РЕШЕНИЕ № 377/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 12 юни 2014 година
относно режима на данъка AIEM, прилаган на Канарските острови
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и предвид структурното икономическо и социално положение на най-отдалечените региони, което е утежнено поради тяхната отдалеченост, островния характер, малката площ, трудния релеф и климат и икономическата им зависимост от малък брой производства, Съветът приема специфични мерки, насочени по-специално към определянето на условията за прилагане на Договорите спрямо посочените региони, включително общите политики.
(2)
Поради тези причини следва да се приемат специфични мерки, с които да се установят условията за прилагане на ДФЕС спрямо посочените региони. В тези мерки следва да се вземат предвид специфичните характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики.
(3)
Основният неблагоприятен фактор за развитието на Канарските острови е свързан със силната зависимост на икономиката им от сектора на услугите, и по-специално от туризма, както и с ниския дял на промишлеността в местния БВП.
(4)
На второ място е изолираността на архипелага, която възпрепятства свободното движение на хора, стоки и услуги. Налице е повишена зависимост от някои видове транспорт - например по море и въздух - тъй като те все още не са напълно либерализирани. Освен това свързаните с тях производствени разходи са по-големи, тъй като тези видове транспорт са с по-ниска ефективност и с по-висока цена в сравнение с автомобилния или железопътния транспорт.
(5)
Допълнителна последица от тази изолираност са високите производствени разходи, дължащи се на зависимостта от суровини и енергия, задължението за поддържане на запаси и трудностите при доставката на производствено оборудване.
(6)
Възможностите за икономии от мащаба са ограничени заради малкия пазар, ниските нива на износа, географската разпокъсаност на архипелага и задължението да се поддържат диверсифицирани, но ограничени производствени линии, с цел да се отговори на изискванията на малкия пазар.
(7)
В много случаи осигуряването на специализирани услуги и услуги за поддръжка, обучението на управленски и технически кадри, възлагането на подизпълнители и мерките за насърчаване на разрастването на бизнеса извън пазара на Канарските острови са съпроводени с допълнителни усложнения или разходи. Същевременно ограничените методи на дистрибуция водят до презапасяване.
(8)
Обезвреждането на промишлените отпадъци и третирането на токсичните отпадъци води до по-високи разходи, свързани с околната среда. Това се дължи на обстоятелството, че съществуват инсталации за рециклиране само на някои продукти, поради което се налага отпадъците да се транспортират към континенталната част на страната, а токсичните отпадъци да се обезвреждат извън Канарските острови.
(9)
Въз основа на горното и на уведомлението от испанските власти до Комисията от 4 март 2013 г. следва да се поднови разрешението за облагане на определени продукти, за които може да се разреши освобождаване по отношение на местното производство.
(10)
По силата на Решение 2002/546/ЕО на Съвета (1), прието на основание член 299 от Договора за ЕО, Испания първоначално получи правото да прилага до 31 декември 2011 г. освобождаване от данък или данъчни облекчения в рамките на режима на данъка, известен като „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias“ (AIEM), за определени продукти местно производство от Канарските острови. В приложението към същото решение се съдържа списък на продуктите, за които може да се прилагат освобождаването от данък и данъчните облекчения. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 5, 15 или 25 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(11)
С Решение № 895/2011/ЕС на Съвета (2) срокът за прилагане на Решение 2002/546/ЕО беше удължен до 31 декември 2013 г.
(12)
С Решение № 1413/2013/ЕС на Съвета (3) срокът за прилагане на Решение 2002/546/ЕО беше удължен още веднъж до 30 юни 2014 г.
(13)
Режимът на данъка AIEM обслужва целите, свързани с независимото развитие на секторите на промишленото производство на Канарските острови и с диверсификацията на икономиката в региона.
(14)
Максималното освобождаване, което може да се прилага спрямо съответните промишлени продукти, е между 5 и 15 % в зависимост от сектора и продукта.
(15)
Максималното освобождаване, приложимо спрямо готовите тютюневи изделия, е по-високо, тъй като в тютюневия сектор действат специфични правила. От години насам широко застъпената на Канарските острови тютюнева промишленост отбелязва сериозен спад. Основната причина за това са неблагоприятните условия, свързани с островния характер на региона, които бяха изложени по-горе. Освобождаването по отношение на тютюневата промишленост е обусловено от редица причини. То е пряко свързано с целта за запазване на производството на Канарските острови.
(16)
Целите за насърчаване на социално-икономическото развитие на региона са отразени на национално равнище в целите на данъка и разпределението на генерираните от него приходи. Включването на приходите от този данък в ресурсите на икономическата и данъчната система на Канарските острови и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(17)
Предвидено е данъчното освобождаване и данъчните облекчения по отношение на данъка AIEM да се прилагат в продължение на 6,5 години. Независимо от това ще е необходимо да се извърши оценка на постигнатите резултати от освобождаването и облекченията. Ето защо най-късно до 30 септември 2017 г. испанските власти следва да представят на Комисията доклад за прилагането на данъчното освобождаване и данъчните облекчения по отношение на данъка AIEM, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за насърчаването или поддържането на местните икономически дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Въз основа на това при необходимост ще се извърши преглед на обхвата и освобождаването, разрешено в съответствие с нормите на Съюза.
(18)
Пропорционалността на данъчното предимство, обхващащо AIEM, следва да се запази, така че да не се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза и да се гарантира лоялната конкуренция.
(19)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от ДФЕС се разрешава на испанските власти до 31 декември 2020 г. да установят пълно данъчно освобождаване или частични данъчни облекчения в рамките на режима на данъка, известен като „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias“ (AIEM), по отношение на изброените в приложението продукти местно производство от Канарските острови. Данъчното освобождаване или данъчните облекчения трябва да бъдат част от стратегията за икономическо и социално развитие на Канарските острови и да подпомагат насърчаването на местните дейности.
2. Разликите, получени в резултат на прилагането на освобождаването или облекченията, посочени в параграф 1, не надхвърлят:
а)
5 % за продуктите, изброени в раздел А от приложението;
б)
10 % за продуктите, изброени в раздел Б от приложението;
в)
15 % за продуктите, изброени в раздел В от приложението;
г)
25 % за продуктите, изброени в раздел Г от приложението. Испанските власти могат обаче да установят минимален данък върху цигарите, който да не надвишава 18 EUR за 1 000 къса цигари и да се прилага само при условие че режимът на данъка AIEM, получен при прилагането на общите видове данъчно облагане, е под посочената стойност.
Член 2
Най-късно до 30 септември 2017 г. испанските власти представят на Комисията доклад за прилагането на мерките, посочени в член 1, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за насърчаването или поддържането на местните икономически дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на това Комисията представя на Съвета доклад, в който се съдържа пълен анализ на икономическите и социалните аспекти, а при необходимост - и предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 юли 2014 г.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Люксембург на 12 юни 2014 година.
DECISÃO N.o 377/2014/UE DO CONSELHO
de 12 de junho de 2014
relativa ao regime do imposto AIEM aplicável às ilhas Canárias
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 349.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
Deliberando de acordo com um processo legislativo especial,
Considerando o seguinte:
(1)
Nos termos do artigo 349.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE), o Conselho, tendo em conta a situação social e económica estrutural das regiões ultraperiféricas, que é agravada pelo grande afastamento, pela insularidade, pela pequena superfície, pelo relevo e clima difíceis e pela sua dependência económica em relação a um pequeno número de produtos, deverá adotar medidas específicas destinadas, em especial, a estabelecer as condições de aplicação dos Tratados a essas regiões, incluindo políticas comuns.
(2)
Convém, pois, aprovar medidas específicas destinadas a estabelecer as condições de aplicação do TFUE a essas regiões. Tais medidas deverão ter em conta as características e condicionalismos especiais dessas regiões, sem pôr em causa a integridade e a coerência da ordem jurídicada União, incluindo o mercado interno e as políticas comuns.
(3)
O principal condicionalismo identificado nas ilhas Canárias é a elevada dependência da respetiva economia em relação ao sector dos serviços, em especial o turismo, em conjunto com a fraca participação do sector industrial no PIB das Canárias.
(4)
Em segundo lugar, verificou-se que o isolamento do arquipélago constitui um entrave à livre circulação de pessoas, produtos e serviços. A dependência em relação a certos meios de transporte, o transporte aéreo e o transporte marítimo, é acrescida pelo facto de estes serem meios de transporte cuja liberalização não está ainda concluída. Além disso, os custos de produção são aumentados, na medida em que se trata de meios de transporte menos eficazes e mais dispendiosos do que os transportes rodoviários ou ferroviários.
(5)
Em consequência deste isolamento, os custos de produção são também mais elevados devido à dependência em matérias-primas e energia, à obrigação de constituir existências e às dificuldades de abastecimento em equipamentos de produção.
(6)
As reduzidas dimensões do mercado e o carácter pouco desenvolvido da atividade exportadora, a fragmentação geográfica do arquipélago e a obrigação de manter linhas de produção diversificadas, embora limitadas em volume, para fazer face às necessidades de um mercado de reduzida dimensão, limitam as possibilidades de realização de economias de escala.
(7)
A aquisição de serviços especializados e de manutenção, bem como a formação de quadros e técnicos de empresas ou as possibilidades de subcontratação revelam-se frequentemente mais limitadas ou mais dispendiosas, o mesmo se passando com a promoção das atividades empresariais no exterior do mercado das Canárias. Além disso, os modos de distribuição reduzidos geram existências excessivas.
(8)
No domínio ambiental, a eliminação dos resíduos industriais e o tratamento dos resíduos tóxicos geram custos ambientais mais elevados. Esses custos são mais elevados devido à inexistência de unidades de reciclagem, exceto no que se refere a determinados produtos, e à evacuação dos resíduos para o continente ou ao tratamento dos resíduos tóxicos fora das ilhas Canárias.
(9)
Tendo em conta o que se referiu acima e a notificação das autoridades espanholas à Comissão, de 4 de março de 2013, deverá ser renovada a autorização relativa à aplicação de um imposto a determinados produtos incluídos numa lista, em relação aos quais podem ser previstas isenções a favor da produção local.
(10)
A Decisão 2002/546/CE do Conselho (1), adotada com base no artigo 299.o do Tratado CE, inicialmente autorizava Espanha a aplicar, até 31 de dezembro de 2011, isenções ou reduções do imposto «Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canárias» («AIEM») a determinados produtos fabricados localmente nas Ilhas Canárias. Do anexo da decisão citada consta a lista dos produtos aos quais se podem aplicar as isenções ou reduções de imposto. Consoante os produtos, a diferença de tributação entre os produtos fabricados localmente e os outros não pode exceder 5, 15 ou 25 pontos percentuais.
(11)
A Decisão n.o 895/2011/UE do Conselho (2) alterou a Decisão 2002/546/CE, prorrogando o seu período de aplicação até terça-feira, 31 de dezembro de 2013.
(12)
A Decisão n.o 1413/2013/UE do Conselho (3) alterou de novo a Decisão 2002/546/CE, prorrogando o seu período de aplicação até 30 de junho de 2014.
(13)
Neste contexto, o imposto AIEM surge como um instrumento ao serviço dos objetivos de desenvolvimento autónomo dos sectores industriais de produção das ilhas Canárias e de diversificação da economia das ilhas Canárias.
(14)
As isenções máximas que podem ser previstas para os produtos industriais em questão variam entre 5 % a 15 %, conforme os sectores e os produtos,
(15)
A isenção máxima aplicável aos produtos acabados do tabaco é, contudo, mais elevada, dado que o sector do tabaco constitui um caso excecional. Com efeito, a indústria do tabaco, que registara um desenvolvimento importante nas ilhas Canárias, encontra-se numa fase de declínio acentuado desde há alguns anos. As tradicionais desvantagens decorrentes da insularidade, acima evocadas, são certamente a principal causa do declínio da produção local de tabaco nas ilhas Canárias. Há motivos para manter a aplicação de uma isenção substancial ao tabaco. Com efeito, esta isenção da fiscalidade está diretamente relacionada com o objetivo de manutenção de uma atividade produtiva nas ilhas Canárias.
(16)
Os objetivos de apoio ao desenvolvimento socioeconómico das ilhas Canárias estão consagrados a nível nacional pelas exigências relativas à finalidade do imposto e à afetação das receitas do AIEM. A integração dos recursos deste imposto no regime económico e fiscal das ilhas Canárias e a sua afetação a uma estratégia de desenvolvimento económico e social das ilhas Canárias, mediante a contribuição para a promoção das atividades locais, constitui uma obrigação legal.
(17)
As isenções ou reduções do imposto AIEM deverão ser aplicáveis durante 6,5 anos. No entanto, será necessário avaliar os resultados dessas isenções ou reduções. Por conseguinte, as autoridades espanholas deverão apresentar à Comissão, o mais tardar em 30 de setembro de 2017, um relatório sobre a aplicação das isenções ou reduções do imposto AIEM, tendo em vista avaliar o impacto das medidas tomadas, assim como a respetiva contribuição para o fomento ou a manutenção das atividades económicas locais, tendo em conta os condicionalismos que caracterizam as regiões ultraperiféricas. Nesta perspetiva, o âmbito de aplicação, as taxas e as isenções autorizadas por força das normas da União poderão ser eventualmente revistas.
(18)
O benefício fiscal concedido pelo AIEM tem de permanecer proporcional, de modo a não pôr em causa a integridade e a coerência do ordenamento jurídico da União, incluindo a salvaguarda de uma concorrência não distorcida no mercado interno e nas políticas em matéria de auxílios estatais.
(19)
A presente decisão não prejudica a eventual aplicação dos artigos 107.o e 108.o do TFUE,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Em derrogação ao disposto nos artigos 28.o, 30.o e 110.o do TFUE, as autoridades espanholas ficam autorizadas, até 31 de dezembro de 2020, a prever, para os produtos referidos no anexo, fabricados localmente nas ilhas Canárias, isenções totais ou reduções do imposto intitulado «Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias» (AIEM). Essas isenções ou reduções devem inserir-se na estratégia de desenvolvimento económico e social das ilhas Canárias e devem contribuir para o fomento das atividades locais.
2. A aplicação das isenções totais ou reduções do imposto referidas no n.o 1 não pode conduzir a diferenças que excedam:
a)
5 % para os produtos referidos na parte A do anexo;
b)
10 % para os produtos referidos na parte B do anexo;
c)
15 % para os produtos referidos na parte C do anexo;
d)
25 % para os produtos referidos na parte D do anexo. No entanto, as autoridades espanholas podem estabelecer para os cigarros um imposto mínimo de um montante máximo de 18 euros por 1 000 cigarros, aplicável apenas se o imposto AIEM resultante da aplicação dos tipos de impostos gerais for inferior a este montante.
Artigo 2.o
As autoridades espanholas devem apresentar à Comissão, o mais tardar até 30 de setembro de 2017, um relatório sobre a aplicação das medidas referidas no artigo 1.o, destinado a avaliar o impacto das medidas tomadas e a respetiva contribuição para o fomento ou a manutenção das atividades económicas locais, tendo em conta os condicionalismos que afetam as regiões ultraperiféricas.
Nessa base, a Comissão apresentará ao Conselho um relatório, de que constará uma análise económica e social completa, e eventualmente uma proposta destinada a adaptar as disposições da presente decisão.
Artigo 3.o
A presente decisão é aplicável a partir de 1 de julho de 2014.
Artigo 4.o
O Reino de Espanha é o destinatário da presente decisão.
Feito no Luxemburgo, em 12 de junho de 2014.