos da União, dos governos dos Estados-Membros nem de qualquer outro organismo público ou privado.
Nas deliberações e nos processos de tomada de decisão no CUR, devem exprimir os seus pontos de vista e votar de forma independente.
3. Nem os Estados-Membros, nem as instituições ou órgãos da União, nem qualquer outro organismo público ou privado podem procurar influenciar o presidente, o vice-presidente ou os membros do CUR.
4. Em conformidade com o Estatuto dos Funcionários estabelecido pelo Regulamento (CEE, Euratom, CECA) n.o 259/68 do Concelho (19) («Estatuto dos Funcionários») referido no artigo 87.o, n.o 6.o, do presente regulamento, o presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), do presente regulamento continuam, após a cessação das suas funções, vinculados aos deveres de integridade e discrição no que respeita à aceitação de certas nomeações ou benefícios.
Artigo 48.o
Sede
O CUR tem a sua sede em Bruxelas, na Bélgica.
TÍTULO II
SESSÃO PLENÁRIA DO CUR
Artigo 49.o
Participação nas sessões plenárias
Todos os membros do CUR referidos no artigo 43.o, n.o 1, participam nas suas sessões plenárias.
Artigo 50.o
Competências
1. Em sessão plenária, o CUR:
a)
Adota, até 30 de novembro de cada ano, o seu programa de trabalho anual para o ano seguinte, com base num projeto apresentado pelo presidente, e transmite-o para informação ao Parlamento Europeu, ao Conselho, à Comissão e ao BCE;
b)
Adota e controla o seu orçamento anual nos termos do artigo 61.o, n.o 2, e aprova ainda as suas contas finais e dá quitação ao presidente nos termos do artigo 63.o, n.os 4 e 8;
c)
Sem prejuízo do procedimento referido no n.o 2, decide sobre a utilização do Fundo se, no âmbito de uma determinada medida de resolução, for necessário um apoio do Fundo acima do limiar de 5 000 000 000 EUR para o qual a ponderação do apoio de liquidez é de 0,5;
d)
Quando a utilização líquida acumulada do Fundo nos últimos 12 meses consecutivos atingir o limiar de 5 000 000 000 EUR, avalia a aplicação dos instrumentos de resolução, nomeadamente a utilização do Fundo, e fornece orientações que a sessão executiva deve seguir nas decisões de resolução subsequentes, designadamente, se for caso disso, devendo distinguir entre liquidez e outras formas de apoio;
e)
Decide sobre a necessidade de obter contribuições extraordinárias ex post nos termos do artigo 71.o, sobre a contração voluntária de empréstimos entre mecanismos de financiamento, nos termos do artigo 72.o, sobre o financiamento alternativo, nos termos dos artigos 73.o e 74.o, e sobre a mutualização dos mecanismos nacionais de financiamento, nos termos do artigo 78.o, que envolvam um apoio do Fundo que ultrapasse o limiar referido na alínea c) do presente número;
f)
Decide sobre os investimentos nos termos do artigo 75.o;
g)
Adota o relatório anual de atividades sobre as suas atividades referidas no artigo 45.o, o qual deve apresentar explicações pormenorizadas sobre a execução do orçamento;
h)
Adota a regulamentação financeira que lhe é aplicável nos termos do artigo 64.o;
i)
Adota uma estratégia de luta antifraude proporcional aos riscos de fraude, tendo em conta os custos e benefícios das medidas a aplicar;
j)
Adota regras sobre a prevenção e a gestão de conflitos de interesses relativamente aos seus membros;
k)
Adota o seu regulamento interno, bem como o do CUR na sua sessão executiva;
l)
Nos termos do n.o 3 do presente artigo, exerce, em relação ao seu pessoal, as competências conferidas pelo Estatuto dos Funcionários à autoridade investida do poder de nomeação e pelo Regime aplicável aos outros agentes da União Europeia como previsto no Regulamento (CEE, Euratom, CECA) n.o 259/68 do Conselho («Regime aplicável aos outros agentes» ) à autoridade habilitada para celebrar contratos de recrutamento («competências da autoridade investida do poder de nomeação»);
m)
Adota regras adequadas para dar execução ao Estatuto dos Funcionários e ao Regime aplicável aos outros agentes, nos termos do artigo 110.o do Estatuto dos Funcionários;
n)
Nomeia, sem prejuízo das disposições do Estatuto dos Funcionários e do Regime aplicável aos outros agentes, um contabilista que é funcionalmente independente no exercício das suas funções;
o)
Assegura um acompanhamento adequado das conclusões e recomendações decorrentes de relatórios de auditoria e de avaliações, internos ou externos, bem como de inquéritos do Organismo Europeu de Luta Antifraude (OLAF);
p)
Toma todas as decisões relativas à criação das estruturas internas do CUR e, sempre que necessário, à sua alteração;
q)
Aprova o quadro referido no artigo 31.o, n.o 1, a fim de organizar as modalidades práticas de cooperação com as autoridades nacionais de resolução.
2. Ao tomar decisões, o CUR em sessão plenária respeita os objetivos especificados nos artigos 6.o e 14.o.
Para efeitos do n.o 1, alínea c), o programa de resolução elaborado pela sessão executiva é considerado aprovado salvo se, no prazo de três horas a contar da apresentação do projeto pela sessão executiva à sessão plenária, pelo menos, um membro da sessão plenária convocar uma reunião do CUR em sessão plenária. Neste último caso, é tomada uma decisão sobre o programa de resolução pelo CUR em sessão plenária.
3. Em sessão plenária, o CUR adota, nos termos do artigo 110.o do Estatuto dos Funcionários, uma decisão com base no artigo 2.o, n.o 1, do Estatuto dos Funcionários e no artigo 6.o do Regime aplicável aos outros agentes, pela qual delega no presidente os poderes de entidade investida do poder de nomeação e estabelece as condições em que essa delegação de poderes pode ser suspensa. O presidente é autorizado a subdelegar esses poderes.
Em circunstâncias excecionais, o CUR em sessão plenária pode, mediante a adoção de uma decisão, suspender temporariamente a delegação de poderes da autoridade investida do poder de nomeação no presidente e qualquer subdelegação efetuada por este último, passando a exercê-los ou delegando-os num dos seus membros ou num membro do pessoal distinto do presidente.
Artigo 51.o
Reunião do CUR em sessão plenária
1. O presidente convoca e preside às reuniões do CUR em sessão plenária nos termos do artigo 56.o, n.o 2, alínea a).
2. Realizam-se pelo menos duas reuniões ordinárias do CUR em sessão plenária por ano. O CUR pode também reunir-se por iniciativa do seu Presidente ou a pedido de pelo menos um terço dos seus membros. O representante da Comissão pode solicitar ao presidente que convoque uma reunião do Comité em sessão plenária. O presidente deve justificar por escrito caso não convoque uma reunião em tempo útil.
3. Se for caso disso, o CUR pode convidar observadores para além dos referidos no artigo 43.o, n.o 3, a participar nas reuniões da sua sessão plenária, numa base ad hoc, incluindo um representante da EBA.
4. O CUR assegura o secretariado da sua sessão plenária.
Artigo 52.o
Disposições gerais relativas ao processo de decisão
1. As decisões do CUR em sessão plenária são tomadas por maioria simples dos seus membros, salvo disposto em contrário no presente regulamento. Cada membro com direito de voto dispõe de um voto. Em caso de empate, o presidente tem voto de qualidade.
2. Em derrogação do n.o 1, as decisões referidas no artigo 50.o, n.o 1, as alíneas c) e d), bem como sobre a mutualização dos mecanismos nacionais de financiamento nos termos do artigo 78.o, limitada à utilização dos meios financeiros disponíveis no fundo, serão tomadas por maioria simples dos membros do CUR que representem, pelo menos, 30 % das contribuições. Cada membro com direito de voto dispõe de um voto. Em caso de empate, o presidente tem voto de qualidade.
3. Em derrogação do n.o 1 do presente artigo, as decisões a que se refere o artigo 50.o, n.o 1, que envolvem a mobilização de contribuições ex post nos termos do artigo 71.o, a contração voluntária de empréstimos entre mecanismos de financiamento nos termos do artigo 72.o, sobre o financiamento alternativo nos termos dos artigos 73.o e 74.o, bem como sobre a mutualização dos mecanismos nacionais de financiamento nos termos do artigo 78.o, que vão além da utilização dos meios financeiros disponíveis no Fundo, serão tomadas por maioria de dois terços dos membros do CUR, representando pelo menos 50 % de contribuições durante o período transitório de oito anos até que o Fundo seja totalmente mutualizado e por uma maioria de dois terços dos membros do CUR, representando pelo menos 30 % das contribuições a partir daí. Cada membro com direito de voto dispõe de um voto Em caso de empate, o presidente tem voto de qualidade.
4. O CUR adota e publica o seu regulamento interno. O regulamento interno estabelece mais pormenorizadamente as regras de votação, em especial as condições em que um membro pode agir em nome de outro membro, bem como as regras em matéria de quórum, se for caso disso.
TÍTULO III
SESSÃO EXECUTIVA DO CUR
Artigo 53.o
Participação nas sessões executivas
1. O CUR em sessão executiva é composto pelo presidente e pelos quatro membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b). O CUR em sessão executiva reúne-se tão frequentemente quanto necessário.
As reuniões do CUR em sessão executiva são convocadas pelo presidente, por sua própria iniciativa ou a pedido de qualquer dos membros, e presididas pelo presidente.
Se for caso disso, o CUR em sessão executiva pode convidar observadores, para além dos referidos no artigo 43.o, n.o 3, incluindo um representante da EBA, e convida as autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros não participantes a participar nas suas reuniões quando deliberar sobre um grupo que tem filiais ou sucursais importantes nesses Estados-Membros não participantes. A participação tem lugar numa base ad hoc.
2. Nos termos dos n.os 3 e 4, os membros do CUR referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea c), participam nas sessões executivas do CUR.
3. Em caso de deliberações sobre uma das entidades a que se refere o artigo 2.o ou sobre um grupo de entidades estabelecidas em apenas um Estado-Membro participante, o membro designado por esse Estado-Membro também participa nas deliberações e no processo de decisão, sendo aplicáveis as regras estabelecidas no artigo 55.o, n.o 1.
4. Em caso de deliberações sobre um grupo transfronteiriço, o membro nomeado pelo Estado-Membro em que está estabelecida a autoridade de resolução a nível do grupo, bem como os membros nomeados pelos Estados-Membros nos quais esteja estabelecida uma filial ou entidade abrangida pela supervisão em base consolidada, participam nas deliberações e no processo de decisão, sendo aplicáveis as regras estabelecidas no artigo 55.o, n.o 2.
5. Os membros do CUR a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alíneas a) e b), asseguram que as decisões e ações de resolução, nomeadamente as relativas à utilização do Fundo, tomadas pelas diferentes formações das sessões executivas do CUR sejam coerentes, adequadas e proporcionadas.
Artigo 54.o
Competências
1. O CUR em sessão executiva:
a)
Elabora todas as decisões a adotar pelo CUR em sessão plenária;
b)
Toma todas as decisões para efeitos da aplicação do presente regulamento, salvo disposto em contrário no presente regulamento.
2. No exercício das suas competências nos termos do n.o 1 do presente artigo, o CUR::
a)
Prepara, avalia e aprova os planos de resolução para as entidades e os grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e para as entidades e os grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições de aplicação desses números, de acordo com os artigos 8.o, 10.o e 11.o;
b)
Aplica obrigações simplificadas a determinadas entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e a determinadas entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições de aplicação desses números, de acordo com o artigo 11.o;
c)
Determina o requisito mínimo de fundos próprios e de passivos elegíveis que as entidades e os grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e as entidades e os grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições de aplicação desses números, necessitam de cumprir em qualquer momento de acordo com o artigo 12.o;
d)
Fornece à Comissão, logo que possível, um programa de resolução em de acordo com o artigo 18.o, acompanhado de todas as informações pertinentes que lhe permitam, em tempo útil, avaliar e decidir ou, se necessário, propor uma decisão ao Conselho de acordo com o artigo 18.o, n.o 7;
e)
Adota a parte II do orçamento do CUR, que diz respeito ao Fundo, de acordo com o artigo 60.o.
3. Por imperativos de urgência, o CUR, em sessão executiva, pode tomar determinadas decisões provisórias em nome do CUR em sessão plenária, em especial sobre questões de gestão administrativa, incluindo em matéria orçamental.
4. O CUR em sessão executiva mantém o CUR em sessão plenária informado das decisões de resolução que tomar.
Artigo 55.o
Tomada de decisões
1. Ao deliberar sobre uma determinada entidade ou sobre um grupo estabelecido em apenas um Estado-Membro participante, se todos os membros a que se refere o artigo 53.o, n.os 1 e 3, não forem capazes de chegar a um acordo por consenso num prazo estabelecido pelo presidente, o presidente e os membros a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alínea b), tomam uma decisão por maioria simples.
2. Em caso de deliberações sobre um grupo transfronteiriço, se todos os membros a que se refere o artigo 53.o, n.os 1 e 4, não forem capazes de chegar a um acordo por consenso, num prazo estabelecido pelo presidente, o presidente e os membros a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alínea b), tomam uma decisão por maioria simples.
3. Em caso de empate, o presidente tem voto de qualidade.
TÍTULO IV
PRESIDENTE
Artigo 56.o
Nomeação e funções
1. O CUR é presidido por um presidente que exerce funções a tempo inteiro.
2. O presidente é responsável por:
a)
Preparar os trabalhos do CUR, em sessões plenárias e executivas, e convocar e dirigir as suas reuniões;
b)
Todas as questões relativas ao pessoal;
c)
Gerir os assuntos correntes;
d)
Estabelecer um projeto de orçamento do CUR nos termos do artigo 61.o, n.o 1, e executar o orçamento do CUR nos termos do artigo 63.o;
e)
Gerir o CUR;
f)
Executar o programa de trabalho anual do CUR;
g)
Preparar anualmente um projeto do relatório anual referido no artigo 45.o contendo uma secção sobre as atividades de resolução do CUR e uma secção sobre as questões financeiras e administrativas.
No exercício das funções referidas no presente artigo, o presidente é assistido por pessoal específico.
3. O presidente é assistido por um vice-presidente.
O vice-presidente exerce as funções do presidente na sua ausência ou impedimento razoável, em conformidade com o presente regulamento.
4. O presidente, o vice-presidente e os membros a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alínea b), são nomeados com base no seu mérito, competências, conhecimento dos domínios bancário e financeiro e na sua experiência em matéria de supervisão e regulação financeiras, bem como em resolução bancária. O presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), são escolhidos em função de um processo de seleção aberto, que deve respeitar os princípios que promovem a paridade entre homens e mulheres, e de acordo com a sua experiência e qualificações. O Parlamento Europeu e o Conselho deverão ser mantidos devidamente informados em todas as fases desse processo em tempo útil.
5. A duração do mandato do presidente, do vice-presidente e dos membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), é de cinco anos. Sob reserva do disposto no n.o 7 do presente artigo, este mandato não é renovável.
O presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), não podem exercer mandatos a nível nacional, a nível da União ou a nível internacional.
6. Após consulta do CUR em sessão plenária, a Comissão fornece ao Parlamento Europeu uma lista restrita de candidatos aos lugares de presidente, vice-presidente e membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), e informa o Conselho sobre a lista restrita.
Em derrogação do primeiro parágrafo, para a nomeação dos primeiros membros do CUR, na sequência da entrada em vigor do presente regulamento, a Comissão fornece uma lista restrita de candidatos sem consultar o CUR.
A Comissão submete à aprovação do Parlamento Europeu uma proposta para a nomeação do presidente, do vice-presidente e dos membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b),. Após aprovação dessa proposta, o Conselho adota uma decisão de execução a fim de nomear o presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b). O Conselho delibera por maioria qualificada.
7. Em derrogação do n.o 5, o mandato do primeiro presidente nomeado após a entrada em vigor do presente regulamento tem uma duração de três anos. Esse mandato é renovável uma vez por um período de cinco anos. O presidente, o vice-presidente e os membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), permanecem em funções até serem nomeados os seus sucessores.
8. Um presidente cujo mandato tenha sido prorrogado não pode participar noutro processo de seleção para o mesmo posto uma vez terminado o período total do seu mandato.
9. Se o presidente ou o vice-presidente ou um membro referido no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), tiver deixado de preencher os requisitos necessários para o exercício das suas funções ou tiver cometido falta grave, o Conselho pode, sob proposta da Comissão aprovada pelo Parlamento Europeu, adotar uma decisão de execução para destituí-lo das suas funções. O Conselho delibera por maioria qualificada.
Para este efeito, o Parlamento Europeu ou o Conselho podem informar a Comissão de que consideram preenchidas as condições para destituir das suas funções o presidente, o vice-presidente ou os membros a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alínea b), devendo a Comissão dar uma resposta.
TÍTULO V
DISPOSIÇÕES FINANCEIRAS
CAPÍTULO I
Disposições gerais
Artigo 57.o
Recursos
1. O CUR é responsável pela afetação dos recursos financeiros e humanos necessários para o exercício das competências que lhe são conferidas pelo presente regulamento.
2. O financiamento do orçamento do CUR ou das suas atividades de resolução no âmbito do presente regulamento não pode, em caso algum, implicar a responsabilidade orçamental dos Estados-Membros.
Artigo 58.o
Orçamento
1. O CUR dispõe de um orçamento próprio que não faz parte do orçamento da União. Todas as receitas e despesas do CUR são objeto de previsões para cada exercício orçamental, que coincide com o ano civil, e são inscritas no seu orçamento.
2. O orçamento do CUR deve ser equilibrado em termos de receitas e despesas.
3. O orçamento inclui duas partes: a parte I, relativa à administração do CUR, e a parte II, relativa ao Fundo.
Artigo 59.o
Parte I do orçamento relativa à administração do CUR
1. As receitas da parte I do orçamento são compostas pelas contribuições anuais necessárias para cobrir as despesas administrativas anuais estimadas.
2. As despesas da parte I do orçamento incluem, pelo menos, as despesas relativas ao pessoal, remunerações, administração, infraestruturas, formação profissional e funcionamento.
3. O presente artigo não prejudica o direito das autoridades nacionais de resolução de cobrarem taxas de acordo com a legislação nacional, no que diz respeito às suas despesas administrativas de natureza semelhante às referidas nos n.os 1 e 2, incluindo as despesas de cooperação com o CUR e de assistência ao mesmo.
Artigo 60.o
Parte II do orçamento, relativa ao Fundo
1. As receitas da parte II do orçamento são compostas, nomeadamente, pelas seguintes receitas:
a)
Contribuições pagas pelas instituições estabelecidas nos Estados-Membros participantes, nos termos do artigo 67.o, n.o 4 e dos artigos 69.o, 70.o e 71.o;
b)
Empréstimos recebidos de outros mecanismos de financiamento da resolução em Estados-Membros não participantes, nos termos do artigo 72.o, n.o 1;
c)
Empréstimos recebidos de instituições financeiras ou terceiros, nos termos dos artigos 73.o e 74.o;
d)
Rendimento sobre os investimentos realizados com os montantes detidos no Fundo, nos termos do artigo 75.o;
e)
Qualquer parte das despesas efetuadas para os fins indicados no artigo 76.o que são recuperadas nos procedimentos de resolução.
2. As despesas da parte II do orçamento são compostas, nomeadamente, pelas seguintes despesas:
a)
Despesas para os fins indicados no artigo 76.o;
b)
Investimentos nos termos do artigo 75.o;
c)
Juros pagos sobre os empréstimos recebidos de outros mecanismos de financiamento da resolução em Estados-Membros não participantes, nos termos do artigo 72.o, n.o 1;
d)
Juros pagos sobre os empréstimos recebidos de instituições financeiras ou outros terceiros, nos termos dos artigos 73.o e 74.o;
Artigo 61.o
Elaboração e execução do orçamento
1. Até 15 de fevereiro de cada ano, o presidente elabora um projeto de orçamento do CUR, incluindo um mapa previsional das despesas e das receitas do CUR para o exercício seguinte acompanhado do quadro de pessoal, e envia-o para adoção ao CUR.
2. Se for caso disso e até 31 de março de cada ano, o CUR em sessão plenária, adapta o projeto apresentado pelo presidente e adota o orçamento definitivo do CUR juntamente com o quadro de pessoal.
Artigo 62.o
Auditoria interna e controlo
1. É criada uma função de auditoria interna no CUR, que deve ser exercida na observância das normas internacionais pertinentes. O auditor interno, nomeado pelo CUR, é responsável perante este pela verificação do bom funcionamento dos seus sistemas de execução orçamental e procedimentos orçamentais.
2. O auditor interno aconselha o CUR em matéria de controlo dos riscos, formulando pareceres independentes sobre a qualidade dos sistemas de gestão e de controlo e emitindo recomendações para melhorar as condições de execução das operações e promover a boa gestão financeira.
3. Incumbe ao CUR a responsabilidade de criar sistemas e procedimentos de controlo interno adaptados ao desempenho das missões do auditor interno.
Artigo 63.o
Execução do orçamento, apresentação das contas e quitação
1. O presidente desempenha as funções de gestor orçamental e executa o orçamento do CUR.
2. Até 31 de março do exercício seguinte, o contabilista do CUR envia as contas provisórias, acompanhadas do relatório sobre a gestão orçamental e financeira do exercício, ao Tribunal de Contas para formulação de observações.
Até 31 de março do exercício seguinte, o contabilista do CUR submete o relatório sobre a gestão orçamental e financeira aos membros do CUR, ao Parlamento Europeu, ao Conselho e à Comissão.
3. Até 31 de março de cada ano, o presidente transmite as contas provisórias do CUR relativas ao exercício precedente ao Parlamento Europeu, ao Conselho e à Comissão.
4. Após receção das observações formuladas pelo Tribunal de Contas sobre as contas provisórias do CUR, o presidente, agindo sob sua responsabilidade, estabelece as contas definitivas do CUR e transmite-as ao CUR em sessão plenária para aprovação.
5. O presidente, após aprovação do CUR, transmite ao Parlamento Europeu, ao Conselho, à Comissão e ao Tribunal de Contas, até 1 de julho de cada ano, as contas definitivas do exercício precedente.
6. Caso receba observações do Tribunal de Contas, o presidente envia uma resposta até 30 de setembro.
7. Até 15 de novembro de cada ano, as contas definitivas do exercício precedente são publicadas no Jornal Oficial da União Europeia.
8. O CUR em sessão plenária dá quitação ao presidente relativamente à execução do orçamento.
9. A pedido do Parlamento Europeu, ou do Conselho, o presidente apresenta qualquer informação referida nas contas do CUR à instituição da União que a solicitou, sem prejuízo dos requisitos em matéria de segredo profissional estabelecidos no presente regulamento.
Artigo 64.o
Regras financeiras
O CUR, após consulta do Tribunal de Contas da União Europeia e da Comissão, adota disposições financeiras internas que especifiquem, nomeadamente, as regras pormenorizadas relativas à elaboração e execução do orçamento, de acordo com os artigos 61.o e 63.o.
Na medida em que tal seja compatível com a natureza específica do CUR, as disposições financeiras devem basear-se no regulamento financeiro quadro dos organismos criados ao abrigo do TFUE, adotado nos termos do artigo 208.o do Regulamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho (20).
Artigo 65.o
Contribuições para as despesas administrativas do CUR
1. As entidades a que se refere o artigo 2.o contribuem para a parte I do orçamento do CUR em conformidade com o presente regulamento e com os atos delegados relativos às contribuições adotados nos termos do n.o 5 do presente artigo.
2. Os montantes das contribuições são fixados a um nível que garanta que as receitas correspondentes sejam, em princípio, suficientes para equilibrar a parte I do orçamento anual do CUR.
3. O CUR determina e cobra, em conformidade com os atos delegados referidos no n.o 5 do presente artigo, as contribuições devidas por cada uma das entidades a que se refere o artigo 2.o, numa decisão dirigida à entidade em causa. O CUR aplica normas processuais, de informação e outras que assegurem o pagamento integral e atempado das contribuições.
4. Os montantes cobrados nos termos dos n.os 1, 2 e 3 só podem ser utilizados para efeitos do presente regulamento.
5. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados relativos às contribuições nos termos do artigo 93.o, a fim de:
a)
Determinar os tipos de contribuições e os motivos pelos quais são devidas, o mecanismo de cálculo do seu montante e a forma como devem ser pagas;
b)
Precisar as regras em matéria de registo, contabilidade, informação e outras regras referidas no n.o 3 necessárias para assegurar o pagamento integral e atempado das contribuições;
c)
Determinar as contribuições anuais necessárias para cobrir as despesas administrativas do CUR antes de este se tornar plenamente operacional.
Artigo 66.o
Medidas antifraude
1. Para efeitos de luta contra a fraude, a corrupção e qualquer outra atividade ilegal, a título do Regulamento (CE) n.o 883/2013 do Parlamento e do Conselho (21), o CUR, no prazo de seis meses a contar da data em que se tornar operacional, adere ao Acordo Interinstitucional de 25 de maio de 1999 relativo aos inquéritos internos efetuados pelo OLAF e adota de imediato as disposições adequadas aplicáveis a todo o seu pessoal, utilizando o modelo constante do anexo desse Acordo Interinstitucional.
2. O Tribunal de Contas Europeu dispõe de poderes para auditar, com base em documentos ou no local, os beneficiários, contratantes e subcontratantes que tenham recebido fundos através do CUR.
3. O OLAF pode realizar investigações, incluindo verificações e inspeções no local, com vista a apurar a existência de fraude, corrupção ou outras atividades ilegais lesivas dos interesses financeiros da União no âmbito de um contrato financiado pelo CUR em conformidade com as disposições e os procedimentos previstos no Regulamento (Euratom, CE) n.o 2185/96 do Conselho (22) e no Regulamento (UE, Euratom) n.o 883/2013.
CAPÍTULO 2
O Fundo Único de Resolução
Secção 1
Constituição do Fundo
Artigo 67.o
Disposições gerais
1. É criado um Fundo Único de Resolução («Fundo»). O Fundo é preenchido de acordo com as regras relativas à transferência de fundos cobrados a nível nacional para o Fundo, tal como previsto no Acordo.
2. O CUR recorre ao Fundo unicamente para assegurar a eficiente aplicação dos instrumentos de resolução e o eficiente exercício dos poderes de resolução referidos na parte II, título I, e em conformidade com os objetivos da resolução e com os princípios que regulam a resolução referidos nos artigos 14.o e 15.o. Em caso algum o orçamento da União ou os orçamentos nacionais podem ser chamados a suportar as despesas ou perdas do Fundo.
3. O CUR é o proprietário do Fundo.
4. As contribuições referidas nos artigos 69.o, 70.o e 71.o são cobradas junto das entidades a que se refere o artigo 2.o pelas autoridades nacionais de resolução e transferidas para o Fundo em conformidade com o Acordo.
Artigo 68.o
Obrigatoriedade de criar mecanismos de financiamento da resolução
Os Estados-Membros participantes estabelecem mecanismos de financiamento, de acordo com o artigo 100.o da Diretiva 2014/59/UE e com o presente regulamento.
Artigo 69.o
Nível-alvo
1. Até ao termo de um período inicial de oito anos a partir de 1 de janeiro de 2016 ou, ao invés, a partir da data em que o presente número seja aplicável por força do artigo 99.o, n.o 6, os meios financeiros disponíveis do Fundo devem atingir pelo menos 1 % do montante dos depósitos cobertos de todas as instituições de crédito autorizadas de todos os Estados-Membros participantes.
2. Durante o período inicial referido no n.o 1, as contribuições para o Fundo, calculadas nos termos do artigo 70.o e cobradas nos termos do artigo 67.o, n.o 4, devem ser escalonadas ao longo do tempo da forma mais equilibrada possível até que seja atingido o nível-alvo, mas tendo devidamente em conta a fase do ciclo económico e o impacto que as contribuições pró-cíclicas podem ter na posição financeira das instituições contribuintes.
3. O CUR prolonga o período inicial a que se refere o n.o 1, no máximo por quatro anos, no caso de o Fundo ter efetuado pagamentos cumulativos superiores a 0,5 % do montante total de depósitos cobertos referido no n.o 1 e se estiverem preenchidos os critérios especificados no ato delegado referido no n.o 5, alínea b).
4. Se, após o período inicial a que se refere o n.o 1, os meios financeiros disponíveis passarem a ser inferiores ao nível-alvo indicado nesse número, as contribuições regulares calculadas nos termos do artigo 70.o são cobradas até ser atingido o nível-alvo. Depois de atingido pela primeira vez o nível-alvo e se os meios financeiros disponíveis tiverem sido subsequentemente reduzidos para menos de dois terços do nível-alvo, essas contribuições regulares são fixadas num nível que permita atingir o nível-alvo no prazo de seis anos.
A contribuição regular tem na devida conta a fase do ciclo económico, bem como o impacto que as contribuições pró-cíclicas podem ter aquando da fixação das contribuições anuais no contexto do presente número.
5. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 93.o, com vista a especificar os seguintes elementos:
a)
Critérios para o escalonamento ao longo do tempo das contribuições para o Fundo calculadas nos termos do n.o 2;
b)
Critérios para determinar por quantos anos o período inicial referido no n.o 1 pode ser prolongado nos termos do n.o 3;
c)
Critérios para determinar as contribuições anuais previstas no n.o 4.
Artigo 70.o
Contribuições ex ante
1. A contribuição de cada instituição é cobrada pelo menos uma vez por ano e é calculada proporcionalmente ao montante do seu passivo (excluindo os fundos próprios) menos os depósitos cobertos, em relação ao passivo agregado (excluindo os fundos próprios) menos os depósitos cobertos, de todas as instituições autorizadas no território de todos os Estados-Membros participantes.
2. Todos os anos, o CUR, após consulta do BCE ou da autoridade nacional competente, e em estreita cooperação com as autoridades nacionais de resolução, calcula as contribuições individuais para garantir que as contribuições devidas por todas as instituições autorizadas no território de todos os Estados-Membros participantes não excedem 12,5 % do nível-alvo.
Cada ano, o cálculo das contribuições de instituições individuais deve ter por base:
a)
Uma contribuição fixa, calculada proporcionalmente com base no montante do passivo, excluindo os fundos próprios e os depósitos cobertos, em relação ao passivo total, excluindo os fundos próprios e os depósitos cobertos, das instituições autorizadas no território dos Estados-Membros participantes; e
b)
Uma contribuição adaptada ao risco, que deve ser feita com base nos critérios estabelecidos no artigo 103.o, n.o 7, da Diretiva 2014/59/UE, tendo em conta o princípio da proporcionalidade, sem criar distorções entre estruturas do setor bancário dos Estados-Membros.
A relação entre a contribuição fixa e as contribuições adaptadas ao risco deve ter em conta uma distribuição equilibrada das contribuições entre os diferentes tipos de bancos.
Em qualquer caso, o montante agregado das contribuições individuais de todas as instituições autorizadas no territórios de todos os Estados-Membros participantes, calculadas nos termos das alíneas a) e b), não pode exceder, anualmente, 12,5 % do nível-alvo.
3. Os meios financeiros disponíveis a tomar em consideração para efeitos do nível-alvo especificado no artigo 69.o podem incluir compromissos irrevogáveis de pagamento integralmente cobertos por garantias de ativos com baixo nível de risco não expostos a direitos de terceiros, de livre cessão e reservados para utilização exclusiva pelas autoridades de resolução para os efeitos especificados no artigo 76.o, n.o 1. A proporção desses compromissos irrevogáveis de pagamento não pode exceder 30 % do montante total das contribuições cobradas nos termos do presente artigo.
4. As contribuições devidamente cobradas a cada uma das entidades a que se refere o artigo 2.o não são reembolsadas a estas entidades.
5. Quando os Estados-Membros participantes já tiverem estabelecido mecanismos nacionais de financiamento da resolução, podem prever que esses mecanismos utilizem os meios financeiros de que dispõem, recolhidos junto das instituições entre 17 de junho de 2010 e a data de entrada em vigor da Diretiva 2014/59/UE, para compensar as instituições pelas contribuições ex ante que possam ter de pagar ao fundo. Essa restituição não prejudica as obrigações dos Estados-Membros estabelecidas na Diretiva 2014/59/UE.
6. São aplicados os atos delegados que especificam a noção de ajustamento das contribuições em proporção ao perfil de risco das instituições, adotados pela Comissão nos termos do artigo 103.o, n.o 7, da Diretiva 2014/59/UE.
7. O Conselho, deliberando sob proposta da Comissão, adota, no âmbito dos atos delegados referidos no n.o 6, atos de execução para determinar as condições de aplicação dos n.os 1, 2 e 3 e, em especial, no que diz respeito:
a)
À aplicação do método de cálculo das contribuições individuais;
b)
Às modalidades práticas de atribuição às instituições dos fatores de risco especificados no ato delegado.
Artigo 71.o
Contribuições extraordinárias ex post
1. Se os meios financeiros disponíveis não forem suficientes para cobrir as perdas, os custos ou outras despesas decorrentes da utilização do Fundo no âmbito de ações de resolução, são cobradas contribuições extraordinárias ex post junto das instituições autorizadas nos territórios dos Estados-Membros participantes a fim de cobrir os montantes suplementares. Essas contribuições extraordinárias ex post são calculadas e repartidas pelas instituições de acordo com as regras estabelecidas nos artigos 69.o e 70.o.
O montante total das contribuições extraordinárias ex post por ano não pode exceder o triplo do montante anual das contribuições determinadas nos termos do artigo 70.o.
2. O CUR, por sua própria iniciativa, após consulta das autoridades nacionais de resolução ou sob proposta de uma autoridade nacional de resolução, suspende, total ou parcialmente, em conformidade com os atos delegados referidos no n.o 3, o pagamento por uma instituição de contribuições extraordinárias ex post nos termos do n.o 1, se for necessário para proteger a sua posição financeira. Esta suspensão não pode ser concedida por um período superior a seis meses, mas pode ser prorrogada a pedido da instituição. As contribuições suspensas nos termos do presente número devem ser pagas posteriormente, quando o pagamento já não comprometer a posição financeira da instituição.
3. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 93.o, para especificar as circunstâncias e as condições em que o pagamento de contribuições ex post por uma entidade a que se refere o artigo 2.o pode ser total ou parcialmente suspenso nos termos do n.o 2 do presente artigo.
Artigo 72.o
Contração voluntária de empréstimos entre mecanismos de financiamento da resolução
1. O CUR decide apresentar um pedido de contração voluntária de empréstimo para o Fundo junto de um mecanismo de financiamento da resolução nos Estados-Membros não participantes, caso:
a)
Os montantes cobrados nos termos do artigo 70.o não sejam suficientes para cobrir as perdas, custos ou outras despesas decorrentes da utilização do Fundo no âmbito de medidas de resolução;
b)
As contribuições extraordinárias ex post previstas no artigo 71.o não estejam imediatamente acessíveis; e
c)
Os meios alternativos de financiamento previstos no artigo 73.o não estejam imediatamente acessíveis em condições razoáveis.
2. Esses mecanismos de financiamento da resolução devem pronunciar-se sobre o referido pedido, nos termos do artigo 106.o da Diretiva 2014/59/UE. As condições da contração de empréstimo ficam sujeitas ao artigo 106.o, n.os 4, 5 e 6, da Diretiva 2014/59/UE.
3. O CUR pode decidir conceder empréstimos a outros mecanismos de financiamento em Estados-Membros não participantes, caso seja apresentado um pedido, nos termos do artigo 106.o da Diretiva 2014/59/UE. As condições da concessão de empréstimo ficam sujeitas ao artigo 106.o, n.os 4, 5 e 6 da Diretiva 2014/59/UE.
Artigo 73.o
Meios alternativos de financiamento
1. O CUR pode contrair empréstimos ou outras formas de apoio para o Fundo junto das instituições, instituições financeiras ou terceiros que ofereçam melhores condições de financiamento e o prazo mais adequado a fim de otimizar os custos de financiamento e de preservar a sua reputação caso as contribuições cobradas nos termos dos artigos 70.o e 71.o não estejam imediatamente acessíveis ou não cubram as perdas, os custos ou outras despesas decorrentes da utilização do Fundo no âmbito de medidas de resolução.
2. Os empréstimos contraídos ou outras formas de apoio a que se refere o n.o 1 devem ser totalmente reembolsados, nos termos dos artigos 69.o, 70.o e 71.o, durante o período de vencimento do empréstimo.
3. Quaisquer despesas decorrentes da utilização dos empréstimos contraídos referidos no n.o 1 devem ser suportadas pela parte II do orçamento do CUR e não pelo orçamento da União nem pelos Estados-Membros participantes.
Artigo 74.o
Acesso aos mecanismos de financiamento
O CUR contrai para o Fundo mecanismos de financiamento, incluindo, sempre que possível, mecanismos de financiamento públicos, no que se refere à disponibilidade imediata de meios financeiros adicionais a serem utilizados nos termos do artigo 76.o, sempre que os montantes cobrados ou disponíveis nos termos dos artigos 70.o e 71.o não sejam suficientes para satisfazer todas as obrigações do Fundo.
Secção 2
Administração do Fundo
Artigo 75.o
Investimentos
1. O CUR assegura a administração do Fundo, de acordo com o presente regulamento e com os atos delegados adotados nos termos do n.o 4.
2. Os montantes recebidos de uma instituição objeto de resolução ou de uma instituição de transição, os juros e outros rendimentos de investimento, bem como quaisquer outras receitas, são afetados exclusivamente ao Fundo.
3. O CUR tem uma estratégia de investimento prudente e segura, prevista nos atos delegados adotados nos termos do n.o 4 do presente artigo, e investe os montantes detidos pelo Fundo em obrigações dos Estados-Membros ou de organizações intergovernamentais, ou em ativos altamente líquidos de elevada qualidade creditícia, tendo em conta o ato delegado referido no artigo 460.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013, assim como outras disposições pertinentes do mesmo regulamento. Os investimentos devem ser suficientemente diversificados do ponto de vista setorial e geográfico e de forma proporcional. O rendimento desses investimentos deve beneficiar o Fundo.
4. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados relativos às regras pormenorizadas de administração do Fundo e aos princípios e critérios gerais para a respetiva estratégia de investimento, de acordo com o procedimento previsto no artigo 93.o.
Secção 3
Utilização do Fundo
Artigo 76.o
Missão do Fundo
1. No âmbito do programa de resolução, ao aplicar instrumentos de resolução às entidades a que se refere o artigo 2.o, o CUR pode utilizar o Fundo somente na medida do necessário para assegurar uma aplicação eficaz dos instrumentos de resolução, para os seguintes fins:
a)
Garantir os ativos ou os passivos da instituição objeto de resolução, das suas filiais, de uma instituição de transição ou de um veículo de gestão de ativos;
b)
Conceder empréstimos à instituição objeto de resolução, às suas filiais, a uma instituição de transição ou a um veículo de gestão de ativos;
c)
Comprar ativos da instituição objeto de resolução;
d)
Proceder a contribuições para uma instituição de transição e um veículo de gestão de ativos;
e)
Pagar uma compensação aos acionistas ou aos credores se, na sequência de uma avaliação efetuada nos termos do artigo 20.o, n.o 5, tiverem sofrido prejuízos maiores do que teriam sofrido em caso de uma liquidação em conformidade com os processos normais de insolvência, na sequência de uma avaliação efetuada nos termos do artigo 20.o, n.o 16;
f)
Efetuar uma contribuição financeira para a instituição objeto de resolução em vez da redução do crédito ou da conversão de passivos de determinados credores, caso seja aplicado o instrumento de recapitalização interna e adotada a decisão de excluir determinados credores do âmbito de aplicação da recapitalização interna nos termos do artigo 27.o, n.o 5;
g)
Proceder a qualquer combinação das medidas referidas nas alíneas a) a f).
2. O Fundo pode também ser utilizado para tomar as medidas referidas no n.o 1 relativamente ao comprador, no contexto do instrumento de alienação da atividade.
3. O Fundo não pode ser utilizado diretamente para absorver as perdas de uma entidade referida no artigo 2.o nem para recapitalizar tal entidade. Se a utilização do Fundo para os fins referidos no n.o 1 do presente artigo der origem, indiretamente, à transferência de parte das perdas de uma entidade a que ser refere o artigo 2.o para o Fundo, são aplicáveis os princípios que regem a utilização do Fundo previstos no artigo 27.o.
4. O CUR não pode deter o capital sob a forma de contribuição nos termos do n.o 1, alínea f), durante um período superior a cinco anos.
Artigo 77.o
Utilização do Fundo
A utilização do Fundo está sujeita ao Acordo nos termos do qual os Estados-Membros participantes concordam em transferir para o Fundo as contribuições que cobram a nível nacional, de acordo com o presente regulamento e com a Diretiva 2014/59/UE, e está em conformidade com os princípios estabelecidos no referido Acordo.
Assim, até que o Fundo atinja o nível-alvo a que se refere o artigo 69.o, mas o mais tardar até oito anos a contar da data de aplicação do presente artigo, o CUR utiliza o Fundo em conformidade com princípios assentes numa divisão do Fundo em compartimentos nacionais correspondentes a cada Estado-Membro participante, bem como numa fusão progressiva dos diferentes fundos angariados a nível nacional a afetar aos compartimentos nacionais do Fundo, em conformidade com o disposto no Acordo.
Artigo 78.o
Mutualização dos mecanismos nacionais de financiamento em caso de resolução de um grupo que envolva instituições de Estados-Membros não participantes
Em caso de resolução de um grupo que envolva instituições estabelecidas num ou em vários Estados-Membros participantes, por um lado, e instituições estabelecidas num ou mais Estados-Membros não participantes, por outro, o Fundo contribui para o financiamento da resolução do grupo em conformidade com o disposto no artigo 107.o, n.os 2 a 5, da Diretiva 2014/59/UE.
Artigo 79.o
Utilização dos sistemas de garantia de depósitos no contexto de uma resolução
1. Os Estados-Membros participantes asseguram que, quando o CUR adotar medidas de resolução, e desde que estas medidas assegurem que os depositantes continuam a ter acesso aos seus depósitos, o sistema de garantia de depósitos de que a instituição seja parte suporta os montantes a que se refere o artigo 109.o, n.os 1 e 4, da Diretiva 2014/59/UE.
O sistema de garantia de depósitos em causa sub-roga os direitos e obrigações dos depositantes cobertos nos processos de liquidação em montante igual ao do seu pagamento.
2. A determinação do montante que poderá ser reclamado aos sistemas de garantia de depósitos, nos termos do n.o 1 do presente artigo, cumpre as condições a que se refere o artigo 20.o.
3. Antes de decidir, nos termos do n.o 2 do presente artigo, o montante a reclamar aos sistemas de garantia de depósitos, o CUR consulta a autoridade competente em causa na aceção do artigo 2.o, n.o 1, ponto 18, da Diretiva 2014/49/UE, tendo plenamente em conta a urgência da questão.
4. Se os depósitos elegíveis de uma instituição objeto de resolução forem transferidos para outra entidade em aplicação do instrumento de alienação da atividade ou do instrumento de criação de uma instituição de transição, os depositantes não terão qualquer crédito ao abrigo da Diretiva 2014/49/UE sobre o sistema de garantia de depósitos no que respeita a qualquer parte dos seus depósitos junto da instituição objeto de resolução que não sejam transferidos, desde que o montante dos fundos transferidos seja igual ou superior ao nível da cobertura conjunta prevista no artigo 6.o da referida Diretiva.
5. Não obstante os números 1 a 4, se os meios financeiros disponíveis dos sistemas de garantia de depósitos forem utilizados em conformidade com o presente artigo, e forem subsequentemente reduzidos para menos de dois terços do nível-alvo do sistema de garantia de depósitos, a contribuição regular para o sistema de garantia de depósitos é fixada num nível que permita alcançar o nível-alvo no prazo de seis anos.
A responsabilidade do sistema de garantia de depósitos não é superior ao montante igual a 50 % do seu nível-alvo nos termos do artigo 10.o, n.o 2, da Diretiva 2014/49/UE.
Em quaisquer circunstâncias, a participação do sistema de garantia de depósitos ao abrigo do presente regulamento não excede as perdas que teria sofrido em caso de liquidação segundo um processo normal de insolvência.
TÍTULO VI
OUTRAS DISPOSIÇÕES
Artigo 80.o
Privilégios e imunidades
O Protocolo n.o 7 relativo aos Privilégios e Imunidades da União Europeia anexo ao TUE e ao TFUE é aplicável ao CUR e ao seu pessoal.
Artigo 81.o
Regime linguístico
1. O Regulamento n.o 1 (23) do Conselho é aplicável ao CUR.
2. O CUR decide do seu regime linguístico interno.
3. O CUR pode decidir das línguas oficiais que utiliza ao transmitir documentos às instituições ou organismos da União.
4. O CUR pode acordar com cada autoridade nacional de resolução a língua ou línguas em que devem ser redigidos os documentos a transmitir às autoridades nacionais de resolução ou por estas.
5. Os serviços de tradução necessários ao funcionamento do CUR são assegurados pelo Centro de Tradução dos Organismos da União Europeia.
Artigo 82.o
Pessoal
1. O Estatuto dos Funcionários, o Regime aplicável aos outros agentes e as regras adotadas conjuntamente pelas instituições da União para efeitos de aplicação dos mesmos são aplicáveis ao pessoal do CUR.
Em derrogação do primeiro parágrafo, o presidente, o vice-presidente e os quatro membros referidos no artigo 43.o, n.o 1, alínea b), são equiparados respetivamente a um vice-presidente, a um juiz e a um escrivão do Tribunal de Justiça relativamente às remunerações e à idade de aposentação, tal como definido no Regulamento n.o 422/67/CEE, 5/67/Euratom do Conselho (24). Não estão sujeitos a uma idade máxima de aposentação. No que respeita aos aspetos não abrangidos pelo presente regulamento ou pelo Regulamento n.o 422/67/CEE, 5/67/Euratom, o Estatuto dos Funcionários e o Regime aplicável aos outros agentes são aplicáveis por analogia.
2. O CUR, de acordo com a Comissão, adota as medidas de execução necessárias, em conformidade com as disposições do artigo 110.o do Estatuto dos Funcionários.
3. Em relação ao seu pessoal, o CUR exerce os poderes conferidos à autoridade investida do poder de nomeação pelo Estatuto dos Funcionários e à autoridade habilitada a celebrar contratos pelo Regime aplicável aos outros agentes.
Artigo 83.o
Intercâmbio de pessoal
1. O CUR pode recorrer a peritos nacionais destacados ou a outros membros do pessoal que não façam parte do seu quadro de efetivos.
2. O CUR em sessão plenária adota decisões adequadas que estabeleçam as regras relativas ao intercâmbio e ao destacamento de pessoal pelas autoridades nacionais de resolução, entre estas autoridades e entre elas e o CUR.
3. O CUR pode criar equipas internas de resolução compostas pelo seu próprio pessoal e por pessoal das autoridades nacionais de resolução, bem como observadores das autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes, se for caso disso.
4. Caso o CUR crie equipas internas de resolução ao abrigo do n.o 3 do presente artigo, designa coordenadores dessas equipas de entre o seu próprio pessoal. Nos termos do artigo 51.o, n.o 3, os coordenadores podem ser convidados como observadores para assistir às reuniões do CUR em sessão executiva nas quais os membros nomeados pelos respetivos Estados-Membros participam nos termos do artigo 53.o, n.o 3 e 4.
Artigo 84.o
Comités internos
O CUR pode criar comités internos para o aconselharem e orientarem no desempenho das suas funções ao abrigo do presente regulamento.
Artigo 85.o
Câmara de recurso
1. O CUR cria uma câmara de recurso para efeitos de decisão sobre os recursos apresentados nos termos do n.o 3.
2. A Câmara de Recurso é composta por cinco figuras de grande reputação dos Estados-Membros, com conhecimentos relevantes comprovados e experiência profissional, nomeadamente em matéria de resolução, de nível suficientemente elevado no domínio das atividades bancárias ou de outros serviços financeiros, com exclusão dos atuais funcionários do CUR e dos atuais funcionários das autoridades de resolução ou de outras instituições nacionais ou de instituições, órgãos, organismos e agências da União envolvidos no exercício das funções conferidas ao CUR pelo presente regulamento. A Câmara de Recurso dispõe de recursos e conhecimentos especializados suficientes para prestar aconselhamento jurídico sobre a legalidade do exercício das competências do CUR. Os membros da Câmara de Recurso e dois suplentes são nomeados pelo CUR por um período de cinco anos, que pode ser prolongado uma única vez, na sequência de um convite à manifestação de interesse publicado no Jornal Oficial da União Europeia. Estes não ficam vinculados por quaisquer instruções.
3. Qualquer pessoa singular ou coletiva, incluindo as autoridades de resolução, pode recorrer das decisões do CUR referidas no artigo 10.o, n.o 10, no artigo 11.o, no artigo 12.o, n.o 1, nos artigos 38.o a 41.o, no artigo 65.o, n.o 3, no artigo 71.o e no artigo 90.o, n.o 3, de que seja destinatária ou que lhe digam direta e individualmente respeito.
O recurso, juntamente com a respetiva fundamentação, deve ser interposto por escrito junto da Câmara de Recurso no prazo de seis semanas a contar da data da notificação da decisão ao recorrente ou, na ausência de notificação, na data em que o recorrente dela tenha tomado conhecimento.
4. A Câmara de Recurso aprova uma decisão sobre o recurso no prazo de um mês a contar da apresentação do mesmo.
A Câmara de Recurso decide por maioria de pelo menos três dos seus cinco membros.
5. Os membros da Câmara de Recurso atuam com independência e em defesa do interesse público. Para esse efeito, fazem uma declaração pública de compromisso e uma declaração pública de interesses, indicando quaisquer interesses diretos ou indiretos que possam ser considerados prejudiciais para a sua independência, ou a inexistência de tais interesses.
6. Os recursos interpostos nos termos do n.o 3 não têm efeito suspensivo.
No entanto, se considerar que as circunstâncias o exigem, a Câmara de Recurso pode suspender a aplicação da decisão contestada.
7. Se o recurso for admissível, a Câmara de Recurso verifica se é fundamentado. A Câmara de Recurso convida as partes no processo de recurso a apresentarem, num determinado prazo, as suas observações sobre as notificações que lhes tiver enviado ou sobre as comunicações das outras partes no processo de recurso. As partes no processo de recurso podem prestar declarações oralmente.
8. A Câmara de Recurso pode confirmar a decisão tomada pelo CUR, ou remeter o processo a este último. O CUR fica vinculado à decisão da Câmara de Recurso e adota uma decisão alterada no que respeita ao processo em causa.
9. As decisões da Câmara de Recurso devem ser fundamentadas e comunicadas às partes.
10. A Câmara de Recurso adota e publica o seu regulamento interno.
Artigo 86.o
Recursos perante o Tribunal de Justiça
1. Pode ser interposto recurso perante o Tribunal de Justiça, ao abrigo do artigo 263.o do TFUE, em contestação de uma decisão tomada pela Câmara de Recurso ou, nos casos em que não exista direito de recurso perante a Câmara de Recurso, pelo CUR.
2. Os Estados-Membros e as instituições da União, bem como qualquer pessoa singular ou coletiva, podem interpor recurso perante o Tribunal de Justiça contra decisões do CUR, ao abrigo do artigo 263.o do TFUE.
3. Caso o CUR esteja obrigado a agir e não adote uma decisão, pode ser interposto recurso por omissão perante o Tribunal de Justiça, ao abrigo do artigo 265.o do TFUE.
4. O CUR toma as medidas necessárias para dar cumprimento ao acórdão do Tribunal de Justiça.
Artigo 87.o
Responsabilidade do CUR
1. A responsabilidade contratual do CUR é regida pelo direito aplicável ao contrato em causa.
2. O Tribunal de Justiça é competente para decidir com fundamento em cláusula compromissória constante de um contrato celebrado pelo CUR.
3. No que diz respeito à responsabilidade extracontratual, o CUR deve, em conformidade com os princípios gerais comuns às legislações relativas à responsabilidade das autoridades públicas dos Estados-Membros, reparar os danos causados por si ou pelo seu pessoal no exercício das suas funções, nomeadamente as suas funções de resolução, incluindo atos ou omissões no âmbito do apoio a procedimentos de resolução estrangeiros.
4. O CUR compensa a autoridade nacional de resolução pelos danos a que tenha sido condenada por um tribunal nacional ou que, em acordo com o CUR, se tenha comprometido a pagar nos termos de uma resolução amigável, e que resultem de um ato ou de uma omissão cometidos por essa autoridade nacional de resolução aquando de um procedimento de resolução ao abrigo do presente regulamento ou pelas entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 2, e pelas entidades e grupos a que se refere o artigo 7.o, n.o 4, alínea b), e n.o 5, se estiverem preenchidas as condições para a aplicação destes números, ou nos termos do artigo 7.o, n.o 3, segundo parágrafo. Essa obrigação não é aplicável caso esse ato ou omissão constitua uma infração ao presente regulamento, a uma outra disposição do direito da União, a uma decisão do CUR, do Conselho ou da Comissão, cometida intencionalmente ou por erro manifesto e grave de apreciação.
5. O Tribunal de Justiça é competente para conhecer de qualquer litígio relacionado com os n.os 3 e 4. As ações em matéria de responsabilidade extracontratual prescrevem no prazo de cinco anos a contar da ocorrência do facto que lhes tenha dado origem.
6. A responsabilidade pessoal dos agentes do CUR para com este último é regida pelas disposições do Estatuto dos Funcionários ou do Regime aplicável aos outros agentes que lhes são aplicáveis.
Artigo 88.o
Segredo profissional e intercâmbio de informações
1. Os membros do CUR, o vice-presidente, os membros do CUR a que se refere o artigo 43.o, n.o 1, alínea b), o pessoal do CUR e o pessoal objeto de intercâmbio ou destacado dos Estados-Membros participantes que exerçam funções de resolução ficam sujeitos aos requisitos em matéria de segredo profissional estabelecidos no artigo 339.o do TFUE e nas disposições pertinentes da legislação da União, mesmo após a cessação das suas funções. Ficam proibidos, em particular, de divulgar informações confidenciais recebidas no decurso das suas atividades profissionais ou prestadas por uma autoridade competente ou por uma autoridade de resolução no âmbito das suas funções nos termos do presente regulamento, a qualquer pessoa ou autoridade, salvo no exercício das suas funções nos termos do presente regulamento ou de forma sumária ou agregada, de modo a que as entidades a que se refere o artigo 2.o não possam ser identificadas ou mediante autorização expressa e prévia da autoridade ou da entidade que forneceu as informações.
As informações sujeitas aos requisitos em matéria de segredo profissional não podem ser divulgadas a outra entidade pública ou privada, salvo se tal divulgação for necessária no âmbito de ações judiciais.
Esses requisitos são igualmente aplicáveis aos potenciais compradores contactados a fim de preparar a resolução da entidade nos termos do artigo 13.o, n.o 3.
2. O CUR assegura que as pessoas que, direta ou indiretamente, de forma permanente ou ocasional, prestem qualquer tipo de serviço relacionado com o desempenho das suas funções, incluindo funcionários e outras pessoas autorizadas pelo CUR ou nomeadas pelas autoridades nacionais de resolução para realizarem inspeções no local, fiquem sujeitas a requisitos em matéria de segredo profissional equivalentes aos requisitos previstos no n.o 1.
3. Os requisitos em matéria de segredo profissional referidos no n.o 1 aplicam-se igualmente aos observadores que assistem às reuniões do CUR, e aos observadores de Estados-Membros não participantes que façam parte das equipas internas de resolução nos termos do artigo 83.o, n.o 3.
4. O CUR toma as medidas necessárias para garantir a segurança do tratamento e processamento de informações confidenciais.
5. Antes da divulgação de quaisquer informações, o CUR assegura que as mesmas não incluem informações confidenciais, procedendo, nomeadamente, à avaliação dos efeitos que a divulgação dessas informações pode ter no interesse público no que respeita à política financeira, monetária ou económica, nos interesses comerciais de pessoas singulares e coletivas, no objetivo das inspeções, nas investigações e nas auditorias. O procedimento de verificação dos efeitos da divulgação das informações inclui uma avaliação específica dos efeitos da divulgação do teor e dos pormenores dos planos de resolução a que se referem os artigos 8.o e 9.o, do resultado da avaliação efetuada nos termos do artigo 10.o ou do programa de resolução a que se refere o artigo 18.o.
6. O presente artigo não impede que o CUR, o Conselho, a Comissão, o BCE, as autoridades nacionais de resolução ou as autoridades nacionais competentes, incluindo os respetivos trabalhadores e peritos, partilhem informações entre si e com ministérios competentes, bancos centrais, sistemas de garantia de depósitos, sistemas de indemnização dos investidores, autoridades responsáveis pelos processos normais de insolvência, autoridades de resolução e autoridades competentes de Estados-Membros não participantes, a EBA ou, sob reserva do artigo 33.o, autoridades de países terceiros que desempenhem funções equivalentes às das autoridades de resolução ou, sob reserva dos requisitos de estrita confidencialidade, com um potencial comprador, para efeitos do planeamento ou da aplicação de medidas de resolução.
Artigo 89.o
Proteção de dados
O presente regulamento não prejudica as obrigações dos Estados-Membros no que respeita ao tratamento de dados pessoais ao abrigo da Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (25) nem as obrigações do CUR, do Conselho e da Comissão na mesma matéria ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho (26), no exercício das respetivas funções.
Artigo 90.o
Acesso aos documentos
1. O Regulamento (CE) n.o 1049/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho (27) é aplicável aos documentos na posse do CUR.
2. No prazo de seis meses a contar da data da sua primeira reunião, o CUR adota as regras práticas de execução do Regulamento (CE) n.o 1049/2001.
3. As decisões tomadas pelo CUR ao abrigo do artigo 8.o do Regulamento (CE) n.o 1049/2001 podem dar lugar à apresentação de uma queixa junto do Provedor de Justiça Europeu ou ser objeto de uma ação judicial junto do Tribunal de Justiça, conforme o caso, na sequência de um recurso interposto junto da câmara de recurso a que se refere o artigo 85.o do presente regulamento, nas condições previstas, respetivamente, nos artigos 228.o e 263.o do TFUE.
4. As pessoas sujeitas às decisões do CUR têm direito a consultar o processo em poder do CUR, sob reserva do interesse legítimo de terceiros na proteção dos seus segredos comerciais. Ficam excluídos da consulta do processo as informações confidenciais e os documentos preparatórios internos do CUR.
Artigo 91.o
Regras de segurança em matéria de proteção das informações classificadas e das informações sensíveis não classificadas
O CUR aplica os princípios de segurança que constam das regras de segurança da Comissão para a proteção das informações classificadas da União Europeia (ICUE) e das informações sensíveis não classificadas, enunciadas no anexo da Decisão 2001/844/CE, CECA, Euratom da Comissão (28). A aplicação dos princípios de segurança inclui a aplicação das disposições relativas ao intercâmbio, tratamento e armazenamento dessas informações.
Artigo 92.o
Tribunal de Contas
1. O Tribunal de Contas elabora um relatório especial relativamente a cada período de 12 meses, com início em 1 de abril de cada ano.
2. Cada relatório analisa:
a)
Se foi suficientemente tida em conta a economia, a eficácia e a eficiência com que o Fundo foi utilizado e, em particular, a necessidade de reduzir ao mínimo a utilização do Fundo;
b)
Se a avaliação do apoio concedido pelo Fundo foi eficiente e rigorosa.
3. Cada relatório nos termos do n.o 1 é apresentado no prazo de seis meses a contar do final do período a que se refere o relatório.
4. Após a apreciação das contas definitivas elaboradas pelo CUR como definido no artigo 63.o, o Tribunal de Contas apresenta um relatório sobre as suas conclusões até 1 de dezembro do exercício seguinte. Nesse relatório, o Tribunal de Contas deve abordar, nomeadamente, eventuais passivos contingentes (para o CUR, o Conselho, a Comissão ou outros) resultantes do desempenho por parte do CUR, do Conselho e da Comissão das suas funções ao abrigo do presente regulamento.
5. O Parlamento Europeu e o Conselho podem solicitar ao Tribunal de Contas que examine quaisquer outras questões pertinentes que se insiram na sua esfera de competências estabelecidas no artigo 287.o, n.o 4, do TFUE.
6. Os relatórios referidos nos n.os 1 e 4 são enviados ao CUR, ao Parlamento Europeu, ao Conselho e à Comissão e tornados públicos sem demora.
7. No prazo de dois meses a contar da data em que cada um dos relatórios referidos no n.o 1 é tornado público, a Comissão apresenta uma resposta pormenorizada por escrito a qual deve ser publicada.
No prazo de dois meses a contar da data em que o relatório referido no n.o 4 é tornado público, o CUR, o Conselho e a Comissão apresentam uma resposta pormenorizada por escrito a qual deve ser publicada.
8. O Tribunal de Contas tem poderes para obter do CUR, do Conselho e da Comissão quaisquer informações que considere relevantes para o exercício das competências que lhe são conferidas pelo presente artigo. O CUR, o Conselho e a Comissão fornecem quaisquer informações requeridas dentro do prazo eventualmente estabelecido pelo Tribunal de Contas.
PARTE IV
COMPETÊNCIAS DE EXECUÇÃO E DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 93.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados a que se refere o artigo 19.o, n.o 8, o artigo 65.o, n.o 5, o artigo 69.o, n.o 5, o artigo 71.o, n.o 3 e o artigo 75.o, n.o 4, é conferido à Comissão por um prazo indeterminado a partir das datas pertinentes referidas no artigo 99.o.
3. A Comissão assegura a coerência entre os atos delegados adotados em aplicação do presente regulamento e dos atos delegados adotados ao abrigo da Diretiva 2014/59/UE.
4. A delegação de poder referida no artigo 19.o, n.o 8, no artigo 65.o, n.o 5, no artigo 69.o, n.o 5, no artigo 71.o, n.o 3, e no artigo 75.o, n.o 4, pode ser revogada a qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou numa data posterior nela especificada. A decisão de revogação não prejudica a validade dos atos delegados já em vigor.
5. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
6. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 19.o, n.o 8, do artigo 65.o, n.o 5, do artigo 69.o, n.o 5, do artigo 71.o, n.o 3, e do artigo 75.o, n.o 4, só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de três meses a contar da notificação desse ato ao Parlamento Europeu e ao Conselho, ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por três meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
7. A Comissão não pode adotar atos delegados caso o tempo de apreciação do Parlamento Europeu seja reduzido, devido a interrupções nos trabalhos, para menos de cinco meses, incluindo eventuais prorrogações.
Artigo 94.o
Avaliação
1. Até 31 de dezembro de 2018, e seguidamente de três em três anos, a Comissão publica um relatório sobre a aplicação do presente regulamento, dando especial destaque ao acompanhamento do seu eventual impacto sobre o bom funcionamento do mercado interno. Esse relatório avalia:
a)
O funcionamento do MUR, a sua eficiência em termos de custos, bem como o impacto das suas atividades de resolução sobre os interesses da União no seu conjunto e sobre a coerência e a integridade do mercado interno no setor dos serviços financeiros, incluindo o seu eventual impacto sobres as estruturas dos sistemas bancários nacionais da União, em comparação com outros sistemas bancários, e no que diz respeito à eficácia dos mecanismos de cooperação e de partilha de informações no MUR, entre o MUR e MUS, e entre o MUR e as autoridades nacionais de resolução e as autoridades competentes e as autoridades de resolução dos Estados-Membros não participantes, avaliando em particular se:
i)
é necessário que as funções atribuídas pelo presente regulamento ao CUR, ao Conselho e à Comissão sejam exercidas unicamente por uma instituição independente da União e, em caso afirmativo, se são necessárias eventuais alterações às disposições pertinentes, incluindo a nível do direito primário,
ii)
a cooperação entre o MUR, o MUS, o ESRB, a EBA, a ESMA e a EIOPA e as demais autoridades que fazem parte do SESF é adequada,
iii)
a carteira de investimentos a que se refere o artigo 75.o é constituída por ativos sólidos e diversificados,
iv)
a ligação entre a dívida soberana e o risco bancário foi quebrada,
v)
as disposições de governação, nomeadamente a repartição de funções no seio do CUR e a composição das regras de votação nas sessões plenárias e executivas do CUR e as suas relações com a Comissão e o Conselho são adequadas,
vi)
o ponto de referência para a fixação do nível-alvo para o Fundo é adequado e, em especial, se os depósitos cobertos ou o total dos passivos constituem uma base mais adequada, e se deve ser estabelecido um montante mínimo absoluto para o Fundo a fim de evitar a volatilidade no fluxo de recursos financeiros para o Fundo e de assegurar a estabilidade e a adequação do financiamento do Fundo ao longo do tempo,
vii)
é necessário alterar o nível-alvo estabelecido para o Fundo e o nível das contribuições, a fim de garantir condições equitativas em toda a União;
b)
A eficácia das disposições em matéria de independência e responsabilidade;
c)
A interação entre o CUR e a EBA;
d)
A interação entre o CUR e as autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros não participantes e os efeitos do MUR sobre esses Estados-Membros, e a interação entre o CUR e as autoridades dos países terceiros, tal como definido no artigo 2.o, n.o 1, ponto 90, da Diretiva 2014/59/UE;
e)
A necessidade de tomar medidas a fim de harmonizar os processos de insolvência para as instituições insolventes.
2. O relatório é submetido ao Parlamento Europeu e ao Conselho. A Comissão acompanha o referido relatório de novas propostas, se for caso disso.
3. Ao rever a Diretiva 2014/59/UE, a Comissão é convidada a rever também o presente regulamento, se for caso disso.
Artigo 95.o
Alteração ao Regulamento (UE) n.o 1093/2010
O Regulamento (UE) n.o 1093/2010 é alterado do seguinte modo:
1)
No artigo 4.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redação:
«2.
“Autoridades competentes”,
i)
as autoridades competentes definidas no artigo 4.o, n.o 1, ponto 40, do Regulamento (UE) n.o 575/2013, incluindo o Banco Central Europeu no que respeita a questões relacionadas com as atribuições que foram conferidas pelo Regulamento (UE) n.o 1024/2013, na Diretiva 2007/64/CE e referidas na Diretiva 2009/110/CE;
ii)
no que respeita às Diretivas 2002/65/CE e 2005/60/CE, as autoridades competentes para assegurar o cumprimento, por parte das instituições de crédito e financeiras, dos requisitos estabelecidos nessas diretivas,
iii)
no que respeita aos sistemas de garantia de depósitos, os organismos que gerem esses sistemas nos termos da Diretiva 2014/49/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (29) ou, nos casos em que o funcionamento do sistema de garantia de depósitos seja administrado por uma empresa privada, a autoridade pública responsável pela supervisão desses sistemas nos termos da referida diretiva, e
iv)
no que respeita à Diretiva 2014/59/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (30) e ao Regulamento (UE) n.o 806/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (31), as autoridades de resolução, definidas no artigo 3.o da Diretiva 2014/59/UE, e o Conselho Único de Resolução, criado pelo Regulamento UE) n.o 806/2014, e o Conselho e a Comissão quando tomam medidas ao abrigo do artigo 18.o do Regulamento (UE) n.o 806/2014, salvo se exercerem poderes discricionários ou fizerem escolhas políticas.
(29) Diretiva 2014/49/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de abril de 2014, relativa aos sistemas de garantia de depósitos (OJ L 173 de 12.6.2014, p. 149)." 						
(30) Diretiva 2014/59/UE do Parlamento Europeu e do Conselho,de 15 de maio de 2014, que estabelece um enquadramento para a recuperação e a resolução de instituições de crédito e de empresas de investimento e que altera a Diretiva 82/891/CEE do Conselho, e as Diretivas 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/CE, 2012/30/UE e 2013/36/UE e os Regulamentos (UE) n.o 1093/2010 e (UE) n.o 648/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho (OJ L 173 de 12.6.2014, p. 190)." 						
(31) Regulamento (UE) n.o 806/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 15 de julho de 2014, que estabelece regras e um procedimento uniformespara a resolução de instituições de crédito e de certas empresas de investimentono quadro de um Mecanismo Único de Resoluçãoe de um Fundo Único de Resolução bancáriae que altera o Regulamento (UE) n.o 1093/2010 (JO L 225 de 30.7.2014, p. 1)»." 						
2)
No artigo 25.o, é inserido o seguinte número:
«1-A. A Autoridade pode organizar e realizar exames pelos pares no que se refere ao intercâmbio de informações e às atividades comuns do CUR a que se refere o Regulamento (UE) n.o 806/2014 e das autoridades nacionais de resolução dos Estados-Membros não participantes no Mecanismo Único de Resolução no âmbito da resolução de grupos transfronteiriços, a fim de reforçar a sua eficácia e a coerência dos seus resultados. Para o efeito, a Autoridade desenvolve métodos que permitam realizar avaliações e comparações objetivas.».
3)
No artigo 40.o, ao n.o 6 é aditado o seguinte parágrafo:
«Para os efeitos da Diretiva 2014/59/UE, o presidente do Conselho Único de Resolução tem o estatuto de observador junto do Conselho de Supervisores.».
Artigo 96.o
Substituição dos mecanismos nacionais de financiamento dos procedimentos de resolução
A partir da data de aplicação referida no artigo 99.o, n.os 2 e 6, do presente regulamento, o Fundo é considerado o mecanismo de financiamento da resolução dos Estados-Membros participantes ao abrigo dos artigos 99.o a 109.o da Diretiva 2014/59/UE.
Artigo 97.o
Acordo de sede e condições de funcionamento
1. As disposições necessárias relativas às instalações a disponibilizar ao CUR no Estado-Membro em que se encontra localizada a sua sede e às estruturas que este deve pôr à sua disposição, bem como as regras específicas aplicáveis nesse Estado-Membro ao presidente, aos membros do CUR em sessão plenária, ao pessoal do CUR e aos membros das suas famílias, devem ser estabelecidas num acordo de sede concluído entre o CUR e esse Estado-Membro após ter sido obtida a aprovação do CUR em sessão plenária, o mais tardar até 20 de agosto de 2016.
2. O Estado-Membro em que se encontra localizada a sede do CUR assegura as melhores condições possíveis para o bom funcionamento do CUR, incluindo a oferta de uma escolaridade multilingue e com vocação europeia e a existência de ligações de transportes adequadas.
Artigo 98.o
Início das atividades do CUR
1. O CUR entra em pleno funcionamento o mais tardar em 1 de janeiro de 2015.
2. A Comissão é responsável pelo estabelecimento e início do funcionamento do CUR enquanto este não tiver capacidade operacional para executar o seu próprio orçamento. Para o efeito:
a)
Até o presidente assumir as suas funções na sequência da sua nomeação pelo Conselho de acordo com o artigo 56.o, a Comissão pode designar um dos seus funcionários como presidente interino para desempenhar as funções de presidente;
b)
Em derrogação ao disposto no artigo 50.o, n.o 1, alínea l), e até à adoção de uma decisão tal como referida no artigo 50.o, n.o 3, o presidente exerce as competências da autoridade competente para proceder a nomeações;
c)
A Comissão pode prestar assistência ao CUR, em especial destacando funcionários dos seus serviços para realizar as atividades deste, sob a responsabilidade do presidente interino ou do presidente.
3. O presidente interino pode autorizar todos os pagamentos cobertos pelas dotações inscritas no orçamento do CUR e pode celebrar contratos, incluindo contratos de contratação de pessoal.
Artigo 99.o
Entrada em vigor
1. O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. Com as exceções estabelecidas nos n.os 3 a 5, o presente regulamento é aplicável a partir de 1 de janeiro de 2016.
3. Em derrogação do n.o 2 do presente artigo, as disposições relacionadas com os poderes do CUR para recolher informações e cooperar com as autoridades nacionais de resolução para a elaboração de planos de resolução, nos termos dos artigos 8.oe 9.o, e todas as outras disposições conexas, são aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2015.
4. Em derrogação do n.o 2 do presente artigo, os artigos 1.o a 4.o, 6.o, 30.o, 42.o a 48.o, 49.o, o artigo 50.o, n.o 1, alíneas a), b) e g) a p), o artigo 50.o, n.o 3, o artigo 51.o, o artigo 52.o, n.os 1 e 4, o artigo 53.o, n.os 1 e 2, os artigos 56.o a 59.o, 61.o a 66.o, 80.o a 84.o, 87.o a 95.o e 97.o e 98.o são aplicáveis a partir de 19 de agosto de 2014.
5. Em derrogação do n.o 2 do presente artigo, o artigo 69.o, n.o 5, o artigo 70.o, n.o 6 e n.o 7, e o artigo 71.o, n.o 3, que conferem poderes ao Conselho para adotar atos de execução e à Comissão para adotar atos delegados, são aplicáveis a partir de 1 de novembro de 2014.
6. A partir de 1 de janeiro de 2015, o CUR submete um relatório mensal aprovado na sua sessão plenária ao Parlamento Europeu, ao Conselho e à Comissão sobre a questão de saber se as condições de transferência das contribuições para o Fundo foram respeitadas.
A partir de 1 de dezembro de 2015, se esses relatórios revelarem que as condições de transferência das contribuições para o Fundo não foram respeitadas, a aplicação das disposições referidas no n.o 2 é adiada por um mês de cada vez. O CUR elabora um novo relatório no final de cada período de um mês.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 15 de julho de 2014.