РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 232/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на Европейски инструмент за съседство
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
С настоящият регламент се създава Европейски инструмент за съседство (ЕИС) като един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Европейския съюз. Настоящият регламент заменя Регламент (ЕО) № 1638/2006 на Европейския парламент и на Съвета (4), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
В член 8 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) се предвижда, че Съюзът следва да развива привилегировани отношения със съседните страни с оглед установяване на пространство на просперитет и добросъседство, основано на ценностите на Съюза и характеризиращо се с близки и мирни отношения, изградени на основата на сътрудничеството.
(3)
В рамките на европейската политика за съседство (ЕПС) Съюзът предлага на съседните си държави привилегировани отношения, изградени върху общ ангажимент и насърчаване на основните ценности на демокрацията и правата на човека, принципите на правовата държава, доброто управление и принципите на пазарна икономика, както и устойчивото и приобщаващо развитие. Тя осигурява допълнително, където е целесъобразно, рамка за засилена мобилност и контакти между хората, по-специално чрез споразумения за облекчен визов режим и обратно приемане, както и чрез либерализиране на визовия режим в зависимост от всеки отделен случай.
(4)
От началото на своето действие ЕПС укрепва отношенията с партньорските държави и носи осезаеми ползи както за Съюза, така и за неговите партньори, включително поставянето на начало на регионални инициативи и оказването на подкрепа за демократизацията в съседните на Съюза държави. Редица важни събития в съседните на Съюза държави доведоха до подробен стратегически преглед на ЕПС. Прегледът предвижда, наред с другото, по-голяма подкрепа за партньорите, които са поели ангажимент за изграждане на демократични общества и предприемане на реформи в съответствие с основан на стимули подход („повече усилия за повече помощ“) и принципа на „взаимна отчетност“, партньорство с обществото и по-диференциран и адаптиран подход към отделните партньорски държави. Настоящият регламент следва да установи ясни връзки между рамката на ЕПС и подкрепата, която трябва да бъде предоставена съгласно инструмента, създаден с настоящия регламент.
(5)
Настоящият регламент следва да подкрепя осъществяването на политически инициативи, които са допринесли за оформянето на ЕПС: Източното партньорство между Съюза и източните му съседи, Партньорството за демокрация и споделен просперитет и Съюза за Средиземноморието в южното съседство. Тези инициативи са стратегически важни и предлагат еднакво значими политически рамки за задълбочаване на отношенията както с партньорските държави, така и между тях, въз основа на принципите на взаимна отчетност, на споделяне на ангажираността и на отговорност. Настоящият регламент следва също така да подкрепя осъществяването на регионално сътрудничество във всички съседни на Съюза държави, включително в рамките на политиката за Северното измерение или на „Черноморското взаимодействие“, както и, особено по отношение на трансграничното сътрудничество, външните аспекти на съответните макрорегионалните стратегии.
(6)
Целите на настоящия регламент следва да се постигат чрез подходящото привличане на партньори във външната дейност, включително на организации на гражданското общество и местни власти, при подготовката, осъществяването и мониторинга на подкрепата от Съюза предвид важността на техните функции. Настоящият регламент следва също така да подпомага укрепването на капацитета на организациите на гражданското общество за гарантиране на ефективна отчетност в национален план и на ангажираност на местно равнище, както и способността им да вземат пълноценно участие в процеса на демократизация.
(7)
В настоящия регламент се отчита специфичното положение на Руската федерация като съседна на Съюза държава и същевременно като стратегически партньор в региона.
(8)
Подкрепата както по настоящия регламент, така и по Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), следва да бъде предоставяна за програми за трансгранично сътрудничество между държавите членки, от една страна, а от друга страна - партньорските държави и/или Руската федерация („други държави, участващи в трансгранично сътрудничество“), по външните граници на Съюза, за да се насърчава интегрирано и устойчиво регионално развитие и сътрудничество между съседни гранични зони и хармонична териториална интеграция в рамките на Съюза и със съседните държави. За да се гарантира ефикасното осъществяване на трансгранично сътрудничество, е важно процедурите да се хармонизират с тези в рамките на европейското териториално сътрудничество, когато е приложимо.
(9)
Освен това е важно е да се насърчи и улесни сътрудничеството между Съюза и неговите партньори и други участващи държави с цел извличането на общи ползи, по-специално чрез най-доброто и най-ефективно координиране на предоставяните ресурси и обединяване на вноски от бюджета на Съюза от инструменти за вътрешна и външна дейност, в частност в полза на трансгранично сътрудничество и проекти за регионално сътрудничество, инфраструктурни проекти от интерес за Съюза, които включват съседни държави, и други области на сътрудничество.
(10)
В трансграничното сътрудничество следва да могат да участват и териториални единици в граничните зони, които са част от държавите от Европейското икономическо пространство (ЕИП) и съответните териториални единици в бенефициерите, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5). Участието на държавите от ЕИП в програмите за трансгранично сътрудничество следва да продължи да се основава на собствените им ресурси.
(11)
Очаква се, че държавите членки, партньорските държави и другите участващи държави, включени в трансгранично и в регионално сътрудничество, ще осигурят съфинансиране. Това ще засили ангажираността на държавите, ще увеличи финансовите ресурси на разположение на програмите и ще улесни участието на местни заинтересовани страни.
(12)
С цел хармонизиране на терминологията, използвана в настоящия регламент, с тази на европейското териториално сътрудничество, документите за изпълнение на програмите за трансгранично сътрудничество следва да се наричат съвместни оперативни програми.
(13)
Подкрепата, която се предоставя на съседни държави в рамката, установена от ЕПС, следва да бъде съгласувана с целите и принципите на външните политики на Съюза, и по-специално на неговата политика за развитие и на общата външна политика и политика на сигурност. Следва да се осигури и съгласуваност с външните измерения на вътрешните политики и инструменти на Съюза.
(14)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите за външна дейност на Съюза, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между ЕИС, други инструменти на Съюза за финансиране на външната дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност.
(15)
Съвместната стратегия ЕС - Африка е от значение за отношенията със средиземноморските съседи от Северна Африка.
(16)
Съюзът и неговите държави членки следва да подобрят съгласуваността, ефективността и взаимното допълване на своите политики за сътрудничество със съседните държави. За да се гарантира, че сътрудничеството на Съюза и сътрудничеството на държавите членки се допълват и подсилват взаимно, е целесъобразно да се предвиди съвместно програмиране, което следва да се използва, когато това е възможно и подходящо. Следва също така да бъде осигурено нужното сътрудничество и координация с други донори извън Съюза.
(17)
Подкрепата на Съюза по настоящия регламент следва по принцип да бъде съгласувана със съответните национални или местни стратегии и мерки на партньорските държави, а когато е приложимо - и със стратегиите и мерките на Руската федерация.
(18)
Комисията следва да се стреми към възможно най-ефективния начин за използване на наличните ресурси чрез използване на финансови инструменти с ефект на лоста. Този ефект може да се повиши, като се даде възможност за многократно използване на средствата, инвестирани и генерирани от финансовите инструмент.
(19)
Борбата с изменението на климата е едно от големите предизвикателства, пред които е изправен Съюзът, и в тази връзка са необходими спешни международни мерки. В съответствие с намерението, заявено в съобщението на Комисията от 29 юни 2011 г., озаглавено „Бюджет за Европа 2020“, за увеличаване на свързания с климата дял от бюджета на Съюза до най-малко 20 %, настоящият регламент следва да допринесе за постигането на тази цел.
(20)
Наличието на стабилна рамка за сътрудничество със съседните държави в областта на енергетиката и ресурсите, която съответства на правилата на вътрешния пазар на Съюза, допринася за засилване на неговата сигурност в тази област.
(21)
Равенството между половете, правата на лицата, които принадлежат към малцинства, и борбата срещу дискриминацията и неравенството са общи цели за всички действия, предприемани съгласно настоящия регламент.
(22)
В отношенията със своите партньори по целия свят Съюзът се ангажира с насърчаването на достойния труд и социалната справедливост, ратифицирането и ефективното прилагане на международно признатите трудови норми, включително премахването на детския труд и многостранните споразумения в областта на околната среда.
(23)
Настоящият регламент установява за своя срок на действие финансов пакет, представляващ основна референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (6) за Европейския парламент и за Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура.
(24)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани с пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства, и, когато това е целесъобразно, чрез налагане на санкции. Тези мерки следва да бъдат изпълнявани в съответствие с приложимите споразумения, сключени с международни организации и трети държави.
(25)
С цел адаптиране на подкрепата от Съюза по настоящия регламент на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изменението на списъка на приоритетите за подкрепата на Съюза съгласно настоящия регламент и разпределението на средствата по типове програми. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(27)
Изпълнителните правомощия, свързани с многогодишни единни рамки за подкрепа, други програмни документи и правила за изпълнение, с които се установяват специални разпоредби за осъществяването на трансграничното сътрудничество, следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(28)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално ориентираността им към политиките или финансовото им отражение, за тяхното приемане следва по принцип да се ползва процедурата по разглеждане, освен за мерки с малък финансов размер.
(29)
С Регламент (ЕС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (8) се определят общи правила и процедури за изпълнението на инструментите на Съюза за финансирането на външната дейност.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) са определени с Решение 2010/427/ЕС на Съвета (9).
(31)
Съюзът е в най-добра позиция да предостави подкрепата си по настоящия регламент в съседните на Съюза държави, в които привеждането в съответствие с правилата и стандартите на Съюза е една от ключовите цели на политиката. Някои специфични видове подкрепа могат да бъдат предоставени само на равнището на Съюза. Опитът от прехода на държавите членки също може да допринесе за успеха на реформите в съседните на Съюза държави и за насърчаването на универсалните ценности в рамките на европейското съседство.
(32)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, a поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ЦЕЛИ И ПРИНЦИПИ
Член 1
Обща цел и обхват
1. С настоящия регламент се създава Европейски инструмент за съседство (ЕИС) с цел допълнителен напредък към създаване на пространство на споделен просперитет и добросъседство, което включва Съюза и държавите и териториите, изброени в приложение I („партньорски държави“), чрез развиването на специални отношения, основани на сътрудничество, мир и сигурност, взаимна отчетност и споделен ангажимент към универсалните ценности на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека в съответствие с ДЕС.
2. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент се използва в полза на партньорските държави и в областите, участващи в трансгранично сътрудничество. Тя може да се използва и в обща полза на Съюза и на партньорските държави.
3. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент може също така да се използва с цел предоставянето на възможност на Руската федерация да участва в трансгранично сътрудничество, в регионално сътрудничество с участието на Съюза и в свързани с това многонационални програми, включително в сътрудничество в областта на образованието, и по-специално в обмен на учащи се.
4. Съюзът насърчава, развива и укрепва ценностите на свободата, демокрацията, универсалността, неделимостта и зачитането на правата на човека и основните свободи, принципите на равнопоставеност и на правовата държава, на които той се основава, чрез диалог и сътрудничество с трети държави и в съответствие с принципите на международното право. Съобразно с това финансирането по настоящия регламент съответства на тези ценности и принципи, както и на ангажиментите на Съюза съгласно международното право, като се вземат предвид съответните политики и позиции на Съюза.
Член 2
Специфични цели на подкрепата от Съюза
1. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент е насочена основно към насърчаване на задълбочено политическо сътрудничество, стабилна и устойчива демокрация, постепенна икономическа интеграция и засилено партньорство с обществото между Съюза и партньорските държави, и по-специално прилагането на споразуменията за партньорство и сътрудничество, споразуменията за асоцииране или други съществуващи или бъдещи споразумения, както и съвместно договорените планове за действие или равностойни документи.
2. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент е насочена по-специално към:
а)
утвърждаване на правата на човека и основните свободи, принципите на правовата държава, принципите на равенството и борбата срещу дискриминацията във всичките ѝ форми, установяване на широка и устойчива демокрация, насърчаване на доброто управление, борба срещу корупцията, укрепване на институционалния капацитет на всички равнища и развитие на процъфтяващо гражданско общество, което включва социалните партньори;
б)
постигане на постепенна интеграция във вътрешния пазар на Съюза и засилено секторно и междусекторно сътрудничество, включително чрез сближаване на законодателството и на нормативните уредби със стандартите на Съюза и други свързани с това международни стандарти, и подобрен достъп до пазара, включително чрез задълбочени и мащабни зони за свободна търговия, свързаното с това институционално изграждане и инвестиции, по-специално в междусистемните връзки;
в)
създаване на условия за по-добрата организация на законната миграция и насърчаването на добре управлявана мобилност на хора за прилагането на съществуващи и бъдещи споразумения, сключени в съответствие с глобалния подход към миграцията и мобилността, и за поощряване на контактите между хората, по-специално във връзка с културни, образователни, професионални и спортни дейности;
г)
подкрепа за интелигентно, устойчиво и приобщаващо развитие във всички аспекти; намаляване на бедността, включително чрез развитието на частния сектор и намаляване на социалното изключване; насърчаване на изграждането на капацитет в науката, образованието и по-специално висшето образование, технологиите, научноизследователската дейност и иновациите; насърчаване на вътрешното икономическо, социално и териториално сближаване; насърчаване на развитието на селските райони; насърчаване на общественото здравеопазване; подкрепа за опазването на околната среда, действията в областта на климата и устойчивостта на бедствия;
д)
насърчаване на изграждането на доверие, добросъседски отношения и други мерки, способстващи за сигурността във всичките ѝ форми и предотвратяване и разрешаване на конфликти, включително на продължителни конфликти;
е)
подобряване на подрегионалното, регионалното сътрудничество и на сътрудничеството в целия регион на европейското съседство, както и на трансграничното сътрудничество.
3. Постигането на специфичните цели, посочени в параграфи 1 и 2, се измерва, като се използват по-специално съответните периодични доклади на Съюза относно изпълнението на ЕПС; за параграф 2, букви а), г) и д) - съответните показатели, определени от международни организации и други имащи отношение органи; за параграф 2, букви б), в) и г) - степента на приемане на регулаторната рамка на Съюза от партньорските държави, в зависимост от случая, и за параграф 2, букви в) и е) - броят на съответните споразумения и действия за сътрудничество.
Показателите, използвани за измерване на степента на постигане на специфичните цели, са предварително определени, ясни, прозрачни и, когато е целесъобразно, измерими и конкретни за всяка държава, и включват, наред с другото, демократични избори, които са обект на подходящо наблюдение, зачитане на правата на човека и основните свободи, независима съдебна власт, сътрудничество по въпросите на правосъдието, свободата и сигурността, ниво на корупцията, търговски потоци, равенство между половете и показатели, позволяващи да бъдат измерени вътрешните икономически неравенства, включително нивата на заетост.
4. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент може да бъде използвана и в други области от значение, когато това е в съответствие с общите цели на ЕПС.
Член 3
Рамка на политиката
1. Споразуменията за партньорство и сътрудничество, споразуменията за асоцииране и другите съществуващи или бъдещи споразумения, които установяват взаимоотношения с партньорските държави, съответните съобщения на Комисията, заключения на Европейския съвет и заключения на Съвета, както и съответните декларации от срещи на високо равнище или заключения от срещи на равнище министри с партньорските държави от ЕПС, включително в контекста на Източното партньорство и Съюза за Средиземноморието, и съответните резолюции на Европейския парламент, при зачитане на принципа на ангажираност, съставляват общата рамка на политиката на настоящия регламент за програмиране и осъществяване на подкрепата от Съюза по настоящия регламент.
2. Основните отправни точки за определяне на приоритетите за подкрепата от Съюза по настоящия регламент и за оценяване на напредъка, очертани в член 2, параграф 3 са: плановете за действие или други равностойни съвместно договорени документи като програмите за асоцииране между партньорските държави и Съюза в двустранен или многостранен план, включително когато е приложимо - в рамките на Източното партньорство и южното измерение на ЕПС.
3. Когато няма споразумения между Съюза и партньорските държави съгласно предвиденото в параграф 1, подкрепата от Съюза по настоящия регламент може да се предоставя, когато е от полза за постигането на целите на политиките на Съюза, и се програмира въз основа на тези цели, като се вземат предвид потребностите на съответната държава.
Член 4
Диференциация, партньорство и съфинансиране
1. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент, предоставена на всяка партньорска държава в съответствие с член 6, параграф 1, буква a), се основава на стимули и е диференцирана по форма и размер, като се отчитат всички изброени по-долу елементи във връзка с партньорската държава:
a)
потребности, определени чрез показатели като население и ниво на развитие;
б)
ангажираност към изпълнението на съвместно договорените цели на реформите в политическата, икономическата и социалната област и отбелязан напредък в това отношение;
в)
ангажираност към изграждането на широка и устойчива демокрация и отбелязан напредък в това отношение;
г)
партньорство със Съюза, включително равнището на очакванията спрямо това партньорство;
д)
капацитет за усвояване и възможно въздействие на подкрепата от Съюза по настоящия регламент.
Тази подкрепа се отразява в многогодишните програмни документи, посочени в член 7.
2 След приемането на програмните документи, посочени в член 7, и без да се засягат останалите елементи по параграф 1 от настоящия член, делът на наличните ресурси, предлагани на партньорските държави, се адаптира преди всичко в зависимост от техния напредък при изграждането и укрепването на стабилна и устойчива демокрация и при изпълнението на договорените политически, икономически и социални цели на реформите в съответствие с основания на стимули подход.
За многонационални рамкови програми този дял се определя според постигнатия от партньорските държави напредък при изграждането на стабилна и устойчива демокрация, като същевременно се отчита техният напредък в изпълнението на договорените цели на реформите в тази посока.
Напредъкът на партньорските държави подлежи на периодична оценка, по-специално посредством докладите за напредъка в рамките на ЕПС, в които се посочват тенденции спрямо предходни години.
Подкрепата може да бъде преразглеждана в случай на сериозно или трайно влошаване.
3. Основаният на стимули подход не се прилага за подкрепа на гражданското общество, на контактите между хората, включително на сътрудничеството между местните власти, за подкрепа за подобряване на правата на човека или за мерки за подкрепа при кризи. В случай на сериозно или трайно влошаване тази подкрепа може да бъде увеличена.
4. Основаният на стимули подход съгласно настоящия регламент е предмет на периодичен обмен на мнения в Европейския парламент и в Съвета.
5. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент по принцип се определя в партньорство с бенефициерите. При подготовката, осъществяването и мониторинга на подкрепата от Съюза в партньорството участват според случая следните заинтересовани страни:
а)
националните и местните органи; както и
б)
организации на гражданското общество,
включително чрез участие в консултации и при осигуряване на своевременен достъп до съответна информация, която им позволява да вземат пълноценно участие в тази процес.
6. По правило подкрепата от Съюза по настоящия регламент се съфинансира от партньорските държави и други участващи държави с публични средства, финансово участие на бенефициерите или от други източници. Изискванията за съфинансиране могат да отпаднат в надлежно обосновани случаи и когато това е необходимо, за да се подкрепи развитието на гражданското общество и на недържавните участници, особено на малки организации на гражданското общество, без да се нарушава спазването на останалите условия, определени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11).
Член 5
Съгласуваност и координация на донорите
1. При прилагането на настоящия регламент следва да се гарантира съгласуваност с всички области на външната дейност на Съюза, както и със съответните други политики на Съюза. За тази цел мерките, финансирани по настоящия регламент, включително тези, управлявани от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), се основават на стратегическите документи за сътрудничество, посочени в член 3, параграфи 1 и 2, както и на конкретните интереси, приоритети на политиките и стратегии на Съюза. Тези мерки трябва да са съобразени с ангажиментите по многостранните споразумения и международните конвенции, по които Съюзът и партньорските държави са страни.
2. Съюзът, държавите членки и ЕИБ гарантират съгласуваност между подкрепата, предоставена по настоящия регламент, и друга подкрепа, предоставена от Съюза, държавите членки и европейски финансови институции.
3. Съюзът и държавите членки координират съответните си програми за подкрепа с цел да се увеличат ефективността и ефикасността при предоставяне на подкрепата и при диалога по политиките, както и да се предотврати припокриването на финансиране, в съответствие с установените принципи за укрепване на оперативната координация в областта на външната подкрепа и за хармонизиране на политиките и процедурите. Координацията включва редовни консултации и чест обмен на подходяща информация през различните фази на цикъла на предоставяне на подкрепа, по-специално консултации на място. Съвместното програмиране се извършва, когато е възможно и целесъобразно. Когато това не може да се постигне, се разглежда възможността за използване на други правила, например за делегирано сътрудничество и трансфер, за да се гарантира най-висока степен на координация.
Комисията докладва за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на доклада по член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014 и отправя препоръки в случай на осъществено в недостатъчна степен съвместно програмиране.
4. Съюзът, заедно с държавите членки, предприема необходимите стъпки, включително консултации на ранен етап от процеса на програмиране, за да гарантира допълване, правилна координация и сътрудничество с многостранни и регионални организации и органи, включително европейски и международни финансови институции, агенции, фондове и програми на Организацията на обединените нации, частни и политически фондации и донори извън Съюза.
5. Документите, посочени в член 7, параграфи 2 и 3, съдържат препратки и към дейностите на други донори от Съюза, доколкото е възможно.
ДЯЛ II
ИНДИКАТИВНО ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 6
Типове програми
1. За подкрепата от Съюза по настоящия регламент се изготвят следните програми:
а)
двустранни програми, обхващащи подкрепа от Съюза за една партньорска държава;
б)
многонационални програми, отнасящи се до проблеми, които са общи за всички или за определен брой партньорски държави, въз основа на приоритетите на Източното партньорство и южното измерение на ЕПС и при отчитане на работата в контекста на Съюза за Средиземноморието, както и до регионално и подрегионално сътрудничество главно между две или повече партньорски държави, включително и в рамките на Северното измерение и „Черноморското взаимодействие“. Това сътрудничество може да включва Руската федерация в съответствие с член 1, параграф 3;
в)
програми за трансгранично сътрудничество, отнасящи се до сътрудничество между една или повече държави членки, от една страна, и една или повече партньорски държави и/или Руската федерация („други държави, участващи в трансгранично сътрудничество“), от друга страна, които се провеждат по протежението на общата им част от външната граница на Съюза.
2. Приоритетите за подкрепата от Съюза по настоящия регламент са изложени в приложение II.
3. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент се прилага в съответствие с Регламент (ЕС) 236/2014, а за програмите по член 6, параграф 1, буква в) от настоящия регламент - и в съответствие с правилата за изпълнение, установяващи специални разпоредби за осъществяване на трансгранично сътрудничество, посочени в член 12 от настоящия регламент.
Член 7
Програмиране и индикативно разпределение на средствата за национални и многонационални индикативни програми
1. Индикативното разпределение на средства за националните програми се определя въз основа на критериите, изложени в член 4, параграф 1.
2. За държавите, за които съществуват документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, се приема всеобхватна многогодишна единна рамка за подкрепа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази рамка:
а)
включва преглед на постигнатия напредък по отношение на политическата рамка и постигането на договорени по-рано цели, както и текущото състояние, що се отнася до връзките между Съюза и партньорската държава, включително равнището на очакванията спрямо партньорството на тази държава със Съюза;
б)
посочва целите и приоритетите за подкрепата от Съюза, избрани предимно сред включените в документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, и в стратегиите или плановете на партньорските държави, когато тези стратегии и планове съответстват на цялостната политическа рамка, и за които редовните оценки на Съюза са показали нуждата от подкрепа;
в)
посочва очакваните резултати; както и
г)
посочва индикативното равнище за финансирането с разбивка по приоритети.
Индикативното разпределение на средствата за всяка единна рамка за подкрепа се изразява като диапазон при разлика не повече от 20 % от разпределените средства.
По правило срокът на прилагане на единната рамка за подкрепа отговаря на срока на прилагане на съответния документ, посочен в член 3, параграф 2 от настоящия регламент.
3. За държавите, за които не съществуват документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, се приема всеобхватен програмен документ, включващ стратегия и многогодишна индикативна програма, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. В този документ:
а)
се определя ответната стратегия на Съюза въз основа на анализ на ситуацията на съответната държава, на отношенията ѝ със Съюза и на стратегиите или плановете на партньорските държави, когато тези стратегии и планове съответстват на цялостната политическа рамка;
б)
се посочват целите и приоритетите за подкрепата от Съюза;
в)
се посочват очакваните резултати; както и
г)
се посочват индикативни равнища за финансирането с разбивка по приоритети.
Придружаващото индикативно разпределение на средствата се изразява като диапазон при разлика не повече от 20 % от разпределените средства. Програмният документ е с подходящ многогодишен срок на прилагане.
4. За многонационалните програми се приема всеобхватен програмен документ, включващ стратегия и многогодишна индикативна програма, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. В него:
а)
се определят целите и приоритетите за подкрепата от Съюза към региона или подрегиона, като се отразяват, когато това е приложимо, приоритетите, договорени в рамките на Източното партньорство или Съюза за Средиземноморието;
б)
се посочват очакваните резултати; както и
в)
се посочват индикативни равнища за финансирането с разбивка по приоритети.
Индикативното разпределение на средствата за многонационалните програми се определя въз основа на прозрачни и обективни критерии.
Всеобхватният програмен документ е с подходящ многогодишен срок на прилагане.
5. Документите от единната рамка за подкрепа са предмет на преглед, когато е необходимо, включително с оглед на съответните периодични доклади на Съюза и като се взема предвид работата на съвместните органи, създадени съгласно споразуменията с партньорски държави, и могат да бъдат преразгледани в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Програмните документи, посочени в параграфи 3 и 4 от настоящия член, се подлагат на преглед в средата на техния срок на прилагане или когато е необходимо и могат да бъдат преразгледани в съответствие със същата процедура.
6. За да се улесни прилагането на основания на стимули подход, посочен в член 4, параграф 2, от предвидения в член 17, параграф 1 финансов пакет се разпределя дял от приблизително 10 % за многонационални рамкови програми, който допълва разпределените на държавите финансови средства по член 7, параграфи 2 и 3. В съответните решения на Комисията за създаване на тези рамкови програми се определят държавите, които могат да получават тези средства, а самият размер на разпределените средства се определя въз основа на напредъка към стабилна и устойчива демокрация и изпълнението на договорените цели на реформите, които имат принос за постигането на тази цел.
7. Когато е необходимо по-ефективно прилагане на мерки от обща полза за Съюза и партньорските държави в области като например транснационалното сътрудничество и междусистемните връзки, финансирането по настоящия регламент може да бъде обединено с финансиране по съответни други регламенти на Съюза. В този случай Комисията решава кой единен набор от правила да се прилага за изпълнението.
8. Държавите членки участват в процеса на програмиране в съответствие с член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Особено активно участват онези държави членки и други донори, които са се ангажирали да програмират своята подкрепа съвместно със Съюза. Програмните документи могат също да обхващат тяхното финансово участие, когато е целесъобразно.
9. Когато държавите членки и други донори са се ангажирали съвместно да програмират своята подкрепа, единната рамка за подкрепа и програмните документи, посочени в параграфи 3 и 4, могат да бъдат заменени от съвместен многогодишен програмен документ, при условие че последният отговаря на изискванията, определени в тези параграфи.
10. В случай на кризи или заплахи за демокрацията, принципите на правовата държава или правата на човека и основните свободи или в случай на природни или предизвикани от човека бедствия, може да бъде проведен преглед ad hoc на програмните документи. При такъв извънреден преглед се гарантира, че се запазва съгласуваността между политиките на Съюза, подкрепата от Съюза по настоящия регламент, и подкрепата, предоставена по други инструменти на Съюза за финансиране на външната дейност. Извънредният преглед може да доведе до приемането на преразгледани програмни документи. В такъв случай Комисията изпраща преразгледаните програмни документи до Европейския парламент и до Съвета за информация не по-късно от един месец от тяхното приемане.
11. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за оценка по член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
ДЯЛ III
ТРАНСГРАНИЧНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 8
Допустимост по географски признак
1. Програмите за трансгранично сътрудничество, посочени в член 6, параграф 1, буква в), могат да бъдат създадени:
а)
за сухоземни граници, обхващащи териториални единици, отговарящи на ниво 3 от общата класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) или на равностойно ниво, по дължината на сухоземните граници между държави членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, без да се засягат евентуалните корекции, необходими за осигуряване на съгласуваност и непрекъснатост на действията за сътрудничество, и в съответствие с член 9, параграф 4;
б)
за морски граници, обхващащи териториални единици, отговарящи на NUTS ниво 3 или на равностойно ниво, по дължината на морските граници между държави членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, разделени от максимум 150 километра, без да се засягат евентуалните корекции, необходими за осигуряване на съгласуваност и непрекъснатост на действията за сътрудничество;
в)
около морски басейн на територията на крайбрежни териториални единици, отговарящи на NUTS ниво 2 или на равностойно ниво, които граничат с морски басейн, общ за държавите членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество.
2. За да се осигури запазването на съществуващите схеми за сътрудничество и в други обосновани случаи, както и за да се допринесе за постигане целите на програмата, може да се допусне участието в трансгранично сътрудничество на териториални единици, съседни на посочените в параграф 1. Условията, при които съседни териториални единици могат да участват в сътрудничеството, се определят в съвместните оперативни програми.
3. В надлежно обосновани случаи главните икономически, социални или културни центрове в държавите членки или в други държави, участващи в трансгранично сътрудничество, които не са съседни на териториални единици, които отговарят на условията за допустимост, могат да бъдат включени, при условие че такова участие допринася за постигането на целите, посочени в програмния документ. Условията, при които тези центрове могат да участват в сътрудничеството, се определят в съвместните оперативни програми.
4. Когато са създадени програми съгласно параграф 1, буква б), Комисията може, съгласувано с участниците, да предложи допустимостта по географски признак да бъде разширена, за да обхване цялата териториална единица на NUTS ниво 2, в чиито предели е разположена териториалната единица на NUTS ниво 3.
5. Трансграничното сътрудничество има за цел да бъде съгласувано с целите на действащите и бъдещите макрорегионални стратегии.
Член 9
Програмиране и разпределение на средствата за трансгранично сътрудничество
1. Подготвя се програмен документ с цел определяне на следното:
а)
стратегическите цели, които трябва да бъдат постигнати чрез трансгранично сътрудничество, както и приоритетите и очакваните резултати от това сътрудничество;
б)
списъка на съвместните оперативни програми, които да бъдат създадени;
в)
индикативната разбивка на ресурсите между програмите за сухоземни и морски граници, посочени в член 8, параграф 1, букви а) и б), и програмите за морски басейни, посочени в член 8, параграф 1, буква в);
г)
индикативните многогодишни разпределения на средства за всяка съвместна оперативна програма;
д)
териториалните единици, които могат да бъдат допуснати до участие във всяка съвместна оперативна програма, и териториални единици и центрове, посочени в член 8, параграфи 2, 3 и 4;
е)
индикативното разпределение на средствата за подкрепа, когато е целесъобразно, на хоризонтални действия по изграждане на капацитет, работа в мрежа и обмен на опит между програмите;
ж)
финансовото участие в транснационални програми, създадени съгласно Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и Съвета (12), в които участват партньорски държави и/или Руската федерация.
Програмният документ обхваща период от седем години и се приема от Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Той подлежи на преглед в средата на срока на прилагане или когато е необходимо и може да бъде преразгледан в съответствие със същата процедура.
2. Съвместните оперативни програми се съфинансират от ЕФРР. Общият размер на участието на ЕФРР се определя съгласно член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1299/2013. Настоящият регламент се прилага по отношение на използването на това финансово участие.
3. Инструментът за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 236/2014, може да бъде използван за съфинансиране на съвместни оперативни програми, в които участват бенефициери, изброени в приложение I към посочения регламент. Настоящият регламент се прилага по отношение на използването на това съфинансиране.
4. Индикативното разпределение на средства за съвместните оперативни програми се основава на обективни критерии, и по-специално населението в допустимите за финансиране териториални единици, определени в съответствие с член 8, параграф 1, букви а), б) и в). При определянето на индикативното разпределение на средствата могат да се правят корекции за отразяване на нуждата от баланс между финансовото участие на ЕФРР и финансовото участие, предоставено по настоящия регламент, както и други фактори, които засягат интензивността на сътрудничеството, като например особените характеристики на граничните области и капацитета им да управляват и усвояват подкрепата от Съюза.
Член 10
Съвместни оперативни програми
1. Трансграничното сътрудничество се осъществява чрез многогодишни съвместни оперативни програми, които обхващат сътрудничество по граница или група граници и включват многогодишни мерки, които имат последователен набор от приоритети и които могат да бъдат изпълнени с подкрепата от Съюза. Съвместните оперативни програми се основават на програмния документ, посочен в член 9, параграф 1. Те включват кратко описание на системите за управление и контрол, свързани с елементите, посочени в член 11, параграф 2 и член 12, параграф 2.
2. Съвместните оперативни програми за сухоземни и морски граници се установяват за всяка граница на подходящото териториално ниво и включват териториални единици, които отговарят на условията за допустимост и които принадлежат към една или няколко държави членки и към една или няколко други държави, участващи в трансгранично сътрудничество.
3. Съвместните оперативни програми около морски басейни са многостранни, създадени са на подходящото териториално ниво и включват териториални единици, които отговарят на условията за допустимост и които граничат с морски басейн, общ за няколко участващи държави, включително най-малко една държава членка и една друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество. Те могат да включват двустранни дейности, които подкрепят сътрудничеството между една държава членка и една друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество.
4. В рамките на една година след одобрението на програмния документ, посочен в член 9, параграф 1, и след като бъдат приети правилата за изпълнение, установяващи специални разпоредби за осъществяването на трансграничното сътрудничество, участващите държави съвместно представят на Комисията предложения за съвместни оперативни програми. В срока, посочен в правилата за изпълнение, Комисията приема всяка съвместна оперативна програма след оценка на нейната съгласуваност с настоящия регламент, с програмния документ и с правилата за изпълнение. Комисията представя съвместните оперативни програми на Европейския парламент и на държавите членки за информация в срок от един месец след тяхното приемане.
5. Зони в държави, различни от държавите членки или други държави, участващи в трансгранично сътрудничество, които са съседни на зоните, отговарящи на условията за допустимост, определени в член 8, параграф 1, букви а) и б), или които граничат с общ морски басейн, в който се установява съвместна оперативна програма, могат да бъдат включени в съвместна оперативна програма и могат да се ползват от подкрепа от Съюза по настоящия регламент при условията, определени в програмния документ, посочен в член 9, параграф 1.
6. Комисията и участващите държави вземат необходимите мерки, за да гарантират, че програмите за трансгранично сътрудничество, и по специално тези за морските басейни, създадени съгласно настоящия регламент, и програмите за транснационално сътрудничество, създадени съгласно Регламент (ЕС) № 1299/2013, които имат частично припокриващ се географски обхват, изцяло ще се допълват и взаимно ще се подсилват.
7. Съвместните оперативни програми могат да бъдат преразглеждани по инициатива на участващите държави или на Комисията по причини като:
a)
промени в приоритетите за сътрудничество или социално-икономически промени,
б)
резултати от прилагането на съответните мерки и резултати от процеса на мониторинг и оценка,
в)
необходимост от адаптиране на размера на наличните средства и от преразпределяне на ресурсите.
8. До края на календарната година, която следва годината на приемане на съвместните оперативни програми, Комисията сключва споразумение за финансиране с другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество. Това споразумение за финансиране включва правните норми, необходими за изпълнението на съвместна оперативна програма, и може да бъде подписано съвместно от другите участващи държави и от управляващия орган, посочен в член 12, параграф 2, буква в), или от държавата, в която той е установен.
Когато е необходимо, се сключва споразумение (например под формата на меморандум за разбирателство) между участващите държави и управляващия орган, за да се определят конкретните финансови отговорности и условията за изпълнение на програмата от съответните държави, включително техните управленски и административни задачи и отговорности.
9. Съвместна оперативна програма с участието на повече от една от другите участващи в трансграничното сътрудничество държави се създава, ако най-малко една от другите държави, участващи в трансграничното сътрудничество, подпише споразумението за финансиране. Други участващи в трансгранично сътрудничество държави, включени във вече създадена програма, могат да се присъединят към програмата по всяко време чрез подписване на споразумението за финансиране.
10. Ако участваща държава поеме ангажимент да съфинансира съвместна оперативна програма, в тази програма се уточняват условията и необходимите гаранции за одит, отпускане, използване и мониторинг на съфинансирането. Съответното финансово споразумение се подписва от всички участващи държави и управляващия орган на съвместната оперативна програма или от държавата, в която той е установен.
11. Съвместните оперативни програми може също така да предоставят финансово участие от финансови инструменти и на такива инструменти, с които могат да се съчетават безвъзмездни средства, като се спазват правилата на тези инструменти, при условие че това допринася за изпълнение на приоритетите на тези програми.
12. Съгласно принципа на партньорство участващите държави и, когато е приложимо, техните местни органи, избират съвместно действия, които да получат подкрепа от Съюза и които са съгласувани с приоритетите и мерките на съвместната оперативна програма.
13. В конкретни и надлежно обосновани случаи, когато:
а)
не може да бъде представена съвместна оперативна програма, поради проблеми в отношенията между участващите държави или между Съюза и друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество; или
б)
съвместната оперативна програма не може да бъде изпълнена поради проблеми, произтичащи от отношенията между участващите държави;
в)
участващите държави не са представили на Комисията съвместна оперативна програма до 30 юни 2017 г.; или
г)
никоя от другите участващи в трансгранично сътрудничество държави по тази програма не е подписала съответното споразумение за финансиране до края на годината, следваща приемането на програмата,
Комисията, след консултации със съответната(ите) държава(и) членка(и), предприема необходимите стъпки, за да се позволи на съответната(ите) държава(и) членка(и) да използва(т) финансовото участие на ЕФРР в съвместната оперативна програма съгласно член 4, параграфи 7 и 8 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
14. Поетите бюджетни задължения, свързани с действия или програми за трансгранично сътрудничество, които се отнасят за период, надхвърлящ една финансова година, могат да се разделят на годишни вноски за няколко финансови години.
Член 11
Управление на съвместни оперативни програми
1. Съвместните оперативни програми обикновено се изпълняват в условията на споделено управление с държавите членки. Участващите държави обаче могат да предложат изпълнение при непряко управление от образувание, посочено във Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, и в съответствие с правилата за изпълнение, посочени в член 12, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Комисията се уверява въз основа на наличната информация, че държавата членка в случаите на споделено управление или другата участваща в трансгранично сътрудничество държава или международната организация - в случаите на непряко управление, са установили и използват системи за управление и контрол, които са в съответствие с разпоредбите на Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, настоящия регламент и правилата за неговото изпълнение, посочени в член 12, параграф 2 от настоящия регламент.
Държавите членки, другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, и съответните международни организации гарантират ефективното функциониране на своите системи за управление и контрол, законосъобразността и редовността на съответните операции и спазването на принципа на добро финансово управление. Те отговарят за управлението и контрола на програмите.
Комисията може да поиска от съответната държава членка или от другата участваща в трансгранично сътрудничество държава, или от международната организация да разгледа жалба, подадена до Комисията, относно подбора или изпълнението на операциите, получили подкрепа по настоящия дял, или относно функционирането на системата за управление и контрол.
3. За да се даде възможност съвместните оперативни програми да бъдат подготвени адекватно за изпълнение, разходите, направени след представянето на съвместна оперативна програма пред Комисията, са допустими от 1 януари 2014 г.
4. Когато допустимостта се ограничава в съответствие с член 8, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2014, образуванието, посочено в параграф 1 от настоящия член, което може да публикува покана за представяне на предложения и оферти, има право да приеме като отговарящи на условията за допустимост оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, или стоките с произход, който не отговаря на условията за допустимост, в съответствие с член 8, параграф 2 и член 9, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
Член 12
Правила за осъществяване на трансгранично сътрудничество
1. Правилата за изпълнение, които определят специални разпоредби за прилагането на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3, от Регламент (ЕС) № 236/2014.
2. Въпросите, обхванати от правилата за изпълнение, включват подробни разпоредби относно, наред с другото:
а)
процента и методите на съфинансиране;
б)
съдържанието, подготовката, изменението и приключването на съвместни оперативни програми;
в)
ролята и функцията на програмните структури, например съвместния комитет за надзор, управляващия орган и съвместния технически секретариат към него, включително техния статус, конкретна насоченост, отчетност и отговорност, описание на системите за управление и контрол и условия за техническото и финансовото управление на подкрепата от Съюза, включително допустимост на разходите;
г)
процедурите за възстановяване на средства във всички участващи държави;
д)
мониторинг и оценка;
е)
осигуряване на видимост и информационни дейности;
ж)
споделеното и непрякото управление, посочено в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 14 за изменение на приложение II. По-специално, след публикуването на доклада за междинен преглед въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегиран акт за изменение на приложение II до 31 март 2018 г.
Член 14
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 13, се предоставя на Комисията за срок до 31 декември 2020 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 13, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 13, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на Европейския парламент и на Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 15
Комитет
Комисията се подпомага от Комитета по Европейския инструмент за съседство. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 16
Участие на трета държава, която не попада в обхвата на член 1
1. При надлежно обосновани обстоятелства и с цел да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество, Комисията може, в зависимост от конкретния случай, да вземе решение за разширяване на допустимостта на конкретни действия, в съответствие с член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014, така че да бъдат включени държави, територии и зони, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране.
Независимо от член 8, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2014 физически и юридически лица от съответните държави, територии и зони могат да участват в процедурите за изпълнение на тези действия.
2. В програмните документи, посочени в член 7, може да се предвидят възможностите посочени в параграф 1 от настоящия член.
Член 17
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за прилагането на настоящия регламент за периода от 2014 до 2020 г. е 15 432 634 000 EUR по текущи цени. До 5 % от финансовия пакет се разпределят за програмите за трансгранично сътрудничество, посочени в член 6, параграф 1, буква в).
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) се отпуска сума с ориентировъчен размер от 1 680 000 000 EUR от различните инструменти за финансиране на външната дейност, а именно Инструмента за сътрудничество за развитие, създаден с Регламент (ЕС) № 233/2014 на Европейския парламент и на Съвета (14), ЕИС, Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 231/2014 и Инструмента за партньорство, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (15), за действия по мобилността с учебна цел към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави. Регламент (ЕС) № 1288/2013 се прилага за използването на посочените средства.
Финансирането се предоставя чрез две многогодишни разпределения, обхващащи съответно само първите четири години и останалите три години. Разпределението на това финансиране се отразява в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с набелязаните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в съответствие с приоритетите на външната дейност на Съюза в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или значителни политически промени.
Член 18
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 19
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 232/2014 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 11 de março de 2014
que cria um instrumento europeu de vizinhança
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 209.o, n.o 1, e o artigo 212.o, n.o 2,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões (2),
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (3),
Considerando o seguinte:
(1)
O presente regulamento cria o Instrumento Europeu de Vizinhança (IEV) como um dos instrumentos de apoio direto às políticas externas da União Europeia. O presente regulamento substitui o Regulamento (CE) n.o 1638/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho (4), que caducou em 31 de dezembro de 2013.
(2)
O artigo 8.o do Tratado da União Europeia (TUE) prevê que a União desenvolve relações privilegiadas com os países vizinhos, a fim de criar um espaço de prosperidade e de boa vizinhança, fundado nos valores da União e caracterizado por relações estreitas e pacíficas, baseadas na cooperação.
(3)
No âmbito da Política Europeia de Vizinhança (PEV), a União oferece aos países da Vizinhança Europeia uma relação privilegiada, alicerçada num compromisso mútuo para a promoção dos valores da democracia e dos direitos humanos, do Estado de direito, da boa governação e dos princípios da economia de mercado e do desenvolvimento sustentável e inclusivo. Proporciona ainda, se adequado, o enquadramento para o reforço da mobilidade e dos contactos interpessoais, nomeadamente graças à facilitação da concessão de vistos e à celebração de acordos de readmissão e, numa base casuística, através da liberalização do regime de vistos.
(4)
Desde que foi lançada, a PEV reforçou as relações com os países parceiros e proporcionou benefícios palpáveis para a União e os seus parceiros, incluindo o lançamento de iniciativas regionais e o apoio à democratização na Vizinhança Europeia. Vários desenvolvimentos importantes na Vizinhança Europeia conduziram a uma revisão estratégica global da PEV em 2011. A revisão proporciona, nomeadamente, um maior apoio aos parceiros empenhados na construção de sociedades democráticas e na realização de reformas em consonância com a abordagem baseada nos incentivos («mais por mais») e o princípio da «responsabilização mútua», parcerias com sociedades e uma abordagem mais diversificada e adaptada aos diferentes países parceiros. O presente regulamento deverá estabelecer ligações claras entre o quadro da PEV e o apoio a prestar ao abrigo do presente regulamento.
(5)
O presente regulamento deverá apoiar a execução das iniciativas políticas que contribuíram para delinear a PEV: a Parceria Oriental entre a União e os seus vizinhos de Leste, a Parceria para a Democracia e a Prosperidade Partilhada e a União para o Mediterrâneo na vizinhança meridional. Todas estas iniciativas são importantes do ponto de vista estratégico e oferecem também quadros políticos fundamentais para aprofundar as relações com e entre os países parceiros, com base nos princípios da responsabilização mútua, da apropriação partilhada e da responsabilidade. O presente regulamento deverá apoiar também a execução da cooperação regional em toda a Vizinhança Europeia, nomeadamente no quadro da política da Dimensão Setentrional ou da Sinergia do Mar Negro, bem como, sobretudo no caso da cooperação transfronteiriça, os aspetos externos das estratégias macrorregionais pertinentes.
(6)
Os objetivos do presente regulamento deverão ser prosseguidos mediante o envolvimento adequado dos parceiros da ação externa, incluindo as organizações da sociedade civil e as autoridades locais, na preparação, execução e acompanhamento do apoio da União, dada a importância dos papéis que desempenham. O presente regulamento deverá apoiar também o reforço da capacidade das organizações da sociedade civil para assegurarem uma responsabilização nacional e uma apropriação local efetivas, e para desempenharem plenamente o seu papel no processo de democratização.
(7)
O presente regulamento reconhece o estatuto específico da Federação da Rússia enquanto país vizinho da União e parceiro estratégico na região.
(8)
O apoio prestado tanto ao abrigo do presente regulamento como do Fundo Europeu de Desenvolvimento Regional (FEDER) deverá abranger os programas de cooperação transfronteiriça entre os Estados-Membros, por um lado, e os países parceiros e/ou a Federação da Rússia, por outro («outros países participantes na cooperação transfronteiriça»), ao longo das fronteiras externas da União, a fim de promover o desenvolvimento regional integrado e sustentável e a cooperação entre zonas fronteiriças vizinhas, e uma integração territorial harmoniosa em toda a União e com os países vizinhos. Para assegurar uma execução eficaz da cooperação transfronteiriça, é importante harmonizar, se adequado, os seus procedimentos com os procedimentos utilizados no contexto da cooperação territorial europeia.
(9)
Além disso, é importante promover e facilitar a cooperação entre a União e os seus parceiros, e os outros países participantes, para benefício mútuo, designadamente através de uma coordenação melhor e mais eficaz dos recursos disponíveis e da agregação dos contributos dos instrumentos internos e externos do orçamento da União, em especial a favor da cooperação transfronteiriça e de projetos de cooperação regional, de projetos de infraestruturas com interesse para a União que envolvam países vizinhos, e noutros domínios de cooperação.
(10)
As unidades territoriais ao longo das fronteiras pertencentes a países do Espaço Económico Europeu (234) e as unidades territoriais pertinentes nos beneficiários enumerados no anexo I do Regulamento (UE) n.o 231/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (5) deverão também poder participar na cooperação transfronteiriça. A participação dos países do 234 nos programas de cooperação transfronteiriça deverá continuar a basear-se nos seus próprios recursos.
(11)
Espera-se que os Estados-Membros, os países parceiros e os outros países que participam na cooperação transfronteiriça e na cooperação regional prestem o seu cofinanciamento. Esse cofinanciamento reforçará a apropriação por esses países, aumentará os recursos financeiros à disposição dos programas e facilitará a participação das partes interessadas locais.
(12)
Para harmonizar a terminologia utilizada no presente regulamento com a terminologia da cooperação territorial europeia, os documentos de execução dos programas de cooperação transfronteiriça deverão ser designados programas operacionais conjuntos.
(13)
O apoio a conceder aos países vizinhos no âmbito da PEV deverá ser coerente com os objetivos e os princípios das políticas externas da União, nomeadamente da sua política de desenvolvimento e da Política Externa e de Segurança Comum. Também deverá ser assegurada a coerência com as dimensões externas das políticas e instrumentos internos da União.
(14)
A União deverá procurar utilizar os recursos disponíveis da forma mais eficiente, a fim de otimizar o impacto da sua ação externa. Para tal, será necessário assegurar a coerência e a complementaridade entre os instrumentos da União de ação externa, bem como a criação de sinergias entre o IEV, outros instrumentos de financiamento da ação externa e outras políticas da União. Tal deverá implicar ainda um reforço mútuo dos programas previstos ao abrigo dos instrumentos de financiamento da ação externa.
(15)
A Estratégia Conjunta África-UE é importante para as relações com os países vizinhos mediterrânicos do Norte de África.
(16)
A União e os seus Estados-Membros deverão reforçar a coerência, a eficácia e a complementaridade das respetivas políticas de cooperação com os países vizinhos. Para garantir que a cooperação da União e dos Estados-Membros se completem e reforcem mutuamente, é conveniente prever uma programação conjunta, que deverá ser executada sempre que tal seja possível e pertinente. Deverá ser igualmente assegurada uma cooperação e coordenação adequadas com outros doadores não pertencentes à União.
(17)
Em princípio, o apoio da União ao abrigo do presente regulamento deverá ser alinhado com as estratégias e medidas nacionais ou locais correspondentes dos países parceiros e, se for caso disso, também com as da Federação da Rússia.
(18)
A Comissão deverá procurar otimizar a utilização dos recursos disponíveis, mediante a utilização de instrumentos financeiros com efeito de alavanca. Tal efeito poderá ser potenciado permitindo que os fundos investidos e gerados pelos instrumentos financeiros sejam utilizados e reutilizados.
(19)
A luta contra as alterações climáticas é um dos grandes desafios que a União enfrenta, e é urgente e necessário mobilizar a ação internacional. De acordo com a intenção manifestada na Comunicação da Comissão de 29 de junho de 2011, intitulada «Um orçamento para a Europa 2020», de aumentar pelo menos para 20 % a parte do orçamento da União relativa ao clima, o presente regulamento deverá contribuir para atingir esse objetivo.
(20)
Um quadro estável de cooperação com os países vizinhos no domínio energético e dos recursos, em consonância com as regras do mercado interno da União, contribui para reforçar a segurança da União neste domínio.
(21)
A igualdade de género, os direitos das pessoas pertencentes a minorias e a luta contra a discriminação e as desigualdades são objetivos transversais de todas as ações empreendidas no âmbito do presente regulamento.
(22)
Nas relações com os seus parceiros em todo o mundo, a União está empenhada em promover o trabalho digno e a justiça social, e em ratificar e aplicar de forma efetiva as normas laborais internacionalmente reconhecidas, incluindo a erradicação do trabalho infantil, e os acordos multilaterais sobre o ambiente.
(23)
O presente regulamento estabelece um enquadramento financeiro para o seu período de vigência, que constitui o montante de referência privilegiada, na aceção do ponto 17 do Acordo Interinstitucional de 2 de dezembro de 2013 entre o Parlamento Europeu, o Conselho e a Comissão sobre a disciplina orçamental, a cooperação em matéria orçamental e a boa gestão financeira (6), para o Parlamento Europeu e para o Conselho durante o processo orçamental anual.
(24)
Os interesses financeiros da União deverão ser protegidos através de medidas proporcionadas ao longo do ciclo de despesa, incluindo a prevenção, deteção e investigação de irregularidades, a recuperação de fundos perdidos, pagos indevidamente ou utilizados incorretamente e, se for caso disso, da aplicação de sanções. Estas medidas deverão ser aplicadas em conformidade com os acordos aplicáveis celebrados com as organizações internacionais e com os países terceiros.
(25)
A fim de adaptar o apoio da União ao abrigo do presente regulamento, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia deverá ser delegado na Comissão no que diz respeito à alteração da lista de prioridades do apoio da União ao abrigo do presente regulamento e das dotações financeiras por tipo de programa. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(26)
A fim de assegurar condições uniformes para a execução do presente regulamento, deverão ser atribuídas competências de execução à Comissão.
(27)
As competências de execução relacionadas com os quadros únicos de apoio plurianual, com outros documentos de programação e com as normas de execução que estabelecem disposições específicas para a execução da cooperação transfronteiriça, deverão ser exercidas nos termos do Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho (7).
(28)
Em princípio, o procedimento de exame deverá ser utilizado para a adoção desses atos de execução, atendendo à natureza desses atos, nomeadamente a sua orientação estratégica ou as suas implicações financeiras, exceto no caso de medidas de baixo valor financeiro.
(29)
As regras e procedimentos comuns de execução dos instrumentos da União de financiamento da ação externa são estabelecidos no Regulamento (UE) n.o 236/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (8).
(30)
A organização e o funcionamento do Serviço Europeu para a Ação Externa (SEAE) são estabelecidos na Decisão 2010/427/UE do Conselho (9).
(31)
Nos países da Vizinhança Europeia, em que o alinhamento pelas regras e normas da União constitui um dos principais objetivos políticos, a União está mais bem colocada para prestar o seu apoio ao abrigo do presente regulamento. Alguns apoios específicos só podem ser prestados a nível da União. A experiência de transição feita pelos Estados-Membros pode também contribuir para o êxito das reformas nos países da Vizinhança Europeia e para promover valores universais na Vizinhança Europeia.
(32)
Atendendo a que os objetivos do presente regulamento não podem ser suficientemente alcançados pelos Estados-Membros, mas podem, devido à dimensão e aos efeitos da ação, ser mais bem alcançados ao nível da União, a União pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do TUE. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir esses objetivos.
(33)
É conveniente alinhar o período de aplicação do presente regulamento com o do Regulamento (UE, Euratom) n.o 1311/2013 do Conselho (10). Por conseguinte, o presente regulamento deverá aplicar-se com efeitos desde 1 de janeiro de 2014 até 31 de dezembro de 2020,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
OBJETIVOS E PRINCÍPIOS
Artigo 1.o
Objetivo geral e âmbito de aplicação
1. O presente regulamento cria o Instrumento Europeu de Vizinhança (IEV) a fim de avançar para um espaço de prosperidade partilhada e de boa vizinhança que englobe a União e os países e territórios enumerados no anexo I («países parceiros»), através do desenvolvimento de relações privilegiadas assentes na cooperação, na paz e na segurança, na responsabilização mútua e na comunhão dos valores universais da democracia, do Estado de direito e do respeito pelos direitos humanos, em conformidade com o TUE.
2. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento deve ser utilizado em benefício dos países parceiros e das zonas envolvidas na cooperação transfronteiriça. Pode ser também utilizado em benefício mútuo da União e dos países parceiros.
3. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento pode ser também utilizado para permitir que a Federação da Rússia participe na cooperação transfronteiriça, na cooperação regional com a participação da União e nos programas multipaíses pertinentes, nomeadamente na cooperação em matéria de educação, com destaque para os intercâmbios de estudantes.
4. A União promove, desenvolve e consolida os valores da liberdade, da democracia, da universalidade e indivisibilidade dos direitos humanos e das liberdades fundamentais, e do seu respeito, e os princípios da igualdade e do Estado de direito, em que assenta, através do diálogo e da cooperação com os países terceiros, na observância dos princípios do direito internacional. Neste sentido, o financiamento ao abrigo do presente regulamento pauta-se por esses valores e princípios, bem como pelos compromissos assumidos pela União ao abrigo do direito internacional, tendo em conta as políticas e posições pertinentes da União.
Artigo 2.o
Objetivos específicos do apoio da União
1. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento centra-se na promoção de uma cooperação política reforçada, de uma democracia profunda e sustentável, de uma integração económica progressiva e de uma parceria reforçada com a sociedade entre a União e os países parceiros e, em particular, na aplicação dos acordos de parceria e de cooperação, dos acordos de associação e de outros acordos, atuais ou futuros, bem como na execução dos planos de ação definidos conjuntamente, ou de documentos equivalentes.
2. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento visa, nomeadamente:
a)
A promoção dos direitos humanos e das liberdades fundamentais, do Estado de direito, do princípio da igualdade e da luta contra todas as formas de discriminação, o estabelecimento de uma democracia profunda e sustentável, a promoção da boa governação, a luta contra a corrupção, o reforço da capacidade institucional a todos os níveis e o desenvolvimento de uma sociedade civil dinâmica, incluindo os parceiros sociais;
b)
A integração progressiva no mercado interno da União e o reforço da cooperação setorial e intersetorial, nomeadamente através da aproximação legislativa e da convergência regulamentar em direção à União e a outros padrões internacionais relevantes, e um melhor acesso ao mercado, inclusive através de zonas de comércio livre abrangente e aprofundado, do desenvolvimento institucional e do investimento conexos, nomeadamente em interligações;
c)
A criação de condições para uma melhor organização da migração legal e a promoção de uma boa gestão da mobilidade das pessoas, para a aplicação dos acordos existentes e futuros, celebrados em conformidade com a Abordagem Global para a Migração e a Mobilidade, e para a promoção dos contactos interpessoais, em especial no que diz respeito às atividades culturais, educacionais, profissionais e desportivas;
d)
O apoio ao desenvolvimento inteligente, sustentável e inclusivo em todos os aspetos; a redução da pobreza, nomeadamente através do desenvolvimento do setor privado, e a redução da exclusão social; a promoção do reforço de capacidades nos domínios da ciência, da educação e, em especial, do ensino superior, da tecnologia, da investigação e da inovação; a promoção da coesão económica, social e territorial interna; a promoção do desenvolvimento rural; a promoção da saúde pública; e o apoio à proteção ambiental, à ação climática e à resistência às catástrofes;
e)
A promoção de laços de confiança, de boas relações de vizinhança e de outras medidas que contribuam para a segurança em todos os seus aspetos, e a prevenção e resolução de conflitos, incluindo conflitos prolongados;
f)
O reforço da colaboração sub-regional, regional e europeia a nível da Vizinhança Europeia, bem como da cooperação transfronteiriça.
3. A consecução dos objetivos específicos fixados nos n.os 1 e 2 deve ser aferida, nomeadamente, pelos relatórios periódicos pertinentes da União sobre a execução da PEV; no que se refere ao n.o 2, alíneas a), d) e e), por indicadores pertinentes estabelecidos por organizações internacionais e por outros organismos competentes; no que se refere ao n.o 2, alíneas b), c) e d), pela medida da adoção do quadro regulamentar da União pelos países parceiros, se for caso disso; e, no que se refere ao n.o 2, alíneas c) e f), pelo número de acordos e de ações de cooperação pertinentes.
Os indicadores utilizados para medir a consecução dos objetivos específicos devem ser predefinidos, claros e transparentes e, se adequado, especificados por país e mensuráveis, e devem incluir, nomeadamente, a realização de eleições democráticas devidamente acompanhadas por observadores, o respeito pelos direitos humanos e pelas liberdades fundamentais, a independência do sistema judicial, a cooperação em questões de justiça, liberdade e segurança, o nível de corrupção, os fluxos comerciais, a igualdade de género e indicadores que permitam medir as disparidades económicas internas, incluindo os níveis de emprego.
4. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento pode ser também utilizado noutros domínios pertinentes, caso tal seja compatível com os objetivos globais da PEV.
Artigo 3.o
Enquadramento da política
1. Os acordos de parceria e de cooperação, os acordos de associação e outros acordos atuais ou futuros que estabeleçam relações com os países parceiros, as correspondentes comunicações da Comissão, as conclusões do Conselho Europeu e as conclusões do Conselho, as declarações de cimeiras importantes ou as conclusões de reuniões ministeriais com os países parceiros da PEV, nomeadamente no âmbito da Parceria Oriental e da União para o Mediterrâneo, bem como as resoluções pertinentes do Parlamento Europeu, constituem, na observância do princípio da apropriação, o enquadramento global da política do presente regulamento para a programação e execução do apoio da União nos termos do presente regulamento.
2. As referências essenciais para definir as prioridades do apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento e para avaliar os progressos a que se refere o artigo 2.o, n.o 3, são: os planos de ação ou outros documentos equivalentes, como sejam as agendas de associação, acordados conjuntamente entre os países parceiros e a União em formatos bilaterais e multilaterais, nomeadamente, se relevante, no âmbito da Parceria Oriental e da dimensão meridional da PEV.
3. Na falta de acordos, previstos no n.o 1, entre a União e os países parceiros, o apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento pode ser prestado sempre que se considere útil para a prossecução dos objetivos da política da União, e deve ser programado com base nesses objetivos, tendo em conta as necessidades do país em causa.
Artigo 4.o
Diferenciação, parceria e cofinanciamento
1. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento aos países parceiros nos termos do artigo 6.o, n.o 1, alínea a), deve basear-se em incentivos e deve diferenciar-se, quanto à sua forma e ao seu valor, em função dos seguintes elementos, relativos a cada um dos países parceiros:
a)
As necessidades, avaliadas por indicadores como a população e o nível de desenvolvimento;
b)
O empenho demonstrado no cumprimento dos objetivos de reformas políticas, económicas e sociais mutuamente acordados, e os progressos realizados;
c)
O empenho demonstrado no desenvolvimento de uma democracia profunda e sustentável, e os progressos realizados;
d)
A parceria com a União, incluindo o nível de ambição dessa parceria;
e)
A capacidade de absorção e o impacto potencial do apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento.
Esse apoio deve refletir-se nos documentos de programação plurianual referidos no artigo 7.o.
2. Após a adoção dos documentos de programação especificados no artigo 7.o, e sem prejuízo dos outros elementos enunciados no n.o 1 do presente artigo, a quota-parte de recursos disponíveis oferecida aos países parceiros deve ser adaptada principalmente em função dos progressos realizados por cada um deles no desenvolvimento e consolidação de uma democracia profunda e sustentável e no cumprimento dos objetivos de reformas políticas, económicas e sociais acordados.
No que se refere aos programas-quadro multipaíses, essa quota-parte deve ser determinada em função dos progressos realizados pelos países parceiros no desenvolvimento de uma democracia profunda e sustentável, tendo igualmente em conta os seus progressos na consecução dos objetivos de reformas acordados que contribuam para atingir a meta em causa.
Os progressos dos países parceiros devem ser periodicamente avaliados, nomeadamente através dos relatórios de progresso da PEV, que incluem as tendências comparativamente a anos anteriores.
Em caso de retrocesso grave ou persistente, o apoio pode ser reconsiderado.
3. A abordagem baseada em incentivos não se aplica ao apoio à sociedade civil, aos contactos interpessoais, incluindo a cooperação entre autoridades locais, ao apoio para melhorar os direitos humanos, nem a medidas de apoio relacionadas com a crise. Em caso de regressão grave ou persistente, tal apoio pode ser aumentado.
4. A abordagem baseada em incentivos ao abrigo do presente regulamento deve ser objeto de trocas de opiniões regulares no Parlamento Europeu e no Conselho.
5. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento deve ser, em princípio, definido em parceria com os beneficiários. A parceria deve envolver de forma adequada na preparação, na execução e no acompanhamento do apoio da União, as seguintes partes interessadas:
a)
As autoridades nacionais, regionais e locais; e
b)
As organizações da sociedade civil,
nomeadamente através de consultas e de acesso atempado às informações pertinentes que lhes permitam desempenhar um papel significativo nesse processo.
6. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento deve ser, em princípio, cofinanciado pelos países parceiros e pelos outros países participantes, através de fundos públicos, de contribuições dos beneficiários ou de outras fontes. Em casos devidamente justificados podem prever-se derrogações aos requisitos de cofinanciamento, caso tal seja necessário para apoiar o desenvolvimento da sociedade civil e dos intervenientes não estatais, nomeadamente organizações da sociedade civil de menor dimensão, sem prejuízo do cumprimento das outras condições previstas no Regulamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho (11).
Artigo 5.o
Coerência e coordenação dos doadores
1. Na execução do presente regulamento, deve ser assegurada a coerência com todos os outros domínios da ação externa da União, bem como com outras políticas pertinentes da União. Para o efeito, as medidas financiadas ao abrigo do presente regulamento, incluindo as que são geridas pelo Banco Europeu de Investimento (BEI), devem basear-se nos documentos estratégicos de cooperação referidos no artigo 3.o, n.os 1 e 2, e devem ter em conta os interesses específicos, as prioridades políticas e as estratégias da União. Estas medidas devem respeitar os compromissos decorrentes dos acordos multilaterais e das convenções internacionais em que a União e os países parceiros são partes.
2. A União, os Estados-Membros e o BEI asseguram a coerência entre o apoio concedido ao abrigo do presente regulamento e outros apoios concedidos pela União, pelos Estados-Membros e pelas instituições financeiras europeias.
3. A União e os Estados-Membros coordenam os respetivos programas de apoio, a fim de aumentarem a eficácia e a eficiência na concretização do apoio e do diálogo político e de evitarem sobreposições de financiamentos, em consonância com os princípios estabelecidos para o reforço da coordenação operacional no domínio da ajuda externa e para a harmonização das várias políticas e procedimentos. Essa coordenação envolve consultas periódicas e trocas frequentes de informações pertinentes durante as diversas fases do ciclo de apoio, nomeadamente no terreno. Sempre que possível e pertinente, deve aplicar-se a programação conjunta. Caso não seja possível fazê-lo, devem estudar-se outras disposições, como a cooperação delegada e modalidades de transferência, a fim de assegurar o nível máximo de coordenação.
A Comissão deve prestar informações sobre a programação conjunta com os Estados-Membros no relatório a que se refere o artigo 17.o do Regulamento (UE) n.o 236/2014 e, caso a programação conjunta não tenha sido plenamente alcançada, deve incluir nele recomendações.
4. A União, em articulação com os Estados-Membros, toma as medidas necessárias, incluindo consultas numa fase precoce do processo de programação, para assegurar a complementaridade e a eficácia da coordenação e da cooperação com as organizações e as entidades multilaterais e regionais, incluindo as instituições financeiras europeias e internacionais, as agências, fundos e programas das Nações Unidas, as fundações privadas e políticas e os doadores externos à União.
5. Os documentos a que se refere o artigo 7.o, n.os 2 e 3, devem mencionar igualmente, na medida do possível, as atividades de outros doadores da União.
TÍTULO II
PROGRAMAÇÃO INDICATIVA E REPARTIÇÃO DOS FUNDOS
Artigo 6.o
Tipos de programas
1. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento é programado através de:
a)
Programas bilaterais, que abrangem o apoio da União aos países parceiros considerados individualmente;
b)
Programas multipaíses, que visam dar resposta aos desafios comuns a todos ou a vários países parceiros, com base nas prioridades da Parceria Oriental e da dimensão meridional da PEV e tendo em conta os trabalhos desenvolvidos no âmbito da União para o Mediterrâneo, e apoiar a cooperação regional e sub-regional, principalmente entre dois ou mais países parceiros, nomeadamente no quadro da Dimensão Setentrional e da Sinergia do Mar Negro. Estes programas podem incluir a Federação da Rússia, nos termos do artigo 1.o, n.o 3;
c)
Programas de cooperação transfronteiriça, que visam a cooperação entre um ou mais Estados-Membros, por um lado, e um ou mais países parceiros e/ou a Federação da Rússia («outros países participantes na cooperação transfronteiriça»), por outro, e que têm lugar nas partes comuns das fronteiras externas da União.
2. As prioridades do apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento constam do anexo II.
3. O apoio concedido pela União ao abrigo do presente regulamento é executado nos termos do Regulamento (UE) n.o 236/2014 e, no que diz respeito aos programas a que se refere o artigo 6.o, n.o 1, alínea c), do presente regulamento, também nos termos das normas de execução que estabelecem disposições específicas para a execução da cooperação transfronteiriça a que se refere o artigo 12.o do presente regulamento.
Artigo 7.o
Programação e repartição indicativa dos fundos pelos programas indicativos por países e multipaíses
1. As dotações financeiras indicativas para os programas por países são determinadas com base nos critérios definidos no artigo 4.o, n.o 1.
2. Para os países relativamente aos quais existam os documentos referidos no artigo 3.o, n.o 2, do presente regulamento, deve ser adotado, pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014, um quadro único de apoio plurianual global. Esse quadro deve:
a)
Analisar os progressos alcançados em relação ao enquadramento estratégico e à consecução dos objetivos previamente acordados e fazer o ponto da situação das relações entre a União e o país parceiro, nomeadamente no tocante ao nível de ambição da parceria do país parceiro com a União;
b)
Estabelecer os objetivos e as prioridades do apoio da União, selecionados principalmente a partir dos que constam dos documentos referidos no artigo 3.o, n.o 2, do presente regulamento e das estratégias ou planos dos países parceiros, caso essas estratégias ou planos sejam coerentes com o enquadramento global da política, e relativamente aos quais a avaliação regular da União tenha demonstrado a necessidade de apoio;
c)
Indicar os resultados esperados; e
d)
Estabelecer o nível de financiamento indicativo repartido por prioridades.
As dotações financeiras indicativas para cada quadro único de apoio são estabelecidas com um intervalo de variação não superior a 20 %.
A duração dos quadros únicos de apoio correspondem, em princípio, à duração dos documentos pertinentes referidos no artigo 3.o, n.o 2, do presente regulamento.
3. Para os países relativamente aos quais não existam os documentos referidos no artigo 3.o, n.o 2, do presente regulamento, deve ser adotado, pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014, um documento de programação global que inclua uma estratégia e um programa indicativo plurianual. O documento deve:
a)
Definir uma estratégia de resposta da União, com base numa análise da situação do país em causa, das suas relações com a União e das estratégias ou planos dos países parceiros, caso essas estratégias ou planos sejam coerentes com o enquadramento global da política;
b)
Estabelecer os objetivos e as prioridades do apoio da União;
c)
Indicar os resultados esperados; e
d)
Estabelecer o nível de financiamento indicativo repartido por prioridades.
As dotações financeiras indicativas são estabelecidas com um intervalo de variação não superior a 20 %. O documento de programação deve ter uma duração plurianual adequada.
4. Quanto aos programas multipaíses, deve ser adotado, pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014, um documento de programação global que inclua uma estratégia e um programa indicativo plurianual. O documento deve:
a)
Estabelecer os objetivos e as prioridades do apoio da União para a região ou sub-região, refletindo, se aplicável, as prioridades estabelecidas no quadro da Parceria Oriental ou da União para o Mediterrâneo;
b)
Indicar os resultados esperados; e
c)
Estabelecer o nível de financiamento indicativo repartido por prioridades.
As dotações financeiras indicativas para os programas multipaíses são determinadas com base em critérios transparentes e objetivos.
O documento de programação deve ter uma duração plurianual adequada.
5. Se necessário, os documentos relativos ao quadro único de apoio são reapreciados tendo, nomeadamente, em conta os relatórios periódicos pertinentes da União e os trabalhos dos órgãos conjuntos criados no âmbito dos acordos com os países parceiros, e podem ser revistos pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014. Os documentos de programação referidos nos n.os 3 e 4 do presente artigo devem ser objeto de reapreciação intercalar, ou sempre que necessário, e podem ser revistos pelo mesmo procedimento.
6. A fim de facilitar a aplicação da abordagem baseada em incentivos a que se refere o artigo 4.o, n.o 2, é afetado aos programas-quadro multipaíses, em complemento das dotações financeiras do país referidas no artigo 7.o, n.os 2 e 3, um montante de cerca de 10 % do enquadramento financeiro fixado no artigo 17.o, n.o 1. As decisões pertinentes da Comissão que criam esses programas-quadro especificam os países que podem receber dotações, e as dotações efetivas são decididas posteriormente com base nos progressos verificados no sentido de uma democracia profunda e sustentável e no cumprimento dos objetivos de reformas acordados que contribuam para atingir essa meta.
7. Caso seja necessário aplicar de forma mais eficaz medidas em benefício comum da União e dos países parceiros, em domínios como a cooperação transnacional e as interligações, o financiamento ao abrigo do presente regulamento pode ser agregado ao financiamento ao abrigo de outros regulamentos aplicáveis da União. Nesse caso, a Comissão determina o conjunto único de regras aplicável à execução.
8. Os Estados-Membros devem ser envolvidos no processo de programação, nos termos do artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014. Esses Estados-Membros, e outros doadores que se tenham comprometido a programar o seu apoio conjuntamente com a União, são estreitamente envolvidos no processo de programação. Os documentos de programação podem abranger igualmente a sua contribuição, se adequado.
9. Se os Estados-Membros e outros doadores se tiverem comprometido a programar conjuntamente o seu apoio, o quadro único de apoio e os documentos de programação referidos nos n.os 3 e 4 podem ser substituídos por um documento de programação plurianual conjunto, desde que este cumpra os requisitos previstos nesses números.
10. Em caso de crise ou de ameaças à democracia, ao Estado de direito, aos direitos humanos ou às liberdades fundamentais, ou de catástrofes naturais ou provocadas pelo homem, pode proceder-se a uma reapreciação ad hoc dos documentos de programação. Esta reapreciação de emergência deve garantir que se mantém a coerência entre as políticas da União, o apoio prestado pela União ao abrigo do presente regulamento e o apoio prestado por outros instrumentos da União de financiamento da ação externa. A reapreciação de emergência pode conduzir à adoção de documentos de programação revistos. Nesse caso, a Comissão envia os documentos de programação revistos ao Parlamento Europeu e ao Conselho, a título de informação, no prazo de um mês a contar da sua adoção.
11. A programação ou a revisão de programas efetuadas após a publicação do relatório de revisão intercalar referido no artigo 17.o do Regulamento (UE) n.o 236/2014 devem ter em conta os resultados e as conclusões desse relatório.
TÍTULO III
COOPERAÇÃO TRANSFRONTEIRIÇA
Artigo 8.o
Elegibilidade geográfica
1. Os programas de cooperação transfronteiriça referidos no artigo 6.o, n.o 1, alínea c), podem ser estabelecidos para:
a)
As fronteiras terrestres que abranjam unidades territoriais correspondentes à Nomenclatura das Unidades Territoriais Estatísticas (NUTS) de nível 3, ou equivalente, situadas ao longo das fronteiras terrestres entre os Estados-Membros e outros países participantes na cooperação transfronteiriça, sem prejuízo de eventuais ajustamentos necessários para assegurar a coerência e a continuidade das ações de cooperação, e de acordo com o artigo 9.o, n.o 4;
b)
As fronteiras marítimas que abranjam unidades territoriais de nível NUTS 3, ou equivalente, situadas ao longo das fronteiras marítimas entre os Estados-Membros e outros países participantes na cooperação transfronteiriça, separadas por uma distância máxima de 150 quilómetros, sem prejuízo de eventuais ajustamentos necessários para assegurar a coerência e a continuidade das ações de cooperação;
c)
As bacias marítimas que abranjam unidades territoriais costeiras de nível NUTS 2 ou, equivalente, situadas numa bacia marítima comum aos Estados-Membros e a outros países participantes na cooperação transfronteiriça.
2. A fim de assegurar a continuidade dos regimes de cooperação existente e noutros casos justificados, e a fim de contribuir para os objetivos do programa, podem ser autorizadas a participar na cooperação transfronteiriça unidades territoriais adjacentes às referidas no n.o 1. As condições dessa participação são estabelecidas nos programas operacionais conjuntos.
3. Em casos devidamente justificados, podem ser incluídos centros sociais, económicos ou culturais importantes dos Estados-Membros ou de outros países participantes na cooperação transfronteiriça não adjacentes às unidades territoriais elegíveis, desde que a sua participação contribua para os objetivos estabelecidos no documento de programação. As condições dessa participação são estabelecidas nos programas operacionais conjuntos.
4. Quando forem criados programas ao abrigo do n.o 1, alínea b), a Comissão pode, de comum acordo com os participantes, propor que a elegibilidade geográfica seja alargada à totalidade da unidade territorial de nível NUTS 2 em cuja área se situa a unidade territorial de nível NUTS 3.
5. A cooperação transfronteiriça visa a coerência com os objetivos das estratégias macrorregionais existentes e futuras.
Artigo 9.o
Programação e repartição dos fundos para a cooperação transfronteiriça
1. É elaborado um documento de programação que define:
a)
Os objetivos estratégicos, as prioridades e os resultados esperados da cooperação transfronteiriça;
b)
A lista dos programas operacionais conjuntos a estabelecer;
c)
A repartição indicativa dos recursos entre os programas das fronteiras terrestres e marítimas referidos no artigo 8.o, n.o 1, alíneas a) e b), e os programas das bacias marítimas referidos no artigo 8.o, n.o 1, alínea c);
d)
As dotações indicativas plurianuais para cada programa operacional conjunto;
e)
As unidades territoriais elegíveis para participarem nos programas operacionais conjuntos e as unidades territoriais e os centros indicados no artigo 8.o, n.os 2, 3 e 4;
f)
As dotações indicativas para apoiar, consoante os casos, ações horizontais de reforço das capacidades, a constituição de redes e o intercâmbio de experiências entre os programas;
g)
As contribuições para os programas transnacionais estabelecidos nos termos do Regulamento (UE) n.o 1299/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho (12), em que participam países parceiros e/ou a Federação da Rússia.
O documento de programação abrange um período de sete anos e é adotado pela Comissão pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014. É objeto de uma reapreciação intercalar, ou sempre que seja necessário, e pode ser revisto pelo mesmo procedimento.
2. Os programas operacionais conjuntos são cofinanciados pelo FEDER. O montante global da contribuição do FEDER é determinado nos termos do artigo 4.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 1299/2013. O presente regulamento aplica-se à utilização dessa contribuição.
3. O Instrumento de Pré-Adesão (IPA II), criado pelo Regulamento (UE) n.o 236/2014, pode ser utilizado para cofinanciar programas operacionais conjuntos em que participem beneficiários indicados no Anexo I desse regulamento. O presente regulamento aplica-se à utilização desse cofinanciamento.
4. As dotações financeiras indicativas para os programas operacionais conjuntos baseiam-se em critérios objetivos, em especial a população das unidades territoriais elegíveis definidas no artigo 8.o, n.o 1, alíneas a), b) e c). Para determinar as dotações indicativas, podem ser introduzidos ajustamentos que reflitam a necessidade de equilibrar as contribuições do FEDER e as contribuições concedidas ao abrigo do presente regulamento, bem como outros fatores que afetam a intensidade da cooperação, tais como as características específicas das zonas fronteiriças e a sua capacidade para gerir e absorver o apoio da União.
Artigo 10.o
Programas operacionais conjuntos
1. A cooperação transfronteiriça é executada através de programas operacionais conjuntos plurianuais que abrangem a cooperação numa fronteira ou num grupo de fronteiras e incluem medidas plurianuais que visam um conjunto coerente de prioridades e que podem ser executadas com o apoio da União. Os programas operacionais conjuntos baseiam-se no documento de programação referido no artigo 9.o, n.o 1. Os programas operacionais conjuntos devem incluir uma descrição resumida dos sistemas de gestão e controlo, e devem conter os elementos referidos no artigo 11.o, n.o 2, e no artigo 12.o, n.o 2.
2. Os programas operacionais conjuntos relativos às fronteiras terrestres e marítimas são estabelecidos para cada fronteira à escala territorial adequada, e incluem unidades territoriais elegíveis pertencentes a um ou mais Estados-Membros e a um ou mais dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça.
3. Os programas operacionais conjuntos em torno das bacias marítimas têm caráter multilateral, são criados ao nível territorial adequado e incluem unidades territoriais elegíveis ribeirinhas de uma bacia marítima comum a vários países participantes, incluindo pelo menos um Estado-Membro e outro país participante na cooperação transfronteiriça. Os programas operacionais conjuntos podem incluir atividades bilaterais de apoio à cooperação entre um Estado-Membro e outro país participante na cooperação transfronteiriça.
4. No prazo de um ano a contar da aprovação dos documentos de programação referidos no artigo 9.o, n.o 1, e após a adoção das normas de execução que estabelecem disposições específicas para a execução da cooperação transfronteiriça, os países participantes apresentam conjuntamente à Comissão propostas de programas operacionais conjuntos. A Comissão aprova os programas operacionais conjuntos no prazo fixado nas normas de execução, após ter verificado a sua compatibilidade com o presente regulamento, com o documento de programação e com as normas de execução. No prazo de um mês a contar da sua aprovação, a Comissão apresenta os programas operacionais conjuntos ao Parlamento Europeu e aos Estados-Membros, para informação.
5. As zonas pertencentes a países que não sejam Estados-Membros nem outros países participantes na cooperação transfronteiriça, adjacentes às zonas elegíveis definidas no artigo 8.o, n.o 1, alíneas a) e b), ou ribeirinhas de uma bacia marítima comum abrangida por um programa operacional conjunto, podem ser abrangidas por um programa operacional conjunto e podem beneficiar do apoio da União concedido ao abrigo do presente regulamento nas condições estabelecidas no documento de programação referido no artigo 9.o, n.o 1.
6. A Comissão e os países participantes tomam as medidas adequadas para assegurar que os programas de cooperação transfronteiriça, em especial os relativos a bacias marítimas, criados ao abrigo do presente regulamento, e os programas de cooperação transnacional criados nos termos do Regulamento (UE) n.o 1299/2013, em cuja cobertura geográfica exista uma sobreposição parcial, sejam plenamente complementares e se reforcem mutuamente.
7. Os programas operacionais conjuntos podem ser revistos por iniciativa dos países participantes ou da Comissão, nomeadamente em função:
a)
Da alteração das prioridades de cooperação ou da evolução da situação socioeconómica;
b)
Dos resultados da aplicação das medidas em causa e do processo de acompanhamento e avaliação;
c)
Da necessidade de ajustar o valor dos fundos disponíveis e de reafetar recursos.
8. Até ao final do ano civil subsequente ao ano da adoção dos programas operacionais conjuntos, a Comissão celebra uma convenção de financiamento com os outros países participantes na cooperação transfronteiriça. A convenção de financiamento inclui as disposições legais necessárias para a execução do programa operacional conjunto e pode ser coassinada pelos outros Estados participantes e pela autoridade de gestão referida no artigo 12.o, n.o 2, alínea c), ou pelo país que acolhe a autoridade de gestão.
Se necessário, é celebrada uma convenção, por exemplo, sob a forma de um memorando de entendimento, entre os países participantes e a autoridade de gestão, para definir de forma específica as responsabilidades financeiras e as modalidades de execução do programa a respeitar pelos países em causa, incluindo as suas tarefas e responsabilidades de gestão e de administração.
9. Um programa operacional conjunto que envolva mais de um dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça, considera-se estabelecido quando pelo menos um dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça tiver assinado a convenção de financiamento. Qualquer um dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça, abrangido por um programa estabelecido, pode aderir ao programa em qualquer momento assinando a convenção de financiamento.
10. Se um país participante se comprometer a cofinanciar um programa operacional conjunto, esse programa deve clarificar as modalidades e as salvaguardas de auditoria necessárias, a fiscalização, a concessão, a utilização e o acompanhamento do cofinanciamento. A respetiva convenção de financiamento deve ser assinada por todos os países participantes e pela autoridade de gestão do programa operacional conjunto, ou pelo país que acolhe a autoridade de gestão.
11. Os programas operacionais conjuntos podem igualmente prever uma contribuição financeira de e para os instrumentos financeiros suscetíveis de ser combinados com subvenções, desde que as regras desses instrumentos sejam respeitadas e desde que isso contribua para realizar as prioridades desses programas operacionais conjuntos.
12. De acordo com o princípio da parceria, os países participantes e as suas autoridades locais, se for caso disso, selecionam conjuntamente as ações para apoio da União, que devem ser coerentes com as prioridades e as medidas do programa operacional conjunto em causa.
13. Em casos específicos e devidamente justificados, se:
a)
Um programa operacional conjunto não puder ser apresentado devido a problemas surgidos a nível das relações entre os países participantes ou entre a União e um dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça;
b)
Um programa operacional conjunto não puder ser executado devido a problemas surgidos a nível das relações entre os países participantes;
c)
Os países participantes não tiverem apresentado à Comissão um programa operacional conjunto até 30 de junho de 2017; ou
d)
Nenhum dos outros países participantes na cooperação transfronteiriça que participam no programa tiver assinado a convenção de financiamento em causa até ao final do ano seguinte à aprovação do programa,
a Comissão toma as medidas necessárias, após consultar os Estados-Membros em causa, para lhes permitir utilizar a contribuição do FEDER para o programa operacional conjunto, nos termos do artigo 4.o, n.os 7 e 8, do Regulamento (UE) n.o 1299/2013.
14. As dotações orçamentais para as medidas ou programas de cooperação transfronteiriça que se prolonguem por vários exercícios financeiros podem ser repartidas em parcelas anuais ao longo de vários anos.
Artigo 11.o
Gestão dos programas operacionais conjuntos
1. Os programas operacionais conjuntos são normalmente executados em gestão partilhada com os Estados-Membros. No entanto, os países participantes podem propor que a execução se efetue em gestão indireta, por uma entidade prevista no Regulamento (UE, Euratom) n.o 966/2012 e de acordo com as normas de execução referidas no artigo 12.o, n.o 2, do presente regulamento.
2. A Comissão deve certificar-se, com base nas informações disponíveis, de que o Estado-Membro, em caso de gestão partilhada, ou o outro país participante na cooperação transfronteiriça ou a organização internacional, em caso de gestão indireta, estabeleceram e aplicam sistemas de gestão e controlo conformes com o Regulamento (UE, Euratom) n.o 966/2012, com o presente regulamento e com as normas de execução referidas no artigo 12.o, n.o 2, do presente regulamento.
Os Estados-Membros, os outros países participantes na cooperação transfronteiriça e as organizações internacionais em causa devem garantir o funcionamento eficaz dos seus sistemas de gestão e controlo, a legalidade e regularidade das operações subjacentes e o respeito pelo princípio da boa gestão financeira. Os Estados-Membros, os outros países participantes na cooperação transfronteiriça e as organizações internacionais em causa são responsáveis pela gestão e controlo dos programas.
A Comissão pode exigir que o Estado-Membro ou o outro país participante na cooperação transfronteiriça, ou a organização internacional em causa, examinem queixas apresentadas à Comissão relativas à seleção ou execução das operações apoiadas no contexto do presente título, ou sobre o funcionamento do sistema de gestão e controlo.
3. A fim de permitir a preparação adequada da execução dos programas operacionais conjuntos, as despesas incorridas após a apresentação de um programa operacional conjunto à Comissão são elegíveis desde 1 de janeiro de 2014.
4. Quando a elegibilidade for limitada nos termos do artigo 8.o, n.o 7, do Regulamento (UE) n.o 236/2014, a entidade referida no n.o 1 do presente artigo, com poderes para lançar convites à apresentação de propostas e concursos, pode aceitar como elegíveis proponentes, requerentes e candidatos de países não elegíveis, ou bens de origens não elegíveis, nos termos do artigo 8.o, n.o 2, e do artigo 9.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014.
Artigo 12.o
Normas de execução da cooperação transfronteiriça
1. As normas de execução que estabelecem disposições específicas para a execução do presente título são adotadas pelo procedimento de exame referido no artigo 16.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 236/2014.
2. As normas de execução devem incluir disposições pormenorizadas, nomeadamente, sobre:
a)
As taxas e métodos de cofinanciamento;
b)
O conteúdo, preparação, alteração e encerramento dos programas operacionais conjuntos;
c)
O papel e a função das estruturas do programa, por exemplo, o comité misto de acompanhamento, a autoridade de gestão e respetivo secretariado técnico comum, incluindo a sua posição, composição efetiva, a obrigação de prestar contas e responsabilidade, a descrição dos sistemas de gestão e controlo, e as condições relativas à gestão técnica e financeira do apoio da União, incluindo a elegibilidade das despesas;
d)
Os procedimentos de recuperação em todos os países participantes;
e)
O acompanhamento e a avaliação;
f)
A visibilidade e as atividades de informação;
g)
A gestão partilhada e indireta referidas no artigo 6.o, n.o 2, do Regulamento (UE) n.o 236/2014.
TÍTULO IV
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 13.o
Delegação de poderes
A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados, nos termos do artigo 14.o, a fim de alterar o Anexo II. Em particular, após a publicação do relatório de revisão intercalar e com base nas recomendações nele contidas, a Comissão adota, até 31 de março de 2018, um ato delegado que altera o Anexo II.
Artigo 14.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar os atos delegados a que se refere o artigo 13.o é conferido à Comissão até 31 de dezembro de 2020.
3. A delegação de poderes referida no artigo 13.o pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de uma data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta os atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 13.o só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ao Parlamento Europeu e ao Conselho, ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 15.o
Comité
A Comissão é assistida pelo Comité do Instrumento Europeu de Vizinhança. Esse comité deve ser entendido como comité na aceção de Regulamento (UE) n.o 182/2011.
Artigo 16.o
Participação de um país terceiro não abrangido pelo artigo 1.o
1. Em circunstâncias devidamente justificadas e a fim de assegurar a coerência e a eficácia do financiamento da União, ou de promover a cooperação regional ou transregional, a Comissão pode decidir, numa base casuística, alargar a elegibilidade de ações específicas nos termos do artigo 2.o do Regulamento (UE) n.o 236/2014 destinadas a países, territórios e zonas que de outra forma não seriam elegíveis para financiamento.
Não obstante o artigo 8.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 236/2014, as pessoas singulares e coletivas dos países, territórios e zonas em causa podem participar nos procedimentos que executam essas ações.
2. Os documentos de programação referidos no artigo 7.o podem prever as possibilidades a que se refere o n.o 1 do presente artigo.
Artigo 17.o
Enquadramento financeiro
1. O enquadramento financeiro para a execução do presente regulamento durante o período compreendido entre 2014 e 2020 é de 15 432 634 000 EUR, a preços correntes. É afetada a programas de cooperação transfronteiriça referidos no artigo 6.o, n.o 1, alínea c), uma percentagem máxima de 5 % da dotação financeira.
2. As dotações anuais são autorizadas pelo Parlamento Europeu e pelo Conselho nos limites do quadro financeiro plurianual.
3. Nos termos do artigo 18.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 1288/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho (13), um montante indicativo de 1 680 000 000 EUR proveniente de diferentes instrumentos de financiamento da ação externa, a saber: o Instrumento de Cooperação para o Desenvolvimento, criado pelo Regulamento (UE) n.o 233/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (14) o ENI, o Instrumento de Assistência de Pré-Adesão (IPA II), criado pelo Regulamento (UE) n.o 231/2014, e o Instrumento de Parceria, criado pelo Regulamento (UE) n.o 234/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (15), deve ser atribuído às ações de mobilidade de ou para países parceiros na aceção do Regulamento (UE) n.o 1288/2013, para fins de aprendizagem, bem como à cooperação e ao diálogo político com as autoridades, instituições, organizações desses países. O Regulamento (UE) n.o 1288/2013 aplica-se à utilização desses fundos.
O financiamento é disponibilizado através de duas dotações plurianuais, que cobrem apenas os primeiros quatro anos e os três anos seguintes, respetivamente. Este financiamento reflete-se na programação indicativa plurianual destes instrumentos, em conformidade com as necessidades e prioridades identificadas dos países em causa. As dotações podem ser revistas em caso de circunstâncias imprevistas significativas ou de mudanças políticas importantes, em consonância com as prioridades externas da União.
Artigo 18.o
Serviço Europeu para a Ação Externa
O presente regulamento é aplicável em consonância com a Decisão 2010/427/UE.
Artigo 19.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável com efeitos desde 1 de janeiro de 2014 a 31 de dezembro de 2020.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 11 de março de 2014.