ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 153/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти относно изискванията към централните контрагенти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 25, параграф 8, член 26, параграф 9, член 29, параграф 4, член 34, параграф 3, член 41, параграф 5, член 42, параграф 5, член 44, параграф 2, член 45, параграф 5, член 46, параграф 3, член 47, параграф 8 и член 49, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите от настоящия регламент са тясно свързани помежду си, тъй като се отнасят до организационните изисквания, в т.ч. съхраняването на данни и непрекъснатостта на стопанската дейност, и пруденциалните изисквания, в т.ч. по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд, механизмите за контрол на ликвидния риск, каскадния принцип при неизпълнение, обезпеченията, инвестиционната политика, преразглеждането на модели, стрес тестове и бек тестове. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял III и дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на финансовите пазари настоящият регламент следва да вземе предвид издадените от Комитета по платежни и сетълмент системи и Международната организация на комисиите по ценни книжа принципи по отношение на пазарните инфраструктури (по-долу „Принципи на КПСС - МОКЦК“), които служат като световен еталон за регулаторните изисквания към централните контрагенти (по-долу „ЦК“).
(3)
За да бъдат гарантирани сигурността и стабилността на ЦК при всякакви пазарни условия, е от основно значение ЦК да приемат процедури за разумно управление на риска, надлежно обхващащи всички рискове, на които те са или може да бъдат изложени. В тази връзка стандартите за управление на риска, прилагани на практика от ЦК, следва да бъдат по-строги от посочените в настоящия регламент, ако това се счита за целесъобразно с оглед управлението на риска.
(4)
За да бъдат ясно установени ограниченият брой произхождащи от Регламент (ЕС) № 648/2012 концепции, както и за да бъдат определени техническите понятия, необходими за разработването на настоящия технически стандарт, е необходимо да бъдат определени няколко понятия.
(5)
Важно е да се гарантира, че признатите ЦК от трета държава не нарушават нормалното функциониране на пазарите в Съюза. За целта е особено важно да бъде гарантирано, че признатите ЦК не са в състояние да занижат своите изисквания по отношение на управлението на риска под стандартите на Съюза, което може да създаде предпоставки за регулаторен арбитраж. Информацията, която трябва да се предостави на ЕОЦКП във връзка с признаването на ЦК от трета държава, следва да позволи на ЕОЦКП да прецени дали въпросният ЦК отговаря изцяло на пруденциалните изисквания, приложими в тази трета държава. Освен това с определянето на еквивалентността от страна на Комисията следва да се гарантира, че законовите и подзаконовите разпоредби на третата държава са еквивалентни на всяка от разпоредбите по дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 и по настоящия регламент.
(6)
За да се осигури подходящо равнище на защита на инвеститорите, при признаването на ЦК от трета държава Европейският орган за ценни книжа и пазари (по-долу „ЕОЦКП“) може да изиска допълнителна информация освен строго необходимата за установяване дали са изпълнени условията по Регламент (ЕС) № 648/2012.
(7)
Компетентният орган на третата държава извършва текуща оценка дали ЦК от тази трета държава спазва изцяло пруденциалните изисквания на третата държава. С информацията, която подалият заявление ЦК от трета държава трябва да предостави на ЕОЦКП, не би следвало да се цели дублиране на оценката на компетентния орган на третата държава, а да се гарантира, че ЦК е обект на ефективен надзор и правоприлагане в съответната трета държава и по този начин да се осигури висока степен на защита на инвеститорите.
(8)
За да може ЕОЦКП да извърши цялостна оценка, информацията, предоставена от подалия заявление ЦК от трета държава, следва да бъде допълнена от информацията, необходима за оценяване на ефективността на текущия надзор, изпълнителните правомощия и действията, предприети от компетентния орган на третата държава. Тази информация следва да се предоставя в рамките на споразумение за сътрудничество, установено в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Това споразумение за сътрудничество следва да гарантира, че ЕОЦКП бива своевременно информиран за всички надзорни мерки или действия по правоприлагане, предприети спрямо подалия заявление ЦК от трета държава, за всяка промяна на условията, при които на съответния ЦК е било предоставено разрешение, както и относно всяка актуализация на информацията, която ЦК е предоставил първоначално в процеса на признаване.
(9)
Изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 относно йерархичната структура на отчитане на вътрешния риск трябва да бъдат допълнително уточнени с оглед прилагане на рамка за управление на риска, която включва структурата, правата и отговорностите на вътрешния процес по управление на риска. В правилата за управление следва да бъдат отчитани различните режими на дружествено право в Съюза, за да се гарантира стабилната нормативна уредба за дейността на ЦК.
(10)
Ролята и отговорностите на функцията по проверка на съответствието на ЦК следва да бъдат уточнени, за да се гарантира, че ЦК прилага необходимите процедури за съблюдаване на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012 на Комисията (3).
(11)
Необходимо е ясно да се определят отговорностите на ръководния съвет и висшия ръководен състав, както и да се определят минимални изисквания за дейността на ръководния съвет, за да се гарантира, че организационната структура на ЦК му позволява да изпълнява неговите задачи и дейности по последователен и организиран начин. За гарантиране на отчетността е необходимо също да се установи ясна и пряка йерархична структура на отчитане.
(12)
С цел да се гарантира стабилното и разумно управление на ЦК е важно неговата политика за възнагражденията да не насърчава поемането на прекомерни рискове. Политиката за възнагражденията ще доведе до желаните последствия, ако тя бъде целесъобразно контролирана и преразглеждана от ръководния съвет, който следва да създаде специален комитет, надлежно следящ за изпълнението на политиката за възнагражденията.
(13)
За да се гарантира, че ЦК разполагат с човешките ресурси, необходими за изпълнението на всички техни задължения, че те са отговорни за изпълнението на своите дейности и че компетентните органи разполагат със съответните точки за контакт в рамките на поднадзорните им ЦК, ЦК следва да назначат поне директор по управление на риска, директор по проверка на съответствието и директор по технологиите
(14)
ЦК следва целесъобразно да оценяват и контролират доколко членовете на ръководния съвет, участващи в ръководните органи на различни дружества, могат да попаднат в конфликт на интереси както в рамките, така и извън групата на ЦК. Членовете на ръководния съвет не следва да бъдат възпрепятствани да участват в ръководни органи, освен когато това поражда конфликти на интереси.
(15)
За постигането на ефективна одитна функция ЦК следва да определи отговорностите и йерархичната структура на отчитане на своите вътрешни одитори, за да се гарантира, че съответните въпроси биват своевременно отнасяни до ръководния съвет на ЦК и компетентните органи. При установяването и поддържането на функцията по вътрешен одит следва ясно да бъдат определени нейната мисия, независимост и обективност, обхват и отговорност, правомощия, отчетност и стандарти на работа.
(16)
С оглед ефективното изпълнение на задълженията си съответният компетентен орган следва да разполага с достъп до цялата информация, необходима да се установи дали ЦК съблюдава условията на неговото разрешение. Тази информация следва да бъде своевременно предоставяна от ЦК.
(17)
Съхраняваните от ЦК данни следва да предоставят цялостна представа за кредитните експозиции на ЦК към клиринговите членове и да позволяват текущ мониторинг на произтичащия системен риск. Тези данни следва да позволяват на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на Европейската система на централните банки (по-долу „ЕСЦБ“) да пресъздадат по подходящ начин клиринговия процес с цел да се оцени съответствието му с регулаторните изисквания, включително изискванията за отчитане. Съхраняваните данни са полезни и за ЦК с оглед спазване на регулаторните изисквания и задължения към клиринговите членове, както и при съдебни спорове.
(18)
Данните, отчитани от ЦК пред регистрите на трансакции, следва да бъдат съхранявани, за да могат компетентните органи да проверят дали ЦК спазват задължението за отчетност, установено в Регламент (ЕС) № 648/2012, и да получат лесен достъп до информацията, която не може да бъде намерена в регистрите на трансакции.
(19)
По отношение на изискването за съхраняване на данни за сделките следва да се прилагат понятията, използвани при предвиденото в член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 задължение за отчетност, с което да се гарантира целесъобразното отчитане от страна на ЦК.
(20)
С оглед осигуряване непрекъснатостта на стопанската дейност при смущения алтернативният обработвателен център на ЦК следва да бъде достатъчно отдалечен и географски обособен от основния център, така че да не бъде засегнат от същото катастрофично събитие, което би могло да причини спирането на функциите на основния център. Необходимо е да бъдат подготвени сценарии, с помощта на които да се анализира въздействието от кризисни събития върху основните услуги, включително сценарии, които предвиждат спирането на функциите на системите вследствие на природно бедствие. Тези анализи следва да подлежат на периодичен преглед.
(21)
Като част от системно значимата инфраструктура на финансовите пазари ЦК следва да могат да възстановят основните си функции в рамките на два часа, като в идеалния случай техните резервни системи трябва да започнат обработката на данни непосредствено след настъпването на инцидент. ЦК следва също така да гарантират с много висока степен на вероятност, че няма да бъдат загубени данни.
(22)
При неизпълнение от страна на клирингов член е важно останалите участници на пазара да не понесат значителни загуби. Следователно посредством допълнителните обезпечения, предоставени от неизправната страна, ЦК трябва да осигурят най-малко покритието на съответната част от евентуалните загуби, които ЦК биха претърпели в рамките на процеса по приключване на вземането. Правилата следва да определят минималния процент, който допълнителните обезпечения следва да покриват за различните класове финансови инструменти. Освен това ЦК следва да прилагат принципи, позволяващи равнищата на допълнително обезпечаване да бъдат целесъобразно адаптирани според характеристиките на всеки финансов инструмент или портфейл, по отношение на който извършват клиринг.
(23)
Съществуването на силно конкурентна среда не следва да е причина за ЦК да намаляват допълнителното обезпечаване до равнища, които застрашават тяхната сигурност. Поради това при изчисляването на допълнителното обезпечение следва да се спазват специфични изисквания по отношение на неговите основни компоненти. В този смисъл допълнителните обезпечения следва да са съобразени с всички възможни пазарни условия, в т.ч. периоди на сътресения.
(24)
Следва да бъдат установени правила за определяне на подходящия процент и времевите хоризонти за периода на ликвидация и изчисляването на променливостта за минали периоди. Въпреки това, за да бъде гарантирано, че ЦК управляват надлежно риска, на който са изложени, е желателно да не се посочва подходът, който ЦК следва да предприеме за изчисляване на изискваното допълнително обезпечение по тези параметри. По същите причини ЦК не следва да бъдат възпрепятствани да използват различни надеждни методологични подходи за допълнително обезпечаване на ниво портфейл. Те следва да могат да прилагат методи, основани на корелациите между ценовия риск на финансовия инструмент или набора от финансови инструменти, по отношение на които те осъществяват клиринг, както и други подходящи методи, основани на еквивалентни статистически зависимости.
(25)
Когато се определя времевият период, през който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позицията на неизправната страна, ЦК следва да отчете съответните характеристики на финансови инструменти или портфейли, за които е осъществил клиринг, например степента на ликвидност и размера на позицията или нейната концентрация. ЦК следва да направи предпазлива оценка на времето, необходимо за цялостното приключване на позицията на неизправната страна след привличането на последното допълнително обезпечение, размера на позицията и нейната концентрация.
(26)
За да не се дестабилизира или влошава финансовата обстановка, ЦК следва, доколкото е възможно, да прилага далновидни методологии по отношение на допълнителните обезпечения, които ограничават вероятност от проциклични промени в изискванията за допълнително обезпечение, без това да нарушава устойчивостта на ЦК.
(27)
При извънборсовите деривати е обикновено оправдано използването на по-голям доверителен интервал, тъй като при тях ценообразуването може да бъде по-ненадеждно, а данните за минали периоди, на които се основават приблизителните оценки на експозицията - по-ограничени. ЦК може да извършват клиринг на извънборсови деривати, които не са засегнати от тези фактори и чиито характеристики на риска съвпадат с тези на борсово търгуваните деривати, като те следва да могат да извършват последователен клиринг на тези продукти независимо от метода на изпълнение.
(28)
Подходящото определение на екстремни, но реалистични пазарни условия представлява основен елемент от управлението на риска на ЦК. С оглед актуализирането на рамката за управление на риска на ЦК понятието екстремни, но реалистични пазарни условия не следва да се разглежда статично, а по-скоро като явление, което се променя с течение на времето и се различава за отделните пазари. Един пазарен сценарий може да бъде екстремен, но реалистичен за даден ЦК и същевременно да не бъде от голямо значение за друг ЦК. ЦК следва да изгради устойчива вътрешна рамка за определяне на пазарите, във връзка с които е изложен на риск, и да прилага общ минимален набор от стандарти за определяне на екстремните, но реалистични условия на всеки от определените пазари. Той следва също така да разгледа обективно възможността за настъпване на едновременни сътресения на няколко пазара.
(29)
За да бъде осигурено наличието на подходящи и надеждни правила за управление, използваната от ЦК рамка за установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия следва да бъде обсъдена от комитета за управление на риска и одобрена от ръководния съвет. Тя следва да подлежи най-малко веднъж годишно на преглед, резултатите от който биват обсъдени от комитета за управление на риска и след това представени пред ръководния съвет. Прегледът следва да гарантира, че промените в мащаба и концентрацията на експозициите на ЦК, както и тенденциите на пазарите, на които той оперира, са отразени в определението на екстремни, но реалистични пазарни условия. Този преглед обаче не следва да замества оценката, която ЦК текущо извършва на адекватността на своя гаранционен фонд съобразно променящите се пазарни условия.
(30)
За да се осигури ефективното управление на техния ликвиден риск, от ЦК следва да се изисква да изградят рамка за управление на ликвидния риск. Въпросната рамка следва да зависи от естеството на задълженията на ЦК и да обхваща инструментите, с които той разполага за оценка на своя ликвиден риск, за определяне на ликвидните затруднения, които могат да възникнат, и за гарантиране на адекватността на ликвидните му средства.
(31)
От ЦК следва да се изисква, когато оценява адекватността на ликвидните си средства, да взема предвид размера и ликвидността на ресурсите, с които разполага, както и евентуалния риск от концентрация на тези активи. Важно е ЦК да могат да установят всички основни видове концентрация на ликвиден риск в рамките на своите ресурси, за да могат при необходимост да получат незабавен достъп до ликвидните си ресурси. ЦК следва също така да отчетат допълнителните рискове, произтичащи от множеството взаимовръзки, взаимозависимости и концентрации.
(32)
Тъй като ликвидността по трансакциите трябва да бъде гарантирана към определената дата или дори в рамките на деня на трансакцията, ЦК може да използва парични средства при емитиращата централна банка, парични средства при кредитоспособни търговски банки, предварително договорени кредитни линии, предварително договорени репо сделки, високоликвидно обезпечение, държано при попечител, и инвестиции, които са леснодостъпни и обратими в парични средства при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия. Само при определени условия тези парични средства и обезпечения следва да се считат за предварително договорени ликвидни финансови ресурси.
(33)
За да се осигурят необходимите стимули за ЦК да спазва пруденциалните изисквания и да поддържа съответната сума на подходящо равнище, като същевременно избягва регулаторния арбитраж, е важно да се установи обща методология за изчисляване и поддържане на определен размер целеви собствени ресурси, с които ЦК следва да разполага и да използва съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Важно е тези ресурси, служещи за покриване на загуби от неизпълнение, да бъдат отделени и функционално независими от минималния изискуем капитал на ЦК, който покрива други рискове, на които ЦК може да бъде изложен.
(34)
За да им бъдат осигурени равностойни условия на конкуренция, е необходимо ЦК да прилагат съгласувана методология за изчисляване на собствените ресурси, които трябва да се използват съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Ако бъде позволено на ЦК да прилагат по своя преценка ненапълно изяснени методологии, отделните ЦК ще постигнат твърде различни резултати, като по този начин ще бъдат създадени стимули за регулаторен арбитраж. Ето защо е изключително важно методологията да не оставя възможност за индивидуална интерпретация от страна на ЦК. За тази цел би било целесъобразно да се използва обикновен процент, основан на ясно разграничими параметри и ясна методология, с което да се осигури съгласуваност при изчисляването на собствените ресурси на ЦК, които да бъдат използвани съгласно каскадния принцип при неизпълнение.
(35)
Следва да бъде установен минимален набор от критерии, за да се гарантира, че подходящото обезпечение е високоликвидно и може бързо да бъде превърнато в парични средства при минимално въздействие върху цената. Тези критерии следва да се отнасят до емитента на обезпечението, възможността то да бъде реализирано на пазара и дали неговата стойност се намира в правопропорционална зависимост от кредитоспособността на члена, предоставил обезпечението, с оглед покриване на евентуалния утежняващ риск. ЦК следва да може да прилага допълнителни критерии, необходими за постигане на желаното ниво на надеждност.
(36)
ЦК следва да приемат единствено високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск. За да се гарантира, че държаните от ЦК обезпечения са високоликвидни във всеки един момент, е необходимо ЦК да установят прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, както и да прилагат подходящи методологии за оценка. За целта ЦК следва също да използват граници на концентрация, с които се цели поддържането на необходимата диверсификация на обезпеченията, гарантираща, че те може да бъдат ликвидирани своевременно, без стойността им да бъде повлияна от значителен пазарен риск. Когато определят своите политики относно допустимите обезпечения и границите на концентрация, ЦК следва да вземат под внимание глобалната наличност на съответното обезпечение с оглед на потенциалните макроикономически ефекти на своите политики.
(37)
За да се избегне утежняващият риск, на клиринговите членове не следва като цяло да бъде разрешено да използват като обезпечение собствените си ценни книжа или ценни книжа, емитирани от дружество от тяхната група. ЦК следва да могат обаче да позволят на клиринговите членове да предоставят обезпечени облигации, които са защитени от неплатежоспособност на емитента. Съответното обезпечение следва все пак да бъде отделено по подходящ начин от емитента и да отговоря на минимални критерии за приемане на обезпечението. Клирингов член не следва да емитира финансови инструменти, чиято основна цел е да бъдат използвани като обезпечение от друг клирингов член.
(38)
За да се осигури стабилността на ЦК, те следва да приемат като обезпечение издадените от търговски банки гаранции единствено след задълбочена оценка на емитента и на правната, договорната и оперативната рамка на гаранцията. Необезпечените експозиции на ЦК към търговски банки следва да се избягват. Следователно гаранции на търговски банки могат да бъдат приемани само при строго определени условия. Тези условия са изпълнени обикновено на пазари, характеризиращи се с висока концентрация на търговски банки, които желаят да предоставят кредити на нефинансовите клирингови членове. Ето защо в тези случаи следва да се допускат по-високи граници на концентрация.
(39)
С цел да ограничи пазарния си риск ЦК следва да бъде задължен да преоценява ежедневно своите обезпечения. Той следва да прилага проценти за намаляване на стойността на обезпечението, които по предпазлив начин отразяват потенциалното намаление на стойността на обезпечението за интервала между неговата последна преоценка и момента, към който се счита за логично то да бъде ликвидирано при неблагоприятни пазарни условия. Степента на обезпеченост следва също така да е съобразена с потенциалните експозиции към утежняващ риск.
(40)
Прилагането на проценти за намаляване на стойността на обезпечението следва да помогне на ЦК да избегнат значителните и неочаквани корекции на размера на изискваното обезпечение, като по този начин се предотвратява, доколкото е възможно, процикличното въздействие.
(41)
Приеманите от ЦК обезпечения не следва да бъдат концентрирани върху ограничен брой емитенти или ограничен брой активи, с което се цели да се избегнат потенциалните значителни отрицателни ценови ефекти в случай на ускорена ликвидация на обезпечението. Поради тази причина концентрираните позиции от обезпечения не следва да се считат за високоликвидни.
(42)
Ликвидният, пазарният и кредитният риск следва да се разглеждат както на равнище портфейл, така и за всеки отделен финансов инструмент. Концентрацията на равнище портфейл може да има значителен отрицателен ефект върху ликвидността на обезпечението или на финансовите инструменти, в които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси, тъй като продажбата на значителни позиции при неблагоприятни пазарни условия вероятно ще доведе до намаляване на пазарната цена. По същата причина съхраняваните от ЦК обезпечения следва да се наблюдават и оценяват постоянно, за да се гарантира тяхната ликвидност.
(43)
Пазарите на енергийни деривати са много силно обвързани със стоковите спот пазари, които се характеризират с висок дял нефинансови клирингови членове. Голяма част от участниците на тези пазари са едновременно и производители на съответните стоки. Осигуряването на достатъчно обезпечение с цел пълно покриване на гаранциите на търговските банки би могло да накара тези нефинансови клирингови членове да се освободят от значителна част от текущите си позиции или да им попречи да продължат да осъществяват клиринг на своите позиции като пряк клирингов член на ЦК. Този процес би могъл да причини смущения на енергийните пазари, свързани с ликвидността и разнообразието на участниците на пазара. Поради това неговото прилагане следва да бъде отложено съгласно ясно установен график.
(44)
С цел да се осигури последователното прилагане на рамката, установена в Регламент (ЕС) № 648/2012, посочените в окончателните правила изисквания следва да бъдат аналогични за всички сектори. Енергийните дружества оперират понастоящем в добре уредена среда, която ще се нуждае от време за адаптация към установените нови изисквания с цел да се избегнат неблагоприятните последици за реалната икономика. Следователно за този тип пазари е желателно да се установи дата на прилагане, която ще позволи настоящата пазарна практика да бъде постепенно адаптирана, без да бъдат ненужно засегнати пазарната структура и ликвидността.
(45)
В инвестиционната политика на ЦК следва да се отдаде най-висок приоритет на принципите на запазване на капитала и постигане на максимална ликвидност. Инвестиционната политика следва също така да гарантира, че няма да възникнат конфликти с търговските интереси на ЦК.
(46)
Критериите, които финансовите инструменти следва да покриват, за да бъдат считани за приемливи инвестиции на ЦК, следва да са съобразени с принцип 16 от Принципите на КПСС - МОКЦК, за да се постигне съгласуваност в международен мащаб. По-специално от ЦК следва да бъде изискано да прилагат ограничителни стандарти към емитента на финансовия инструмент, прехвърляемостта на финансовия инструмент и кредитния, пазарния, валутния и свързания с променливостта риск на финансовия инструмент. ЦК следва да гарантира, че неговите прекомерни експозиции към даден финансов инструмент, вид финансов инструмент, отделен емитент, вид емитент или индивидуален попечител не засягат мерките, предприети за ограничаване на рисковите експозиции на неговите инвестиции.
(47)
Когато използва деривати, ЦК се излага на допълнителни кредитни и пазарни рискове и затова е необходимо да се определи ограничен набор от обстоятелства, при които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси в деривати. Като бъде отчетено, че целта на ЦК е да неутрализира пазарния риск, единствените рисковете, които ЦК ще трябва да хеджира, са свързани с приетото от него обезпечение или произтичат от неизпълнение на клирингов член. Рисковете по отношение на обезпечението, прието от ЦК, могат да бъдат ефективно управлявани чрез процентите за намаляване на стойността на обезпечението, като в този случай не се смята за необходимо ЦК да използва деривати. ЦК следва също така да използва деривати единствено за управлението на ликвидния риск, произтичащ от експозиции към различни валути, и с оглед хеджиране на портфейл на намиращ се в неизпълнение клирингов член само когато това е предвидено в процедурите на ЦК за управление на неизпълнението.
(48)
За да се гарантира тяхната стабилност, на ЦК следва да бъде разрешено да поддържат единствено минимално количество парични средства под формата на необезпечени депозити. За да предпазят паричните си средства, ЦК следва постоянно да гарантират, че към всеки един момент те са целесъобразно защитени срещу ликвиден риск.
(49)
Необходимо е да се установят строги изисквания към стрес тестовете и бек тестовете, за да се осигури доброто функциониране на моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск, като се отчитат всички рискове, на които ЦК е изложен, за да може ЦК да разполага във всеки един момент с необходимите средства за покриване на тези рискове.
(50)
За осигуряването на последователно прилагане на изискванията към ЦК е необходимо да се определят подробни разпоредби по отношение на видовете тестове, които трябва да бъдат осъществявани, в т.ч. стрес тестове и бек тестове. За да се разшири кръгът от ценни книжа и дериватни договори, които може да подлежат на клиринг в бъдеще, да бъдат отразени различията между дейността и подходите за управление на риска на ЦК, да се позволи отразяването на бъдещи промени и нови рискове, както и да се осигури достатъчна гъвкавост, е необходим подход, който е основан на покриването на критерии.
(51)
При одобряването на моделите на ЦК, техните методологии и рамка за управление на ликвидния риск е необходимо участието на подходяща независима трета страна, така че преди тяхното прилагане да бъдат установени и предприети необходимите корективни мерки и да бъдат избегнати потенциалните съществени конфликти на интереси. Независимата трета страна следва да бъде целесъобразно отделена от подразделението на ЦК, което разработва, прилага и ще управлява модела или политиките, които са в процес на утвърждаване, и не следва да бъде в съществен конфликт на интереси. Тези условия могат да бъдат изпълнени или от вътрешна страна, подчинена на отделна йерархична структура на отчитане, или от външна страна.
(52)
Различните елементи на финансовите ресурси на ЦК, по-специално покритието на допълнителното обезпечение, гаранционните фондове и другите финансови ресурси, имат за цел да обхващат различни сценарии и цели. Поради това е необходимо да се предвидят специфични изисквания, отразяващи тези цели, и да се осигури последователното им прилагане сред ЦК. Когато определя необходимото покритие, ЦК не следва да нетира експозициите между намиращите се в неизпълнение клирингови членове, за да се избегне намаляването на потенциалното въздействие на тези експозиции.
(53)
Различните видове финансови инструменти, по отношение на които ЦК може да извършва клиринг, са изложени на множество специфични рискове. Поради това ЦК следва да бъде задължен в своите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да отчита всички рискове, свързани с пазарите, на които предоставя клирингови услуги, за да гарантира, че адекватно оценява своята потенциална бъдеща експозиция. За да бъдат тези рискове надлежно отчетени, изискванията по отношение на стрес тестовете следва да включват специфичните рискове, свързани с различните видове финансови инструменти.
(54)
За да гарантира, че моделът за изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение адекватно отразява неговите потенциални експозиции, ЦК следва да извършва бек тест на ключовите параметри и допускания на модела в допълнение към ежедневните бек тестове на покритието на допълнителното обезпечение, с което се проверява целесъобразността на изисканите допълнителни обезпечения. Това е необходимо, за да се гарантира, че моделите на ЦК изчисляват точно първоначалното допълнително обезпечение.
(55)
Надлежният анализ на чувствителността на изискваните допълнителни обезпечения може да бъде от съществено значение, когато пазарите са неликвидни или нестабилни, и следва да се използва за определяне на въздействието на основните променливи параметри на модела. Анализът на чувствителността е ефективен инструмент за проучване на скрити недостатъци, които не могат да бъдат открити чрез бек тестове.
(56)
Липсата на редовни стрес тестове и бек тестове може да доведе до равнище на финансовите и ликвидните средства на ЦК, което е недостатъчно за покриване на действителните рискове, на които той е изложен. Подходящите тестове ще позволяват също така в моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да бъдат своевременно отразявани пазарните промени и новите рискове. Ето защо ЦК следва да използват своевременно резултатите от тестовете, когато преразглеждат своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск.
(57)
Моделирането на екстремни пазарни условия може да помогне на ЦК да установи границите на своите настоящи модели, рамката за управление на ликвидния риск и финансовите и ликвидни средства. То обаче изисква ЦК да използват собствената си преценка при моделиране на различните пазари и продукти. Провеждането на обратни стрес тестове следва да се счита за полезен, но не и основен инструмент за определяне на подходящото ниво на финансовите ресурси.
(58)
Участието на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни в изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението чрез симулационни проверки е от съществено значение, за да се гарантира, че те разполагат с познанията и оперативния капацитет, позволяващи им да участват успешно в управление на неизпълнението. При симулациите следва да се възпроизвежда сценарий на неизпълнение, представящ ролята и отговорностите на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни. Освен това е важно ЦК да разполага с подходящи механизми, които му позволяват да установи дали са необходими корективни действия и дали прилаганите правила и процедури се отличават с липса на яснота, или позволяват индивидуална интерпретация. Изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението е особено важно, когато в процеса на приключване се разчита на подкрепата на изправните клирингови членове или трети страни или когато процедурите при неизпълнение никога не са били изпитвани в условията на реално неизпълнение.
(59)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(60)
ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с Европейския банков орган (по-долу „ЕБО“), Европейския съвет за системен риск и членовете на ЕСЦБ, преди да представи проектите на технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент. В съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (4) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„базисен риск“ е рискът, произтичащ от непълно корелираните промени между два или повече актива или договора, по отношение на които централен контрагент (по-долу „ЦК“) извършва клиринг;
2.
„доверителен интервал“ е процентът на промяна на експозицията за всеки финансов инструмент, на който е извършен клиринг, в рамките на определен наблюдаван минал период, който ЦК трябва да покрие през дадения период на ликвидация;
3.
„приемлива печалба“ е печалбата от пряката собственост върху физическата стока, която зависи както от пазарните условия, така и от други фактори, като например разходи по физическото съхранение;
4.
„допълнително обезпечение“ е обезпечението, посочено в член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012, което може да включва първоначално допълнително обезпечение и променлив маржин;
5.
„първоначално допълнително обезпечение“ е допълнителното обезпечение, привлечено от ЦК за покриване на потенциалната бъдеща експозиция към клиринговите членове, осигуряващи допълнителното обезпечение, и когато е приложимо, към оперативно съвместимите ЦК във времевия интервал между привличането на последното допълнително обезпечение и ликвидирането на позициите в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член или оперативно съвместим ЦК;
6.
„променлив маржин“ е обезпечението, привлечено или изплатено с оглед на текущите експозиции, произтичащи от действителните промени в пазарната цена;
7.
„риск от внезапно неизпълнение“ е рискът от неочаквано неизпълнение на контрагент или емитент, преди пазарът да е имал време да отрази това чрез увеличаване на неговия риск от неизпълнение;
8.
„период на ликвидация“ е използваният за изчисляване на допълнителното обезпечение период от време, който ЦК счита за необходим за уреждането на своята експозиция към намиращ се в неизпълнение клирингов член и в рамките на който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позициите на неизправната страна;
9.
„наблюдаван минал период“ е времевият хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди;
10.
„изключения при изпитване“ са резултатите от тест, които показват, че моделът или рамката за управление на ликвидния риск на ЦК не са доведели до желаното ниво на покритие;
11.
„утежняващ риск“ е рискът от експозиция към контрагент или емитент, когато обезпечението, предоставено от този контрагент или емитирано от този емитент, се характеризира с висока степен на корелация с неговия кредитен риск.
ГЛАВА II
ПРИЗНАВАНЕ НА УСТАНОВЕН В ТРЕТА ДЪРЖАВА ЦК
(член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Информация, която се представя на ЕОЦКП за признаването на ЦК
Заявлението за признаване, подадено от установен в трета държава ЦК, съдържа най-малко следната информация:
а)
пълното наименование на юридическото лице;
б)
самоличност на акционерите или съдружниците, имащи квалифицирано дялово участие;
в)
списък на държавите членки, в които ЦК възнамерява да предоставя услуги;
г)
класове финансови инструменти, за които се извършва клиринг;
д)
данни, които ще бъдат включени в уебсайта на ЕОЦКП в съответствие с член 88, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
е)
данни за неговите финансови ресурси, формата и начините, по които те се поддържат, както и мерките за осигуряване на тяхната сигурност, включително процедури за управление на неизпълнението;
ж)
данни относно методологията във връзка с допълнителните обезпечения и изчисляването на гаранционния фонд;
з)
списък на допустимите обезпечения;
и)
разбивка по всяка от валутите на ЕС на обемите, включително при нужда и на прогнозните обеми, на извършения от подалия заявлението ЦК клиринг;
й)
резултати от стрес тестовете и бек тестовете, проведени през годината, предхождаща датата на заявлението;
к)
неговите правила и вътрешни процедури, както и доказателство за пълното им съответствие с изискванията, приложими в тази трета държава;
л)
данни за всички споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
м)
данни относно споразуменията за отделяне и тяхната правна обоснованост и приложимост;
н)
данни относно въведените от ЦК изисквания за достъп и условия за временно преустановяване и прекратяване на членство;
о)
данни за всяко споразумение за оперативна съвместимост, включително информацията, предоставена на компетентния орган на третата държава с оглед оценяване на споразумението.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИОННИ ИЗИСКВАНИЯ
(член 26 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 3
Правила за управлението
1. Ключовите компоненти на правилата за управлението на ЦК, определящи неговата организационна структура, както и ясно определените и надлежно документирани политики, процедури и процеси, съгласно които функционират ръководният му съвет и неговият висш ръководен състав, включват следното:
а)
състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет и комитетите към него;
б)
ролята и отговорностите на ръководния състав;
в)
структурата на висшия ръководен състав;
г)
йерархичната структура на отчитане между висшия ръководен състав и ръководния съвет;
д)
процедури за назначаване на членове на ръководния съвет и висшия ръководен състав;
е)
организация на функциите по управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен контрол;
ж)
процесите за осигуряване на отчетността пред заинтересованите страни.
2. ЦК разполага с необходимия персонал, за да изпълни всички задължения по настоящия регламент и Регламент (ЕС) № 648/2012. ЦК не предоставя персонала си на други дружества от групата, освен в рамките на споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК установява йерархия на отговорностите, която е ясна, последователна и целесъобразно документирана. ЦК гарантира, че функциите на директора по управление на риска, директора по проверка на съответствието и директора по технологиите се изпълняват от отделни лица, които са служители на ЦК, на които е възложена изключителната отговорност да изпълняват тези функции.
4. Когато ЦК е част от група, той отчита евентуалните последствия от това върху собствените си правила за управлението, включително дали разполага с необходимата степен на независимост за изпълнение на регулаторните си задължения като отделно юридическо лице и дали неговата независимост може да бъде нарушена от структурата на групата или от факта, че член на неговия ръководен съвет участва и в ръководния съвет на друго дружество от същата група. Такъв ЦК трябва да подготви специфични процедури за предотвратяване и управление на конфликти на интереси, в т.ч. и по отношение на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители.
5. Когато ЦК използва двустепенна система на управление, ролята и отговорностите на ръководния съвет, установени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 648/2012, се разпределят целесъобразно между надзорния съвет и управителния съвет.
6. Политиките, процедурите и системите за управление на риска, както и съответните механизми за контрол са част от съгласувана и последователна рамка на управление, която се преразглежда и актуализира редовно.
Член 4
Механизми за управление на риска и вътрешен контрол
1. ЦК разполага със стабилна рамка за цялостно управление на всички съществени рискове, на които е или може да бъде изложен. ЦК установява документирани политики, процедури и системи, които разкриват, измерват, проследяват и управляват тези рискове. Когато установява политиките, процедурите и системите за управление на риска, ЦК ги структура по начин, гарантиращ, че клиринговите членове управляват правилно и ограничават рисковете, които те създават за ЦК.
2. ЦК извършва интегриран и цялостен преглед на всички съответни рискове. Тук спадат рисковете, които поема от и създава за своите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти, както и рисковете, които поема от и създава за други дружества, в т.ч. оперативно съвместими ЦК, системи за сетълмент на ценни книжа и платежни системи, банки, извършващи сетълмент, доставчици на ликвидност, централни депозитари на ценни книжа, обслужвани от ЦК места за търговия и други ключови доставчици на услуги.
3. ЦК разработва подходящи инструменти за управление на риска, които му позволяват да управлява и докладва всички основни рискове. Тук спадат разкриването и управлението на системните, пазарните и други взаимовръзки. Ако ЦК предоставя свързани с клиринг услуги, които представляват отделен от неговите функции рисков профил и потенциално създават значителни допълнителни рискове за него, ЦК трябва да управлява тези допълнителни рискове по подходящ начин. Това може да включва правното отделяне на допълнителните услуги, които ЦК предоставя, от основните му функции.
4. С правилата за управлението се гарантира, че ръководният съвет на ЦК поема окончателната отговорност и отчетност за управление на рисковете на ЦК. Ръководният съвет определя, установява и документира подходящите граници и капацитет за поемане на риск от страна на ЦК. Ръководният съвет и висшият ръководен състав гарантират, че политиките, процедурите и контролните механизми на ЦК са в съответствие с неговите граници и капацитет за поемане на риск и че посочват начина, по който ЦК установява, докладва, проследява и управлява рисковете.
5. ЦК прилага надеждни системи за информация и контрол на рисковете, които предоставят на ЦК, по целесъобразност, на неговите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти възможността да получат своевременна информация и да прилагат целесъобразно политиките и процедурите за управление на риска. Тези системи гарантират най-малко, че кредитните и ликвидните експозиции се следят непрекъснато на равнище ЦК, на равнище клирингов член, както и доколкото е приложимо - на равнище клиент.
6. ЦК гарантира, че функцията по управление на риска разполага с нужните правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация и че е достатъчно независима от другите функции на ЦК. Директорът по управлението на риска на ЦК прилага рамката за управление на риска, включително установените от ръководния съвет политики и процедури.
7. ЦК разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол, които подпомагат ръководния съвет при мониторинга и оценката на адекватността и ефективността на неговите политики, процедури и системи за управление на риска. Тези механизми включват надеждни административни и счетоводни процедури, стабилна функция по проверка на съответствието и независима функция за вътрешен одит и одобряване или преразглеждане.
8. Финансовите отчети на ЦК се изготвят на годишна основа и се заверяват от задължителни одитори или одиторски дружества по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Член 5
Политика и процедури по проверка на съответствието
1. ЦК установява, прилага и поддържа подходящи политики и процедури, предназначени да разкриват риска от неспазване на задълженията на ЦК и неговите служители по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и свързаните с това рискове, и въвеждат подходящи мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно своите правомощия по посочените регламенти.
2. ЦК гарантира, че неговите правила, процедури и договорни споразумения са ясни и изчерпателни и осигуряват спазването на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и на всички други приложими регулаторни и надзорни изисквания.
Правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК се съхраняват в писмен вид или на друг траен носител. Тези правила, процедури и договорни споразумения, както и всички съпътстващи материали трябва да бъдат точни, актуални и леснодостъпни за компетентните органи, клиринговите членове и по целесъобразност, клиентите.
ЦК установява и анализира надеждността на правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК. За целите на анализа може да се потърси независимо правно становище. ЦК разполага с механизъм за предлагане и въвеждане на промени в своите правила и процедури, като преди въвеждането на съществени промени се консултира с всички засегнати клирингови членове и представя предложените промени пред компетентния орган.
3. Когато разработва своите правила, процедури и договорни споразумения, ЦК взема предвид съответните регулаторни принципи, стандартите за сектора и пазарните протоколи и ясно посочва в кои случаи тези практики са залегнали в документацията, уреждаща правата и задълженията на ЦК, неговите клирингови членове и заинтересованите трети страни.
4. ЦК установява и анализира потенциалните случаи на стълкновение на правни норми и разработва правила и процедури, които намаляват произтичащите от това правни рискове. За целите на анализа ЦК може при нужда да потърси независимо правно становище.
В правилата и процедурите на ЦК се посочва ясно правото, което би следвало да се прилага по отношение на всеки един аспект от дейностите и операциите на ЦК.
Член 6
Функция по проверка на съответствието
1. ЦК установява и поддържа постоянна и ефективна функция по проверка на съответствието, която е независима от другите функции на ЦК. ЦК гарантира, че функцията по проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация.
При установяването на своята функция по проверка на съответствието ЦК взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази дейност.
2. Директорът по проверка на съответствието е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с член 5, параграф 4 мерки, както и на предприетите действия за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЦК;
б)
да администрира политиките и процедурите по проверка на съответствието, установени от висшия ръководен състав и ръководния съвет;
в)
да консултира и съдейства на лицата, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите на ЦК, във връзка със спазване на задълженията на ЦК по настоящия регламент, Регламент (ЕО) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и други приложими нормативни изисквания, ако има такива;
г)
да отчита редовно пред ръководния съвет спазването от страна на ЦК и неговите служители на задълженията им по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012;
д)
да установява процедури за ефективно преодоляване на случаите на неспазване;
е)
да гарантира, че ангажираните с функцията по проверка на съответствието лица не участват в изпълнението на наблюдаваните от тях услуги или дейности и че конфликтите на интереси на тези лица биват надлежно разкривани и отстранявани.
Член 7
Организационна структура и отделяне на йерархичната структура на отчитане
1. ЦК определя състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет, висшия ръководен състав и комитетите към ръководния съвет. Тези договорености са ясно определени и надлежно документирани. Ръководният съвет създава най-малко одитен комитет и комитет по възнагражденията. Създаденият в съответствие с член 28 от Регламент (ЕС) № 648/2012 комитет за управление на риска изпълнява консултативни функции към ръководния съвет.
2. Ръководният съвет поема най-малко следните отговорности:
а)
установяване на ясни цели и стратегии на ЦК;
б)
ефективен мониторинг на висшия ръководен състав;
в)
установяване на подходящи политики за възнагражденията;
г)
установяване и надзор на функцията по управление на риска;
д)
надзор на функциите по проверка на съответствието и по вътрешен контрол;
е)
надзор на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
ж)
надзор на спазването на всички разпоредби по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и на всички други регулаторни и надзорни изисквания;
з)
осигуряване на отчетност пред акционерите или собствениците и служителите, клиринговите членове и техните клиенти и другите заинтересовани страни.
3. Висшият ръководен състав е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
осигуряване на съгласуваност на дейностите на ЦК с определените от ръководния съвет цели и стратегия на ЦК;
б)
разработване и установяване на процедури по проверка на съответствието и вътрешен контрол, които насърчават целите на ЦК;
в)
подлагане на процедурите за вътрешен контрол на редовен преглед и изпитване;
г)
осигуряване на достатъчно средства за управление на риска и проверка на съответствието;
д)
активно участие в процеса на контрол на риска;
е)
осигуряване на надлежното преодоляване на рисковете, които ЦК поема във връзка с извършваните от него клиринг и клирингови дейности.
4. Когато ръководният съвет делегира задачи на комитети или подкомитети, той запазва правомощията за одобрение на решенията, които биха могли да имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЦК.
5. Договореностите, при които функционират ръководният съвет и висшият ръководен състав, включват процеси за установяване, преодоляване и управление на потенциални конфликти на интереси на членовете на ръководния съвет и висшия ръководен състав.
6. ЦК разполага с ясна и пряка йерархична структура на отчитане между неговия ръководен съвет и висшия му ръководен състав, с което се гарантира, че висшият ръководен състав носи отговорност за своите резултати. Йерархичната структура за отчитане на управлението на риска, проверката на съответствието и вътрешен одит е ясна и отделена от структурата за другите дейности на ЦК. Директорът по управлението на риска се отчита пряко пред ръководния съвет или чрез председателя на комитета за управление на риска. Директорът по проверка на съответствието и функцията по вътрешен одит се отчитат пряко пред ръководния съвет.
Член 8
Политика за възнагражденията
1. Комитетът по възнагражденията разработва и развива политиката за възнагражденията, контролира нейното изпълнение от страна на висшия ръководен състав и редовно преглежда нейното практическо изпълнение. Самата политика се документира и преразглежда най-малко веднъж годишно.
2. Политиката за възнагражденията е изготвена така, че нивото и структурата на възнагражденията да бъдат съгласувани с разумното управление на риска. Политиката отчита както бъдещите, така и настоящите рискове и тяхното въздействие. Графикът на изплащане на възнагражденията трябва да зависи от времевия хоризонт на рисковете. При променливите възнаграждения конкретно политиката трябва да отдаде дължимото внимание на евентуалните времеви несъответствия между резултати и риск и да гарантира, че плащанията биват целесъобразно отлагани във времето. Между фиксираните и променливите елементи на общото възнаграждение съществува баланс, съответстващ на риска.
3. С политиката за възнагражденията се гарантира, че възнаграждението на персонала, ангажиран с управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен одит, не зависи от резултатите от стопанската дейност на ЦК. Равнището на възнаграждение е съобразено с отговорностите, както и с равнището на възнаграждение в съответната сфера на стопанска дейност.
4. Политиката за възнагражденията подлежи на ежегоден независим одит. Резултатите от тези одити се предоставят на компетентния орган.
Член 9
Системи за информационни технологии
1. При разработването на своите системи за информационни технологии ЦК гарантира, че те са надеждни и сигурни, както и в състояние да обработват информацията, необходима за безопасното и ефикасно изпълнение на дейностите и операциите на ЦК.
Структурата на информационните технологии е надлежно документирана. Системите са разработени, за да покрият оперативните нужди на ЦК и рисковете, на които той е изложен. Те са устойчиви, включително при неблагоприятни пазарни условия, а при необходимост може да бъдат разширени, за да обработят допълнителната информация. ЦК предвижда процедури и планира капацитет, в т.ч. достатъчно излишен капацитет, за да може при сериозни смущения системата да обработи всички висящи трансакции в рамките на деня. ЦК предвижда процедури за въвеждането на нови технологии, включително ясни планове за връщане към предишното технологично състояние.
2. С цел да осигури висока степен на сигурност при обработването на информация, както и да предвиди възможности за връзка със своите клирингови членове, клиенти и доставчици на услуги, ЦК изгражда своите информационни системи на базата на международно признати технически стандарти и на най-добрите практики в сектора. Преди първоначалната употреба, след въвеждането на значителни изменения, както и след настъпването на сериозни смущения ЦК подлага своите системи на строги тестове, симулиращи неблагоприятни пазарни условия. Клиринговите членове и клиенти, оперативно съвместимите ЦК и другите заинтересовани страни участват, доколкото е уместно, в подготовката и провеждането на тези тестове.
3. ЦК поддържа стабилна рамка за информационна сигурност, посредством която управлява по подходящ начин риска в областта на информационната сигурност. Рамката включва подходящи механизми, политики и процедури за защита на информацията от неразрешено оповестяване, за осигуряване на точността и целостта на данните и за гарантиране на достъпа до услугите на ЦК.
4. Рамката за информационна сигурност включва най-малко следните елементи:
а)
контрол на достъпа до системата;
б)
подходящи предпазни мерки срещу проникване и злоупотреба с данни;
в)
специфични устройства за запазване на автентичността и целостта на данните, включително криптографски техники;
г)
надеждни мрежи и процедури за точно и бързо прехвърляне на данни при ниски нива на смущение;
д)
одитни пътеки.
5. Системите за информационни технологии и рамката за информационна сигурност се преразглеждат най-малко веднъж годишно. Те подлежат на независими одити. Резултатите от тези одити се докладват на ръководния съвет и се предоставят на компетентния орган.
Член 10
Оповестяване
1. ЦК осигурява безплатен обществен достъп до следната информация:
а)
информация относно неговите правила за управлението, в т.ч.:
i)
неговата организационна структура, както и ключови цели и стратегии;
ii)
ключови елементи на политиката за възнагражденията;
iii)
ключова финансова информация, включително най-актуалните одитирани финансови отчети;
б)
информация относно неговите правила, в т.ч.:
i)
процедури за управление на неизпълнението, процедури и допълнителни текстове;
ii)
информация във връзка с непрекъснатостта на стопанската дейност;
iii)
информация относно неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска в съответствие с глава XII;
iv)
пълната информация относно неговата структура и операции, както и относно правата и задълженията на клиринговите членове и клиенти, необходима за ясното разграничаване и цялостното разбиране на рисковете и разходите, свързани с използването на услугите на ЦК;
v)
настоящите клирингови услуги на ЦК, включително подробна информация за обхвата на всяка една услуга;
vi)
неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска, включително информация относно финансовите ресурси, инвестиционната политика, източниците на ценови данни и моделите, използвани при изчисляване на допълнителните обезпечения;
vii)
законодателството и правилата, които уреждат:
1)
достъпа до ЦК;
2)
договорите, сключени от ЦК с клирингови членове и доколкото е приложимо, с клиенти;
3)
договорите, които ЦК приема за клиринг;
4)
всяко споразумение за оперативна съвместимост;
5)
използването на обезпечения и вноски в гаранционния фонд, включително ликвидирането на позиции и обезпечения и степента, до която обезпечението е защитено срещу искове на трети страни;
в)
информация относно допустимите обезпечения и приложимите проценти за намаляване на тяхната стойност;
г)
списък на всички настоящи клирингови членове, включително критерии за приемане, временно преустановяване и прекратяване на членството.
Когато компетентният орган е съгласен с ЦК, че всяко разкриване на информацията по буква б) или в) от настоящия параграф може да изложи на риск търговската тайна или сигурността и стабилността на ЦК, ЦК може да реши да оповести тази информация по начин, който предотвратява или намалява тези рискове, или да не я оповестява.
2. ЦК оповестява пред обществеността безплатно информацията относно всяка съществена промяна в своите правила за управлението, целите, стратегиите и ключовите политики, както и в действащите правила и процедури.
3. Информацията, която трябва да бъде публично оповестена от ЦК, е достъпна на неговия уебсайт. Информацията е достъпна най-малко на езика, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Член 11
Вътрешен одит
1. ЦК създава и поддържа функция по вътрешен одит, която е отделена и независима от другите функции и дейности на ЦК и която изпълнява следните задачи:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който се проверяват и оценяват адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите на ЦК за вътрешен контрол и правилата за управлението;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява спазването на тези препоръки;
г)
докладва пред ръководния съвет по въпроси, свързани с вътрешния одит.
2. Функцията по вътрешен одит разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата документация, необходима за нейното осъществяване. Тя е достатъчно независима от управлението и се отчита директно пред ръководния съвет.
3. Вътрешният одит оценява ефективността на процедурите на ЦК за управление и механизмите за контрол на риска по начин, пропорционален на рисковете, пред които са изправени различните сфери на дейност, и независимо от оценяваните области на дейността. Функцията по вътрешен одит разполага с достъп до информацията, необходима за извършването на преглед на всички дейности и операции, процеси и системи на ЦК, включително възложените на външни подизпълнители.
4. Изготвените от вътрешния одит оценки се основават на цялостен одитен план, който се преразглежда и докладва на компетентния орган най-малко веднъж годишно. ЦК гарантира, че при настъпването на определени събития може в кратък срок да извърши необходимите специални одити. Одитният план и прегледът се одобряват от ръководния съвет.
5. Клиринговите операции, процесите по управление на риска, както и механизмите за вътрешен контрол и счетоводното отчитане подлежат на независим одит. Независимите одити се извършват най-малко веднъж годишно.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЯВАНЕ НА ДАННИ
(член 29 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 12
Общи изисквания
1. ЦК съхранява данните на траен носител, позволяващ информацията да бъде предоставена на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членовете на ЕСЦБ в такава форма и вид, че да бъдат спазени следните условия:
а)
възможно е да се възпроизведат всички основни етапи на извършената от ЦК обработка;
б)
възможно е да се регистрира, проследи и извлече първоначалното съдържание на данните, преди всякакви поправки или други изменения;
в)
въведени са мерки за предотвратяване на неправомерното изменение на данни;
г)
съществуват подходящи мерки за осигуряване на сигурността и поверителността на съхраняваните данни;
д)
в системата за съхраняване на данни е изграден механизъм за установяване и отстраняване на грешки;
е)
системата за съхраняване на данни осигурява навременното възстановяване на данни в случай на повреда в системата.
2. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-кратък от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и най-късно в рамките на работния ден, следващ деня на получаване на искане от съответния орган.
3. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-дълъг от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и в рамките на пет работни дни от получаване на искане от съответния орган.
4. Когато обработваната от ЦК информация съдържа лични данни, ЦК съблюдават своите задължения по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7).
5. Когато ЦК съхранява данните извън Съюза, той гарантира, че компетентният орган, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ могат да получат идентичен достъп до данните в рамките на същите срокове, както при съхраняване на данните в рамките на Съюза.
6. Всеки ЦК посочва съответните лица, които в рамките на установените в параграфи 2 и 3 срокове за предоставяне на съответните данни могат да пояснят съдържанието на неговите данни пред компетентните органи.
7. Всички данни, които ЦК трябва да съхранява в съответствие с настоящия регламент, подлежат на проверка от страна на компетентния орган. При поискване ЦК предоставя на компетентния орган пряк достъп до данните, изисквани по членове 13 и 14.
Член 13
Съхраняване на данни за трансакциите
1. ЦК съхранява данните за всички трансакции по всички договори, по отношение на които той осъществява клиринг, и гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на клиринговия процес по всеки договор, и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. По отношение на всяка трансакция, за която е получено искане за клиринг, ЦК - веднага след получаване на съответната информация, съхранява и актуализира следните данни:
а)
цена, ставка или спред и количество;
б)
клирингов капацитет, който посочва дали трансакцията е за покупка или продажба от гледна точка на регистрирането от ЦК;
в)
идентификация на инструмента;
г)
идентификация на клиринговия член;
д)
идентификация на мястото, където е бил сключен договорът;
е)
дата и час на намеса на ЦК;
ж)
дата и час на прекратяване на договора;
з)
условия и срокове на сетълмента;
и)
дата и час на сетълмента или на откупуване на трансакцията, както и по целесъобразност следните елементи:
i)
дата и час на първоначално сключване на договора;
ii)
първоначалните условия и страни по договора;
iii)
ако е приложимо, идентификация на оперативно съвместимия ЦК, който извършва клиринг на една част от сделката;
iv)
самоличността на клиента, включително на непреките клиенти, когато тя е известна на ЦК, и в случай на отказ, идентификация на страната, която е прехвърлила договора.
Член 14
Съхраняване на данни за позициите
1. ЦК съхранява данни за позициите, държани от всеки клирингов член. За всяка сметка, водена в съответствие с член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се съхраняват отделни данни, като ЦК гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на трансакциите, с които позицията е създадена, както и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. Към края на всеки работен ден ЦК съхранява за всяка позиция следните данни, доколкото те са свързани с въпросната позиция:
а)
идентификация на клиринговия член, на клиента, ако е известен на ЦК, както и по целесъобразност на всеки оперативно съвместим ЦК, поддържащ такава позиция;
б)
знака на позицията;
в)
ежедневно изчисляваната стойност на позицията, включително данни за стойностите, на които договорите се оценяват, както и всяка друга необходима информация.
3. По отношение на всяка отделна сметка на клирингов член и клиент, ако той е известен на ЦК, ЦК съхранява и актуализира данни за стойността на допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и посочените в член 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012 други финансови ресурси, изисквани от ЦК, както и съответната стойност на действително предоставените от клиринговия член средства към края на деня и промените в тази стойност, които могат да възникнат в рамките на деня.
Член 15
Съхраняване на данни за стопанската дейност
1. ЦК съхранява адекватни и точни данни за дейностите, свързани с неговата стопанска дейност и вътрешна организация.
2. Посочените в параграф 1 данни се актуализират при всяка съществена промяна в съответните документи и включват най-малко:
а)
организационната структура на ръководния съвет и съответните комитети, звеното за клиринг, звеното за управление на риска, както и всички други релевантни звена или подразделения;
б)
самоличността на акционерите или съдружниците, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
документите, удостоверяващи политиките, процедурите и процесите, изисквани по глава III и член 29;
г)
протоколите от заседанията на ръководния съвет и, ако е приложимо, от заседанията на подкомитетите към ръководния съвет и от комитетите към висшия ръководен състав;
д)
протоколите от заседанията на комитета за управление на риска;
е)
протоколите от заседанията на консултативните групи с клиринговите членове и клиенти, ако има такива;
ж)
вътрешни и външни одитни доклади, доклади за управлението на риска, доклади за проверка на съответствието, както и доклади на консултантските фирми, включително отговорите от страна на ръководството;
з)
политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, изисквани съгласно член 17;
и)
плана и дневните отчети на ликвидността, изисквани съгласно член 32;
й)
данни за всички активи, пасиви и капиталови сметки, изисквани съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
к)
получени жалби, включително име, адрес и номер на сметката на жалбоподателя; датата, на която е получена жалбата; имената на всички лица, посочени в жалбата; описание на естеството на жалбата; уреждане на жалбата и дата, на която жалбата е била приключена;
л)
данни за всяко прекъсване или неправилно функциониране на услугите, включително подробен доклад относно графика, последствията и корективните действия;
м)
данни за резултатите от проведените стрес тестове и бек тестове;
н)
писмена кореспонденция с компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ;
о)
правни становища, получени в съответствие с глава III;
п)
когато е приложимо, документацията относно споразуменията за оперативна съвместимост с други ЦК;
р)
информацията по член 10, параграф 1, буква б), подточка vii) и буква г);
с)
документите, описващи разработването на нови бизнес инициативи.
Член 16
Съхраняване на данните, отчитани пред регистър на трансакции
ЦК установява и съхранява цялата информация и данни, които трябва да бъдат отчитани в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, заедно с данни за датата и часа на отчитане на трансакцията.
ГЛАВА V
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
(член 34 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 17
Стратегия и политика
1. ЦК разполага с политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие, които са одобрени от ръководния съвет. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие подлежат на независим преглед, резултатите от който се докладват на ръководния съвет.
2. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност са посочени всички ключови стопански функции и съответни системи и са включени стратегията, политиките и целите на ЦК, гарантиращи непрекъснатостта на тези функции и системи.
3. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност е съобразена с външните връзки и взаимозависимости в рамките на финансовата инфраструктура, включително местата за търговия, на които ЦК осъществява клиринг, системите за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и кредитните институции, използвани от ЦК или свързан ЦК. В нея биват отчетени и ключовите функции или услуги, чието изпълнение е било възложено на трети страни.
4. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие съдържат ясно определени и документирани механизми, които се използват при свързани с непрекъснатостта извънредни ситуации, бедствия или кризи и които са предназначени да осигурят минимално ниво на обслужване на ключовите функции.
5. В плана за възстановяване при катастрофично събитие са посочени и включени цели по отношение на етапите и времето за възстановяване на ключовите функции и е определена най-подходящата стратегия за възстановяване на всяка от тези функции. Тези механизми имат за цел да гарантират, че при извънредни ситуации ключовите функции ще бъдат приключени навреме, а договорените нива на обслужване - постигнати.
6. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност на ЦК е определено максимално допустимото време, през което ключовите функции и системи са неизползваеми. Максималното време за възстановяване на ключовите функции на ЦК, което се посочва в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност, не надхвърля 2 часа. Процедурите и плащанията по ежедневното приключване се осъществяват в рамките на изискваното време и при всякакви обстоятелства.
7. Когато определя времето за възстановяване на всяка една функция, ЦК отчита потенциалното цялостно въздействие върху ефективността на пазара.
Член 18
Анализ на въздействието върху стопанската дейност
1. ЦК извършва анализ на въздействието върху стопанската дейност, чиято цел е да установи кои стопански функции са от ключово значение за гарантиране на услугите на ЦК. В анализа се отчита значението на тези функции за други институции и функции във финансовата инфраструктура.
2. ЦК използва сценариен анализ на риска, чиято цел е да установи как различните сценарии влияят на рисковете, свързани с неговите ключови стопански функции.
3. Когато оценява рисковете, ЦК отчита зависимостта от външни доставчици, в т.ч. и на комунални услуги. ЦК предприема действия за управление на тези зависимости чрез подходящи договорни и организационни разпоредби.
4. Анализът на въздействието върху стопанската дейности и сценарийният анализ се актуализират редовно и най-малкото веднъж годишно, както и след инцидент или съществени организационни промени. Анализите отчитат всички съществени промени, включително пазарните и технологичните тенденции.
Член 19
Възстановяване при катастрофично събитие
1. ЦК разполага с механизми за осигуряване на непрекъснатостта на своите ключови функции, основани на сценарии за катастрофични събития. Тези механизми обхващат най-малко наличието на необходимите човешки ресурси, максималната продължителност на прекъсване на ключовите функции, както и преминаването към алтернативен обработвателен център и възстановяване на функциите в рамките на този център.
2. ЦК поддържа алтернативен обработвателен център, който може да гарантира непрекъснатост на всички ключови функции на ЦК, идентична на тази в основния център. Географският рисков профил на алтернативния център е различен от този на основния център.
3. ЦК поддържа или разполага с незабавен достъп до алтернативния стопански център, позволяващ на служителите да гарантират най-малко непрекъснатостта на обслужването, когато основният център не е на разположение.
4. ЦК разглежда необходимостта от изграждане на допълнителни обработвателни центрове, особено когато диверсификацията на рисковите профили на основния и алтернативния център не е достатъчна, за да гарантира изцяло, че целите по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност на ЦК ще бъдат изпълнени при всички сценарии.
Член 20
Изпитване и мониторинг
1. ЦК подлага своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие на изпитване и мониторинг, извършвани редовно и след всяка значителна модификация или изменение в системите или съответните функции, за да гарантира, че с политиката за непрекъснатост на стопанската дейност ще бъдат постигнати поставените цели, включително двучасовия максимален срок за възстановяване на функциите. Тестовете са планирани и документирани.
2. Изпитванията на политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие отговарят на следните условия:
а)
включват сценарии за широкомащабни катастрофични събития и преминаване от основния към алтернативния център;
б)
включват участието на клирингови членове, външни доставчици и съответните институции във финансовата инфраструктура, по отношение на които са установени взаимозависимости в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност.
Член 21
Поддържане
1. ЦК преразглежда редовно и актуализира своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност, за да включи всички ключови функции, както и най-подходящата стратегия за тяхното възстановяване.
2. ЦК преразглежда редовно и актуализира своя план за възстановяване при катастрофично събитие, за да бъдат включени най-подходящите стратегии за възстановяване на всички ключови функции.
3. В актуализираните варианти на политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие се вземат предвид резултатите от тестовете и препоръките от независимите прегледи, другите прегледи и от компетентните органи. След всяко значително смущение ЦК преразглежда своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, за да установи причините и всички необходими подобрения на своите операции, политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие.
Член 22
Управление на кризи
1. ЦК разполага с функция за управление на кризи, която се задейства при извънредни ситуации. Процедурата за управление на кризи е ясна и писмено документирана. Ръководният съвет контролира функцията за управление на кризи и редовно получава и преглежда отчетите за нея.
2. Функцията за управление на кризи включва добре структурирани и ясни процедури за управление на вътрешната и външната комуникация по време на криза.
3. След настъпването на кризисно събитие ЦК извършва преглед на начина, по който е преодолял кризата. Прегледът обхваща, когато е приложимо, участието на клиринговите членове и други външни заинтересовани страни.
Член 23
Комуникация
1. ЦК разполага с комуникационен план, документиращ начина, по който висшият ръководен състав, ръководният съвет и съответните външни заинтересовани страни, в т.ч. компетентни органи, клирингови членове, клиенти, агенти по сетълмента, системи за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и места за търговия, ще бъдат целесъобразно осведомявани по време на криза.
2. Сценарийните анализи, анализите на риска, прегледите и резултатите от мониторинга и изпитванията биват докладвани на ръководния съвет.
ГЛАВА VI
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
(член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 24
Процент
1. ЦК изчислява първоначалното допълнително обезпечение, което покрива произтичащите от промените на пазара експозиции, за всеки обезпечаван на продуктова основа финансов инструмент в рамките на периода, определен в член 25, и при допускане за времеви хоризонт за ликвидация на позицията съгласно посоченото в член 26. За изчисляването на първоначалните допълнителни обезпечения ЦК спазва най-малко следните доверителни интервали:
а)
99,5 % за извънборсови деривати;
б)
99 % за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящите доверителни интервали за всеки клас финансови инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, ЦК взема също така предвид най-малко следните фактори:
а)
сложността и равнището на несигурност при ценообразуването на класа финансови инструменти, които могат да ограничат възможностите за одобряване на изчисленията на първоначалното обезпечение и променливия маржин;
б)
рисковите параметри на класа финансови инструменти, в т.ч. променливост, дюрация, ликвидност, нелинейни ценови характеристики, риск от внезапно неизпълнение и утежняващ риск;
в)
степента, до която другите механизми за контрол на риска не ограничават целесъобразно кредитните експозиции;
г)
присъщия за класа финансови инструменти ливъридж, включително дали класът финансови инструменти се характеризира с високо ниво на променливост, високо ниво на концентрация сред няколко участници на пазара или трудности при закриване.
3. ЦК информира съответния си компетентен орган и своите клирингови членове относно критериите, използвани за определяне на процента, прилаган за изчисляване на допълнителните обезпечения за всеки клас финансови инструменти.
4. Когато ЦК извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може на базата на рисковите фактори, посочени в параграф 2, да използва за тези договори доверителни интервали от най-малко 99 %, ако рисковете по договорите за извънборсови деривати, по отношение на които той извършва клиринг, са подходящо ограничени чрез този доверителен интервал и условията по параграф 2 са спазени.
Член 25
Времеви хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди
1. ЦК гарантира, че съгласно своята методология и процес за одобряване на модела, установени в съответствие с глава XII, първоначалните допълнителни обезпечения покриват най-малко при определения в член 24 доверителен интервал и за определения в член 26 период на ликвидация експозициите, произтичащи от променливостта за минали периоди, изчислена на базата на данни, обхващащи най-малко последните 12 месеца.
ЦК гарантира, че данните, използвани за изчисляване на променливостта за минали периоди, отразяват всички възможни условия на пазара, включително периодите на напрежение.
2. При изчисляването на променливостта за минали периоди ЦК може да използва други времеви хоризонти, при условие че с използването на тези времеви хоризонти се постигат допълнителни обезпечения, които са поне толкова високи, колкото получените при определения в параграф 1 времеви период.
3. Параметрите на допълнителните обезпечения за финансови инструменти, за които липсват данни за минали периоди, се основават на консервативни допускания. ЦК адаптира своевременно изчисленията на необходимите допълнителни обезпечения посредством анализ на ценовите данни за минали периоди на новите финансови инструменти.
Член 26
Времеви хоризонти за периода на ликвидация
1. ЦК определя времевите хоризонти за периода на ликвидация, като взема предвид характеристиките на подлежащия на клиринг финансов инструмент, пазара, на който той се търгува, както и периода за изчисляване и привличане на допълнителните обезпечения. Тези периоди за ликвидация представляват най-малко:
а)
пет работни дни за извънборсови деривати;
б)
два работни дни за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящия период на ликвидация, ЦК оценява и сумира най-малко:
а)
възможно най-дългия период между момента на привличане на последните допълнителни обезпечения и момента, в който ЦК декларира неизпълнението или започва процедурата по управление на неизпълнението;
б)
очаквания период, необходим за разработване и изпълнение на стратегията за управление на неизпълнението на клирингов член според особеностите на всеки клас финансови инструменти, включително равнището на ликвидност, размера и концентрацията на позициите, както и пазарите, които ЦК ще използва, за да приключи или хеджира изцяло позицията на клиринговия член;
в)
когато е приложимо, необходимия период за покриване на риска от контрагента, на който ЦК е изложен.
3. При оценяване на определените в параграф 2 периоди ЦК взема предвид най-малко факторите, посочени в член 24, параграф 2, и времевия хоризонт за изчисляване на променливостта за минали периоди, посочен в член 25.
4. Когато извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може да използва времеви хоризонт за периода на ликвидация, различен от посочения в параграф 1, при условие че той може да удостовери пред съответния си компетентен орган:
а)
че с оглед на специфичните характеристики на съответните извънборсови деривати този времеви хоризонт би бил по-подходящ от посочения в параграф 1;
б)
че този времеви хоризонт е най-малко два работни дни.
Член 27
Допълнително обезпечаване на ниво портфейл
1. ЦК може да допусне необходимите допълнителни обезпечения по финансовите инструменти да бъдат компенсирани или намалени, ако ценовият риск на един финансов инструмент или набор от финансови инструменти се характеризира с високо и постоянно равнище на корелация или се основава на еквивалентни параметри за статистическа зависимост с ценовия риск на други финансови инструменти.
2. ЦК документира своя подход за допълнително обезпечаване на ниво портфейл и гарантира, че корелацията или еквивалентните параметри за статистическа зависимост между два или повече подлежащи на клиринг финансови инструменти са доказали своята надеждност в рамките на изчисления в съответствие с член 25 минал период, както и устойчивостта си при неблагоприятни исторически или хипотетични условия. ЦК удостоверява съществуването на икономическа обосновка за ценовата зависимост.
3. Всички финансови инструменти, по отношение на които се прилага обезпечаване на ниво портфейл, са обхванати от един и същ гаранционен фонд. Чрез дерогация, ако ЦК може предварително да удостовери пред съответния му компетентен орган и своите клирингови членове начина, по който потенциалните загуби ще бъдат разпределени между различните гаранционни фондове, и в своите правила е установил необходимите за целта разпоредби, обезпечаването на ниво портфейл може да се прилага спрямо финансови инструменти, обхванати от различни гаранционни фондове.
4. Когато допълнителното обезпечаване на ниво портфейл обхваща множество инструменти, намаленият размер на допълнителните обезпечения не надхвърля 80 % от разликата между сумата на допълнителните обезпечения, изчислени поотделно за всеки продукт, и допълнителните обезпечения, изчислени въз основа на комбинираната прогнозна оценка на експозицията на комбинирания портфейл. Когато ЦК не е изложен на потенциален риск от намаляване на допълнителното обезпечение, той може да приложи намаление, достигащо до 100 % от тази разлика.
5. Намаляването на допълнителните обезпечения на ниво портфейл е обект на солидна програма от стрес тестове в съответствие с глава XII.
Член 28
Процикличност
1. ЦК гарантира, че с неговата политика за подбор и преразглеждане на доверителния интервал, периода на ликвидация и наблюдавания минал период се постигат далновидни, стабилни и предпазливи изисквания по отношение на допълнителното обезпечение, които ограничават процикличността до ниво, което не застрашава устойчивостта и финансовата сигурност на ЦК. Това изисква, доколкото е възможно, да се избягват резките или съществените промени в изискванията по отношение на допълнителното обезпечение и да се установят прозрачни и предвидими процедури за адаптиране на тези изисквания при промяна на условията на пазара. За целта ЦК използва поне един от следните варианти:
а)
прилага буфер, който възлиза на най-малко 25 % от изчислените допълнителни обезпечения и може да бъде временно изчерпан, ако изчислените изисквания за допълнително обезпечение нараснат значително;
б)
придава най-малко 25-процентово тегло на неблагоприятните данни в рамките на изчисления в съответствие с член 26 минал период;
в)
гарантира, че неговите изисквания за допълнително обезпечение не са по-ниски от тези, които биха били изчислени при променливост, определена въз основа на 10-годишен исторически период.
2. Когато преразглежда параметрите на модела за определяне на допълнителните обезпечения с оглед по-доброто отразяване на текущите пазарни условия, ЦК взема предвид всяко потенциално проциклично въздействие на това преразглеждане.
ГЛАВА VII
ГАРАНЦИОНЕН ФОНД
(член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 29
Рамка и управление
1. Когато определя минималния размер на гаранционния фонд и сумата на другите финансови ресурси, необходими за спазване на изискванията по членове 42 и 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012, ЦК отчита груповите зависимости и прилага вътрешна рамка за определяне на видовете екстремни, но реалистични пазарни условия, които биха могли да го изложат на прекомерен риск.
2. Рамката съдържа декларация, в която се описва как ЦК определя екстремните, но реалистични пазарни условия. Тя е изцяло документирана и се съхранява в съответствие с член 12.
3. Рамката се обсъжда от комитета за управление на риска и се одобрява от ръководния съвет. Надеждността на рамката и способността ѝ да отразява промените на пазара подлежат най-малко веднъж годишно на преглед. Прегледът се обсъжда от комитета за управление на риска и се докладва на ръководния съвет.
Член 30
Установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия
1. Описаната в член 29 рамка отразява рисковия профил на ЦК, като по целесъобразност се отчитат трансграничните и валутните експозиции. В нея са посочени всички пазарни рискове, на които ЦК би бил изложен при неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, включително неблагоприятни промени в пазарните цени на инструментите, на които е извършен клиринг, ограничена пазарна ликвидност на тези инструменти и спад на ликвидационната стойност на обезпечението. Рамката отразява също допълнителните рискове за ЦК, произтичащи от едновременното неспазване на задълженията на дружествата, принадлежащи към групата на намиращия се в неизпълнение клирингов член.
2. В рамката са посочени поотделно всички пазари, на които ЦК би имал експозиция в случай на неизпълнение на клирингов член. За всеки от посочените пазари ЦК определя екстремните, но реалистични условия въз основа на:
а)
набор от исторически сценарии - включително периоди на екстремни промени на пазара, наблюдавани през последните 30 години или от момента на съществуване на надеждни данни - които биха изложили ЦК на прекомерен финансов риск. Ако ЦК реши, че е малко вероятно да се повторят наблюдавани в миналото значителни ценови изменения, той обосновава пред компетентния орган защо те не са включени в рамката;
б)
набор от потенциални бъдещи сценарии, основани на съгласувани допускания по отношение на пазарната променливост и ценовата корелация между пазарите и финансовите инструменти, като се отчитат както количествените, така и качествените оценки на потенциалните пазарни условия.
3. Рамката отчита също така в количествено и качествено изражение до каква степен екстремните ценови промени биха могли да възникнат в няколко от установените пазари едновременно. В рамката е отчетена възможността ценовите корелации за минали периоди да не бъдат приложими при екстремни, но реалистични пазарни условия.
Член 31
Преглед на екстремни, но реалистични сценарии
Описаните в член 30 процедури се преразглеждат редовно от ЦК, като се вземат под внимание всички съответни пазарни промени и мащабът и концентрацията на експозициите на клиринговите членове. Съвкупността от исторически и хипотетични сценарии, използвани от ЦК за установяване на екстремните, но реалистични пазарни условия, се преразглежда от ЦК, след консултации с комитета за управление на риска, поне веднъж годишно и по-често, ако развитието на пазара или настъпването на съществени промени в съвкупността от договори, по отношение на които ЦК е извършил клиринг, влияе върху стоящите в основата на сценариите допускания и следователно изисква промяната на сценариите. Съществените промени в рамката се отчитат пред ръководния съвет.
ГЛАВА VIII
МЕХАНИЗМИ ЗА КОНТРОЛ НА ЛИКВИДНИЯ РИСК
(член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 32
Оценка на ликвидния риск
1. ЦК установяват стабилна рамка за управление на ликвидния риск, която включва ефективни оперативни и аналитични инструменти за текущо и своевременно установяване, измерване и мониторинг на сетълмента и финансовите потоци, включително използваната от него ликвидност в рамките на деня. ЦК редовно оценяват структурата и функционирането на своята рамка за управление на ликвидността, в т.ч. чрез отчитане на резултатите от стрес тестове.
2. Рамката за управление на ликвидността на ЦК е достатъчно устойчива, за да гарантира, че ЦК е в състояние да изпълни дължимите си задължения за плащане и сетълмент във всички съответни валути, включително и в рамките на деня, когато това е целесъобразно. Рамката за управление на ликвидността на ЦК включва също така оценка на неговите потенциални бъдещи нужди от ликвидни средства в рамките на широк спектър от потенциални стресови сценарии. Към стресовите сценарии спада неизпълнение от страна на клиринговите членове съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - от датата на неизпълнението до края на периода на ликвидация, и ликвидният риск, генериран от инвестиционната политика и процедури на ЦК при екстремни, но реалистични пазарни условия.
3. Рамката за управление на ликвидността включва план за ликвидността, който се документира и съхранява в съответствие с член 12. Планът за ликвидността включва най-малко процедури на ЦК за:
а)
поне ежедневно управление и мониторинг на неговите ликвидни нужди съгласно набор от пазарни сценарии;
б)
поддържане на достатъчно ликвидни финансови ресурси за покриване на неговите ликвидни нужди и разграничаване между използваните различни видове ликвидни средства;
в)
ежедневна оценка и измерване на ликвидните активи, с които ЦК разполага, и необходимите му ликвидни средства;
г)
установяване на източниците на ликвиден риск;
д)
оценяване на сроковете, през които ликвидните финансови средства на ЦК трябва да бъдат на разположение;
е)
отчитане на ликвидните средства, които са потенциално необходими с оглед правото на клиринговите членове да разменят парични срещу непарични обезпечения;
ж)
процесите при недостиг на ликвидност;
з)
попълването на всички ликвидни финансови ресурси, които могат да се използват при неблагоприятни събития.
Ръководният съвет на ЦК одобрява плана след консултация с комитета за управление на риска.
4. ЦК оценява ликвидния риск, пред който е изправен, включително невъзможността на ЦК или неговите клирингови членове да покрият дължимите си задължения за плащане в рамките на процедурата по клиринг или сетълмент, като бъде отчетена и инвестиционната дейност на ЦК. Рамката за управление на риска обхваща ликвидните средства, които са необходими с оглед на отношенията между ЦК и всяко лице, към което ЦК има ликвидна експозиция, включително:
а)
банки, извършващи сетълмент;
б)
платежни системи;
в)
системи за сетълмент на ценни книжа;
г)
ностро агенти;
д)
банки попечители;
е)
доставчици на ликвидност;
ж)
оперативно съвместими ЦК;
з)
доставчици на услуги.
5. В своята рамка за управление на ликвидния риск ЦК взема под внимание всички взаимозависимости между лицата, изброени в параграф 4, и различните взаимовръзки, които може да съществуват между ЦК и посочено в параграф 4 лице.
6. ЦК изработва ежедневен доклад за нуждите и ресурсите по параграф 3, букви а) - в), както и тримесечен доклад относно плана за ликвидността по параграф 3, букви г) - з). Докладите се документират и съхраняват в съответствие с глава IV.
Член 33
Достъп до ликвидност
1. ЦК съхранява във всяка от съответните валути ликвидни средства, съответстващи на необходимите му ликвидни средства съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и член 32 от настоящия регламент. Тези ликвидни средства са ограничени до:
а)
парични депозити при емитиращата централна банка;
б)
парични депозити при лицензирани кредитни институции в съответствие с член 47;
в)
предварително договорени кредитни линии или сходни механизми с изправни клирингови членове;
г)
предварително договорени споразумения за обратно изкупуване;
д)
активно търгувани финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45 и член 46 и за които ЦК може да удостовери, че са леснодостъпни и обратими в парични средства в рамките на деня при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия.
2. ЦК следи валутите, в които неговите задължения са деноминирани, и взема предвид потенциалното въздействие на неблагоприятни пазарни условия върху способността му да получи достъп до чуждестранните валутни пазари по начин, който съответства на цикъла за сетълмент на ценни книжа в чуждестранна валута и системите за сетълмент на ценни книжа.
3. Предварително договорените кредитни линии, осигурени срещу предоставено от клиринговите членове обезпечение, не трябва да се отчитат два пъти като ликвидни средства. ЦК предприема действия за мониторинг и контрол на концентрацията на експозиции от ликвиден риск към всеки отделен доставчик на ликвидност.
4. ЦК провежда стриктни надлежни проверки на възможностите на своите доставчици на ликвидност да действат съгласно договореностите за ликвидност.
5. ЦК периодично изпитва своите процедури за достъп до предварително установените механизми за финансиране. Това може да включва тестово изтегляне на суми от банкови кредитни линии, проверка на бързината на достъп до ресурсите и надеждността на процедурите.
6. В рамките на плана си за ликвидността ЦК разполага с подробни процедури за използване на своите ликвидни финансови ресурси с оглед покриване на задълженията си за плащане при недостиг на ликвидност. В процедурите по отношение на ликвидността се посочва ясно кога трябва да се използват отделните ресурси. В процедурите се описват и начините за достъп до парични депозити или овърнайт инвестиции на парични депозити, за изпълнение на пазарни трансакции със сетълмент в рамките на деня или за ползване на предварително установени линии за ликвидност. Тези процедури се подлагат на редовно изпитване. ЦК установява също така подходящ план за подновяване на договорености за финансиране преди изтичането на техния срок.
Член 34
Риск от концентрация
1. ЦК следи отблизо и контролира концентрацията на своята експозиция към ликвиден риск, включително своите експозиции към лицата, изброени в член 32, параграф 4, и към лицата от същата група.
2. Рамката за управление на ликвидния риск на ЦК включва използването на граници на експозиция и на концентрация.
3. ЦК определя процеси и процедури при нарушение на границите на концентрация.
ГЛАВА IX
КАСКАДЕН ПРИНЦИП ПРИ НЕИЗПЪЛНЕНИЕ
(член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 35
Изчисляване на размера на собствените ресурси на ЦК, които да се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК завежда и посочва отделно в баланса си сумата на собствените си ресурси, заделени за посочената в член 45, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 цел.
2. ЦК изчислява минималната сума, посочена в параграф 1, като умножава по 25 % минималния капитал, включително неразпределената печалба и резервите, притежавани в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 152/2013 на Комисията (8).
ЦК преразглежда тази минимална сума най-малко веднъж годишно.
3. Когато ЦК е създал повече от един гаранционен фонд за различните класове финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг, общият размер на целевите собствени ресурси, изчислени съгласно параграф 1, се разпределя между гаранционните фондове пропорционално на размера на всеки гаранционен фонд, посочва се отделно в баланса и се използва за случаи на неизпълнение в отделните пазарни сегменти, за които се отнася гаранционният фонд.
4. За съблюдаване на изискванията по параграф 1 не се използват ресурси, различни от капитал, включително неразпределена печалба и резерви, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 36
Поддържане на сумата на собствените ресурси на ЦК, които се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК информира незабавно компетентния орган, ако сумата на целевите собствени ресурси спадне под изискваната в член 35 стойност, заедно с основанията за нарушението и подробно писмено описание на мерките и графика за възстановяване на тази сума.
2. Когато настъпи последващо неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, преди ЦК да е възстановил целевите собствени ресурси, за целите на член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се използва само остатъчната сума на разпределените целеви собствени ресурси.
3. ЦК възстановява целевите собствени ресурси най-късно в рамките на един месец от получаване на уведомлението по параграф 1.
ГЛАВА X
ОБЕЗПЕЧЕНИЕ
(член 46 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 37
Общи изисквания
ЦК установява и прилага прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, и при необходимост предприема корективни действия.
ЦК преразглежда най-малко веднъж годишно своите политики и процедури по отношение на допустимите активи. Такъв преглед се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
Член 38
Парично обезпечение
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 високоликвидното обезпечение от парични средства е деноминирано в една от следните валути:
а)
валута, по отношение на която ЦК може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
б)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на изискваното обезпечение за покриване на експозициите на ЦК в тази валута.
Член 39
Финансови инструменти
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 за високоликвидно обезпечение може да се считат финансовите инструменти, банковите гаранции и златото, които отговарят на изложените в приложение I условия.
Член 40
Оценяване на обезпеченията
1. С оглед оценяване на високоликвидните обезпечения, посочени в член 37, ЦК установява и прилага политики и процедури за мониторинг в почти реално време на кредитното качество, пазарната ликвидност и променливостта на цената на всеки приет като обезпечение актив. ЦК проверява редовно и най-малко веднъж годишно адекватността на своите политики и процедури за оценяване. Такава проверка се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
2. ЦК оценява по пазарни стойности и в почти реално време своите обезпечения, а когато това не е възможно, ЦК трябва да може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответните рискове.
Член 41
Проценти за намаляване на стойността на обезпечението
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, с които по предпазлив начин да определя процентите за намаляване на стойността на обезпечението.
2. Процентите за намаляване на стойността на обезпечението са съобразени с евентуалната необходимост от ликвидиране на обезпечението при неблагоприятни пазарни условия и отчитат времето, необходимо за неговата ликвидация. ЦК удостоверява пред компетентния орган, че процентите за намаляване на стойността на обезпечението се изчисляват по консервативен начин, за да бъде, доколкото е възможно, ограничено процикличното въздействие. Процентът за намаляване на стойността на всеки служещ като обезпечение актив се определя, като се вземат под внимание приложимите критерии, в т.ч.:
а)
видът на актива и свързаното с финансовия инструмент ниво на кредитен риск според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
б)
падежът на актива;
в)
историческата и хипотетичната бъдеща променливост на цената на актива при неблагоприятни пазарни условия;
г)
ликвидността на основния пазар, включително спредовете между цените „продава“ и „купува“;
д)
валутният риск, ако има такъв;
е)
утежняващият риск.
3. ЦК проверява редовно адекватността на процентите за намаляване на стойността на обезпечението. ЦК преразглежда политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК, като следва, доколкото е възможно, да избягва резките или съществените промени в тези проценти, които могат да доведат до процикличност. Политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението се одобряват от независимо лице най-малко веднъж годишно.
Член 42
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури за поддържане на необходимата диверсифицикация на обезпечението, която позволява неговата ликвидация в рамките на определения период на държане без значителни пазарни последствия. В тези политики и процедури се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на посочените в параграф 2 граници.
2. ЦК определя граници на концентрацията на ниво:
а)
отделни емитенти;
б)
вид емитент;
в)
вид актив;
г)
отделен клирингов член;
д)
всички клирингови членове.
3. Границите на концентрация се определят по консервативен начин, като се вземат предвид всички приложими критерии, в т.ч.:
а)
финансовите инструменти, емитирани от емитенти от един и същ икономически сектор, област на дейност и географски регион;
б)
равнището на кредитен риск на финансовия инструмент или на емитента според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
ликвидността и променливостта на цената на финансовите инструменти.
4. ЦК гарантира, че най-много 10 % от неговите обезпечения са гарантирани от една кредитна институция или еквивалентна финансова институция от трета държава или от предприятие, което е част от групата на кредитната институция или финансовата институция от трета държава. Когато обезпеченията, получени от ЦК под формата на гаранции на търговски банки, надхвърлят 50 % от общия размер на обезпеченията, тази граница може да бъде увеличена до 25 %.
5. При изчисляване на предвидените в параграф 2 граници ЦК включва общата стойност на експозицията на ЦК към емитента, включително сумата на използваните от ЦК кумулативни кредитни линии, депозитни сертификати, срочни депозити, спестовни сметки, депозитни сметки, текущи сметки, инструментите на паричния пазар и механизми за обратни репо сделки. Тези ограничения не се прилагат по отношение на обезпечението, държано от ЦК в превишение на минималните изисквания по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси.
6. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента или от групата на емитента, и към финансовите инструменти, емитирани от предприятия, чиято изключителна цел е да притежават средства за производство, които са от съществено значение за дейността на емитента.
7. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
8. ЦК информира компетентния орган и клиринговите членове относно приложимите граници на концентрация и всяко изменение на тези граници.
9. Ако ЦК наруши в значителна степен границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
ГЛАВА XI
ИНВЕСТИЦИОННА ПОЛИТИКА
(член 47 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 43
Високоликвидни финансови инструменти
За целите на член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 дълговите инструменти се считат за високоликвидни и с минимален кредитен и пазарен риск, когато те са дългови инструменти, отговарящи на всяко едно от посочените в приложение II условия.
Член 44
Споразумения за депозиране на финансови инструменти при висока степен на сигурност
1. Ако ЦК не е в състояние да депозира посочените в член 45 финансови инструменти или тези, предоставени му под формата на допълнителни обезпечения, вноските в гаранционния фонд или вноските към други финансови ресурси, чрез прехвърляне на собственост и право на обезпечение към оператор на система за сетълмент на ценни книжа, която осигурява пълната защита на тези инструменти, то тези финансови инструменти се депозират при:
а)
централна банка, която осигурява пълната защита на тези инструменти и при нужда предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти;
б)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), която осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол, осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато финансовите инструменти са депозирани в съответствие с параграф 1, буква б) или в), те се съхраняват при условия, които предотвратяват всякакви загуби на ЦК вследствие на неизпълнение или неплатежоспособност на лицензираната финансова институция.
3. Споразуменията за депозиране при висока степен на сигурност на финансови инструменти, предоставени под формата на допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд или вноски към други финансови ресурси, позволяват на ЦК повторната употреба на тези финансови инструменти само когато са изпълнени условията по член 39, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и с повторната употреба се цели извършване на плащания, управление на неизпълнение на клирингов член или изпълнение на споразумение за оперативна съвместимост.
Член 45
Споразумения за поддържане на парични средства при висока степен на сигурност
1. За целите на член 47, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато паричните средства не са депозирани при централна банка, този депозит отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
депозитът е в една от следните валути:
i)
валута, по отношение на която ЦК може с високо ниво на увереност да удостовери, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
ii)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на полученото в тази валута обезпечение;
б)
депозитът е открит при една от следните институции:
i)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО, която е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
ii)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато паричните средства се поддържат чрез овърнайт депозит в съответствие с параграф 1, най-малко 95 % от тези парични средства, изчислени като средна стойност за един календарен месец, се депозират посредством механизми, които осигуряват обезпечаването на паричните средства чрез високоликвидни финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45, с изключение на изискването по параграф 1, буква в) от същия член.
Член 45
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, гарантиращи, че финансовите инструменти, в които са инвестирани неговите финансови ресурси, са достатъчно диверсифицирани.
2. ЦК определя граници на концентрация и следи концентрацията на ниво:
а)
отделни финансови инструменти;
б)
видове финансови инструменти;
в)
отделни емитенти;
г)
видове емитенти;
д)
контрагенти, с които са сключени споразумения по член 44, параграф 1, букви б) и в) или по член 45, параграф 2.
3. При определяне на вида емитент ЦК взема предвид следното:
а)
географското разпределение;
б)
взаимозависимостите и множеството взаимовръзки между даденото лице и ЦК;
в)
равнището на кредитен риск;
г)
експозициите на ЦК към емитента във вид на продукти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
4. В политиките и процедурите се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на границите на концентрация.
5. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент или попечител ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента, и към всички финансови ресурси, депозирани при попечителя.
6. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. В допълнение ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковата експозиция на ЦК.
7. Ако ЦК наруши границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
Член 46
Непарични обезпечения
Когато обезпечението е получено под формата на финансови инструменти съгласно разпоредбите на глава X, се прилагат единствено членове 44 и 45.
ГЛАВА XII
ПРЕГЛЕД НА МОДЕЛИ, СТРЕС ТЕСТОВЕ И БЕК ТЕСТОВЕ
(член 49 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
РАЗДЕЛ 1
Модели и програми
Член 47
Одобряване на модели
1. Моделите, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск на ЦК, използвани за количествено определяне, агрегиране и управление на неговите рискове, преминават през широкообхватна процедура за одобряване. Всяко съществено изменение или промяна на неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
2. Прилаганият от ЦК процес за одобряване се документира, като в него се посочват най-малко политиките, използвани за изпитване на методологиите за допълнителните обезпечения, гаранционния фонд и другите финансови ресурси, и рамката за изчисляване на ликвидните финансови ресурси. Всяко съществено изменение или промяна на тези политики е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
3. Широкообхватната процедура за одобряване включва най-малко следното:
а)
оценка на концептуалната обоснованост на моделите и рамката, като се отчитат използваните при разработването доказателства в подкрепа на това;
б)
преглед на текущите процедури за мониторинг, включително проверка на процесите и сравнителните показатели;
в)
преглед на параметрите и допусканията, направени при разработването на неговите модели, техните методологии и рамката;
г)
преглед на адекватността и целесъобразността на моделите, техните методологии и рамката, приета по отношение на видовете договори, към които се прилагат;
д)
преглед на целесъобразността на сценариите на стрес тестовете в съответствие с глава VII и член 52;
е)
анализ на резултатите от тестовете.
4. ЦК определя критериите, по които оценява дали неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск могат да бъдат успешно одобрени. Критериите включват успешните резултати от тестовете.
5. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, ЦК отчита тези ограничения, като използва най-малко консервативни допускания, основаващи се на наблюдаваните корелирани или свързани пазари и текущите тенденции на пазара.
6. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, използваните за целта системи и модели за оценка са обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, одобряване и изпитване. Моделите за оценка на ЦК се одобряват при разнообразни пазарни сценарии от квалифицирано и независимо лице, за да се гарантира целесъобразността на генерираните чрез тези модели цени, като при необходимост ЦК коригира начина на изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение с оглед отразяване на установените рискове, свързани с модела.
7. ЦК редовно извършва оценка на теоретичните и емпиричните характеристики на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения за всички финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг.
Член 48
Програми за изпитване
1. ЦК разполага с политики и процедури, които съдържат подробно описание на програмите за стрес тестове и бек тестове, провеждани за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на моделите и техните методологии, които се използват за изчисляване на неговите механизми за контрол на риска, включително допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и другите финансови ресурси при широк набор от пазарни условия.
2. В политиките и процедурите на ЦК се посочва подробно програмата за стрес тестове, която се използва за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на рамката за управление на ликвидния риск.
3. Политиките и процедурите включват най-малко методологии за инициирането на подбора и разработването на подходящи тестове, в т.ч. подбор на данни за портфейла и пазара, периодичност на изпитването, специфични характеристики на риска на финансовите инструменти, за които е извършен клиринг, анализ на резултатите от тестовете и изключенията, както и съответните необходими корективни мерки.
4. При провеждането на всеки тест ЦК включва всички клиентски позиции.
РАЗДЕЛ 2
Бек тестове
Член 49
Процедура за извършване на бек тестове
1. ЦК оценява степента на покритие на допълнителните обезпечения, като извършва последваща съпоставка на наблюдаваните с очакваните резултати, получени при използване на моделите за определяне на допълнителните обезпечения. Такива основани на бек тестове анализи се извършват ежедневно, за да се прецени дали съществуват изключения при изпитването на степента на покритие на допълнителните обезпечения. Степента на покритие се оценява на базата на текущите позиции във финансови инструменти и на клиринговите членове, като се вземат под внимание възможните последици от допълнително обезпечаване на ниво портфейл и по целесъобразност оперативно съвместимите ЦК.
2. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага подходящи исторически времеви хоризонти, за да гарантира, че използваният период на наблюдение е достатъчен за ограничаване на отрицателното въздействие върху статистическата значимост.
3. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага най-малко ясни статистически тестове и определени от него критерии за оценка на резултатите от бек тестовете.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите бек тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
5. Резултатите и анализите от бек тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават при поискване достъп до резултатите и анализите от бек тестовете от съответните клирингови членове. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от бек тестовете на своите портфейли.
6. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на бек тестовете.
РАЗДЕЛ 3
Изпитване и анализи на чувствителността
Член 50
Процедура за изпитване и анализ на чувствителността
1. ЦК провежда изпитвания и анализи на чувствителността, за да оцени покритието на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения при разнообразни пазарни условия чрез използване на данни от минали периоди за настъпили неблагоприятни пазарни условия и хипотетични данни за ненастъпили неблагоприятни пазарни условия.
2. За да разбере по какъв начин степента на покритие на допълнителните обезпечения може да бъде засегната от много неблагоприятни пазарни условия и промени в основните параметри на модела, ЦК използва широк набор от параметри и допускания, с които обхваща различните исторически и хипотетични условия, включително периодите с най-високо ниво на променливост, които са били наблюдавани на обслужваните от него пазари, и екстремните промени в корелационните зависимости между цените на договорите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
3. Анализ на чувствителността се извършва по отношение на редица действителни и представителни портфейли на клирингови членове. Представителните портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и корелациите, на които е изложен ЦК. Тези изпитвания и анализи на чувствителността са разработени с цел изпитване на ключовите параметри и допускания на модела за определяне на първоначалното допълнително обезпечение при редица доверителни интервали, за да се определи чувствителността на системата към допускане на грешки при калибрирането на тези параметри и допускания. Трябва да се обърне дължимото внимание на срочната структура на рисковите фактори и предполагаемата корелация между тях.
4. ЦК оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член.
5. ЦК отчита по целесъобразност параметрите, отразяващи едновременното неизпълнение от страна на клиринговите членове, които емитират финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. Когато е приложимо, се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите от своите изпитвания и анализи на чувствителността на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
7. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на чувствителността.
РАЗДЕЛ 4
Стрес тестове
Член 51
Процедура за извършване на стрес тестове
1. При извършваните от ЦК стрес тестове на моделите, използвани за оценка на рисковите експозиции, се прилагат неблагоприятни параметри, допускания и сценарии, за да се гарантира, че финансовите ресурси на ЦК са достатъчни, за да покрият тези експозиции при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква от него да провежда редовно редица стрес тестове, обхващащи продуктовата гама на ЦК и всички елементи на неговите модели и техните методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
3. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква извършването на стрес тестове по определени за целта сценарии, включващи както минали, така и хипотетични екстремни, но реалистични пазарни условия в съответствие с глава VII. Използваните минали условия се преглеждат и адаптират, когато това е целесъобразно. ЦК взема предвид и други форми на подходящи сценарии за стрес тестове, сред които техническа или финансова неизправност на извършващите сетълмент банки, ностро агенти, банки попечители, доставчици на ликвидност или оперативно съвместими ЦК.
4. ЦК има възможност бързо да адаптира своите стрес тестове с оглед включване на нови или възникващи рискове.
5. ЦК взема предвид потенциалните загуби, възникнали от неизпълнението на евентуално известен му клиент, извършващ клиринг чрез няколко клирингови членове.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на неговите модели, методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
7. Резултатите и анализите от стрес тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават достъп до резултатите и анализите от стрес тестовете от съответните клирингови членове при поискване. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от стрес тестовете на своите портфейли.
8. ЦК определя процедурите, определящи подробно действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на стрес тестовете.
Член 52
Рискови фактори, подлагани на стрес тестове
1. ЦК установява и разполага с подходящ метод за измерване на съответните рискови фактори, които са специфични за договорите, по отношение на които той осъществява клиринг, и биха могли да повлияят върху неговите загуби. В стрес тестовете на ЦК се отчитат най-малко рисковите фактори, определени за следните видове финансови инструменти:
а)
договори, свързани с лихвен процент: рисковите фактори по отношение на лихвените проценти във всяка валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти. Моделът на кривата на доходността е разделен на различни падежни интервали, за да бъдат обхванати колебанията в променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Броят на съответните рискови фактори зависи от сложността на лихвените договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг. Базисният риск, произтичащ от непълно корелираните движения между лихвените проценти по държавни ценни книжа и други инструменти с фиксирана доходност, се представя самостоятелно;
б)
договори, свързани с обменния курс: рисковите фактори по отношение на всяка една чуждестранна валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти, и на обменния курс между валутата на исканията за допълнително обезпечение и валутата, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти;
в)
договори, свързани с акции: рисковите фактори по отношение на променливостта на отделните емисии от акции за всеки един от пазарите, на които ЦК осъществява клиринг, и на променливостта на различните сектори на съвкупния пазар на акции. Сложността и естеството на техниките за моделиране на даден пазар съответстват на експозицията на ЦК на пазара като цяло, както и на съответната му концентрация в отделни емисии на акции от този пазар;
г)
договори, свързани със стоки: рисковите фактори, които отчитат различните категории и подкатегории договори за стоки и свързаните с тях деривати, по отношение на които ЦК извършва клиринг, включително по целесъобразност колебанията в приемливата печалба между дериватните позиции и паричните позиции в стоката;
д)
договори, свързани с кредит: рисковите фактори по отношение на риска от внезапно неизпълнение, включително кумулативния риск вследствие на неизпълнение на повече от един контрагент, базисния риск и променливост на нормата на възстановяване.
2. В своите стрес тестове ЦК взема предвид най-малко следните фактори:
а)
корелации, включително между установени рискови фактори и сходни договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
б)
фактори, свързани с предполагаемата променливост и променливостта за минали периоди на подлежащия на клиринг договор;
в)
специфични характеристики на всички нови договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
г)
риска от концентрация, в т.ч. към клирингов член и към лице от групата на клиринговите членове;
д)
взаимозависимости и множество взаимовръзки;
е)
съответните рискове, включително валутен риск;
ж)
установените граници на експозициите;
з)
утежняващия риск.
Член 53
Общи финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите съвкупни допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд и други финансови ресурси са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия. Чрез програмата за стрес тестове се проучват също така потенциалните загуби вследствие на неизпълнението на лицата от съответната група на всеки от двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите допълнителни обезпечения и гаранционен фонд са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението от страна на клиринговия член, към който ЦК има най-големите експозиции, или от страна на клиринговите членове, към които ЦК има вторите и третите по големина експозиции, ако тяхната сума е по-голяма, съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК провежда задълбочен анализ на потенциалните загуби, които може да претърпи, и оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член, включително риска, че ликвидацията на тези позиции може да окаже въздействие върху пазара и степента на покритие на допълнителните обезпечения на ЦК.
4. В своите стрес тестове ЦК отчита по целесъобразност последствията от неизпълнението на клирингов член, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. По целесъобразност се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
5. В стрес тестовете на ЦК се отчита предвиденият в член 26 период на ликвидация.
Член 54
Ликвидни финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата на ЦК за извършване на стрес тестове на неговите ликвидни финансови ресурси се гарантира, че те отговарят на изложените в глава VIII изисквания.
2. ЦК разполага с ясни и прозрачни правила и процедури за преодоляване на разкритите в рамките на стрес тестовете проблеми по отношение на недостатъчната ликвидност на финансовите ресурси, за да се осигури сетълментът на задълженията за плащане.
ЦК разполага също с ясни процедури за използване на резултатите и анализите от своите стрес тестове, за да оцени и адаптира адекватността на своята рамка за управление на ликвидния риск и доставчиците на ликвидност.
3. Сценариите, използвани при извършването на стрес тестове по отношение на ликвидните финансови ресурси, отчитат структурата и дейността на ЦК и включват всички лица, които могат да представляват значителен ликвиден риск за него. Тези стрес тестове отчитат още всяка силна обвързаност или сходни експозиции между неговите клирингови членове, включително дружества, които са част от една и съща група, и оценяват вероятността от неизпълнение на повече от един контрагент и верижния ефект, който подобно неизпълнение може да предизвика сред неговите клирингови членове.
РАЗДЕЛ 5
Обхват и използване на резултатите от изпитването
Член 55
Поддържане на достатъчно покритие
1. ЦК установява и поддържа процедури за разкриване на промените в пазарните условия, в т.ч. увеличаване на променливостта или намаляване на ликвидността на финансовите инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, за да може своевременно да адаптира изчисленията си на изискваното допълнително обезпечение и надлежно да отчете новите пазарни условия.
2. ЦК извършва тестове по отношение на своите проценти за намаляване на стойността на обезпечението, за да гарантира, че при екстремни, но реалистични пазарни условия обезпечението може да бъде ликвидирано най-малко по намалената стойност.
3. Ако вместо на ниво продукт ЦК набира обезпеченията на ниво портфейл, той постоянно преразглежда и изпитва компенсациите между продуктите. ЦК основава тези компенсации на предпазлива и икономически обоснована методология, която отразява степента на ценова зависимост между продуктите. По-специално ЦК изпитва как се променят корелациите по време на периоди на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
Член 56
Преглед на модели въз основа на резултатите от тестове
1. ЦК разполага с ясни процедури за определяне на размера на допълнителните обезпечения, които може да се наложи да привлече, включително в рамките на деня, и за пренастройване на модела за определяне на допълнителните обезпечения, когато бек тестовете показват, че моделът не е функционирал според очакванията и поради това не е установил подходящия размер на първоначалните допълнителни обезпечения, необходим за постигане на желаното ниво на увереност. Установената от ЦК необходимост от допълнително обезпечение се отразява в следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
2. ЦК оценява източника на разкритите от бек тестовете изключения. В зависимост от източника на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на модела за определяне на допълнителните обезпечения или на захранващите го модели и дали е нужно пренастройване на текущите параметри.
3. ЦК оценява източниците на разкритите от стрес тестовете изключения. В зависимост от естеството на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на неговите модели, техните методологии или на рамката за управление на ликвидния риск и дали е нужно пренастройване на текущите параметри и допускания.
4. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчно покритие на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси, ЦК увеличава цялостното покритие на своите финансови ресурси до приемливо ниво преди следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчна ликвидност на финансовите ресурси, ЦК увеличава възможно най-бързо своите ликвидни финансови ресурси до приемливо ниво.
5. Когато преразглежда своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск, ЦК следи честотата на поява на тестови изключения, за да може своевременно и целесъобразно да определи и премахне проблемите.
РАЗДЕЛ 6
Обратни стрес тестове
Член 57
Обратни стрес тестове
1. ЦК провежда обратни стрес тестове, предназначени да установят при какви пазарни условия неговите съвкупни допълнителни обезпечения, гаранционен фонд и други финансови ресурси няма да осигурят необходимото покритие на кредитните експозиции и неговите ликвидни финансови ресурси могат да бъдат недостатъчни. При провеждане на тези тестове ЦК моделира екстремни пазарни условия, които не се считат за реалистични, за да може да определи границите на своите модели, рамката за управление на ликвидния риск, финансовите ресурси и ликвидните финансови ресурси.
2. ЦК разработва обратни стрес тестове, съобразени със специфичните рискове на пазарите и на договорите, по отношение на които предоставя клирингови услуги.
3. ЦК използва условията, определени в параграф 1, и резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове, за да може да определи екстремните, но реалистични сценарии в съответствие с глава VII.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с техния преглед.
РАЗДЕЛ 7
Процедури при неизпълнение
Член 58
Изпитване на процедурите при неизпълнение
1. ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение, за да осигури тяхната практичност и ефективност. ЦК извършва симулационни проверки като част от изпитването на своите процедури при неизпълнение.
2. Въз основа на изпитването на своите процедури при неизпълнение ЦК установява всяка несигурност и целесъобразно адаптира своите процедури с оглед нейното ограничаване.
3. Чрез провеждането на симулационни проверки ЦК удостоверява дали всички клирингови членове, евентуално клиенти и други заинтересовани страни, включително оперативно съвместими ЦК и всички свързани доставчици на услуги, са надлежно информирани и запознати с процедурите при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 8
Одобряване и честота на изпитване
Член 59
Честота
1. ЦК подлага своите модели и техните методологии на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
2. ЦК подлага своята рамка за управление на ликвидния риск на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
3. ЦК подлага своите модели за оценка на цялостна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
4. ЦК преглежда целесъобразността на посочените в член 51 политики най-малко веднъж годишно.
5. ЦК анализира и следи резултатите от своя модел и покритието на финансовите ресурси в случай на неизпълнение, като подлага на ежедневни бек тестове покритието на допълнителните обезпечения и провежда ежедневни стрес тестове при използване на стандартни и предварително определени параметри и допускания.
6. ЦК анализира и следи своята рамка за управление на ликвидния риск, като подлага своите ликвидни финансови ресурси на най-малко ежедневни стрес тестове.
7. ЦК провежда най-малко веднъж месечно подробен и задълбочен анализ на резултатите от тестовете, за да гарантира верността на своите сценарии за стрес тестове, модели и рамка за управление на ликвидния риск, основни параметри и допускания. При неблагоприятни пазарни условия този анализ се провежда по-често, включително когато финансови инструменти, за които се извършва клиринг, или обслужваните като цяло пазари се характеризират с високо ниво на променливост, станат по-слабо ликвидни или когато размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове, нарасне значително или се очаква ЦК да действа при неблагоприятни пазарни условия.
8. Най-малко веднъж месечно се извършва анализ на чувствителността, като се използват резултатите от изпитванията на чувствителността. Този анализ се провежда по-често, когато пазарите са необичайно нестабилни или по-слабо ликвидни или когато нарасне значително размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове.
9. ЦК подлага на тест най-малко веднъж годишно компенсациите между финансовите инструменти и промяната на корелациите по време на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
10. Използваните от ЦК проценти за намаляване на стойността на обезпечението се подлагат на тест най-малко веднъж месечно.
11. ЦК провежда обратни стрес тестове най-малко веднъж на три месеца.
12. Най-малко веднъж на три месеца ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение и извършва най-малко веднъж годишно симулационни проверки в съответствие с член 61. ЦК извършва също симулационни проверки след всяка съществена промяна в своите процедури при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 9
Времеви хоризонти при извършването на тестове
Член 60
Времеви хоризонти
1. Използваните при стрес тестове времеви хоризонти се определят в съответствие с глава VII и обхващат в перспектива екстремните, но реалистични пазарни условия.
2. Времевите хоризонти, използвани при бек тестовете за минали периоди, включват най-малко данни от текущата година или от момента, в който ЦК е започнал да извършва клиринг на съответния финансов инструмент, ако този период е по-малък от година.
РАЗДЕЛ 10
Публично оповестяване
Член 61
Информация, която трябва да бъде публично оповестена
1. ЦК оповестява публично общите принципи, които стоят в основата на неговите модели и техните методологии, естеството на провежданите тестове, обобщените на високо равнище резултати от тестовете и всички предприети корективни действия.
2. ЦК оповестява публично ключовите аспекти на своите процедури при неизпълнение, в т.ч.:
а)
обстоятелствата, при които могат да бъдат предприемани действия;
б)
лицата, които могат да предприемат тези действия;
в)
обхвата на действията, които могат да бъдат предприети, включително третиране на собствените и клиентските позиции, фондове и активи;
г)
механизми за покриване на задълженията на ЦК към изправните клирингови членове;
д)
механизми за подпомагане покриването на задълженията на намиращ се в неизпълнение клирингов член към неговите клиенти.
Член 62
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Буква з) от раздел 2 от приложение I се прилага след третата година от влизането в сила на настоящия регламент по отношение на сделките с деривати по смисъла на член 2, параграф 4, букви б) и г) от Регламент (ЕС) № 1227/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
REGULAMENTO DELEGADO (UE) N.o 153/2013 DA COMISSÃO
de 19 de dezembro de 2012
que completa o Regulamento (UE) n.o 648/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho no que diz respeito às normas técnicas de regulamentação relativas aos requisitos aplicáveis às contrapartes centrais
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o parecer do Banco Central Europeu (1),
Tendo em conta o Regulamento (UE) n.o 648/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 4 de julho de 2012, relativo aos derivados do mercado de balcão, às contrapartes centrais e aos repositórios de transações (2), nomeadamente o artigo 25.o, n.o 8, o artigo 26.o, n.o 9, o artigo 29.o, n.o 4, o artigo 34.o, n.o 3, o artigo 41.o, n.o 5, o artigo 42.o, n.o 5, o artigo 44.o, n.o 2, o artigo 45.o, n.o 5, o artigo 46.o, n.o 3, o artigo 47.o, n.o 8, e o artigo 49.o, n.o 4,
Considerando o seguinte:
(1)
As disposições do presente regulamento encontram-se estreitamente ligadas, dado referirem-se aos requisitos orgânicos, incluindo a manutenção de registos, a continuidade das atividades e os requisitos prudenciais, nomeadamente os relativos a margens, ao fundo de proteção, aos controlos do risco de liquidez, à cascata em caso de insolvência, às garantias, à política de investimento, à análise dos modelos, aos testes de esforço e às verificações a posteriori. Para assegurar a coerência entre estas disposições, que devem entrar em vigor simultaneamente, e permitir uma visão global e um acesso sintético às mesmas por parte das pessoas sujeitas às obrigações delas decorrentes, é conveniente incluir num único regulamento todas as normas técnicas de regulamentação impostas pelos títulos III e IV do Regulamento (UE) n.o 648/2012.
(2)
Atenta a natureza mundial dos mercados financeiros, o presente regulamento deve ter em conta os princípios para as infraestruturas dos mercados financeiros, emitidos pelo Comité dos Sistemas de Pagamento e Liquidação e pela Organização Internacional das Comissões de Valores Mobiliários («Princípios CPSS-IOSCO»), que servem de referência mundial para os requisitos regulamentares aplicáveis às contrapartes centrais (CCP).
(3)
Para garantir que a segurança e a solidez das CCP em todas as condições de mercado, é importante que as CCP adotem procedimentos de gestão prudente dos riscos que cubram devidamente todos os riscos a que as CCP estão ou possam estar expostas. A este respeito, as normas de gestão dos riscos efetivamente aplicadas pelas CCP devem ser mais rigorosas do que as estabelecidas no presente regulamento, se tal for considerado adequado para fins de gestão dos riscos.
(4)
A fim de identificar claramente um número limitado de conceitos decorrentes do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e precisar os termos técnicos necessários para elaborar esta norma técnica, importa definir um conjunto de termos.
(5)
É importante assegurar que as CCP reconhecidas de países terceiros não perturbam o funcionamento regular dos mercados da União. Por este motivo, é fundamental garantir que as CCP reconhecidas não podem baixar os seus requisitos de gestão de riscos a um nível inferior ao das normas da União, o que poderia conduzir à arbitragem regulamentar. As informações a prestar à ESMA no que diz respeito ao reconhecimento de uma CCP de um país terceiro devem permitir-lhe avaliar se essa CCP cumpre plenamente os requisitos prudenciais aplicáveis nesse país terceiro. Além disso, a determinação da equivalência pela Comissão deve garantir que as leis e regulamentos do país terceiro são equivalentes a todas as disposições do título IV do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e do presente regulamento.
(6)
Para assegurar um nível adequado de proteção dos investidores, a Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados (ESMA) pode, no âmbito do processo de reconhecimento de CCP de países terceiros, pedir outras informações além da estritamente necessária para avaliar se as condições estabelecidas pelo Regulamento (UE) n.o 648/2012 se encontram satisfeitas.
(7)
A avaliação contínua do cumprimento integral, pela CCP de um país terceiro, dos requisitos prudenciais desse país cabe à autoridade competente do país terceiro. As informações a prestar à ESMA pela CCP requerente do país terceiro não devem ter por objetivo replicar a avaliação da autoridade competente desse país, mas garantir que a CCP está sujeita a uma supervisão eficaz e à fiscalização no país terceiro, de modo a garantir um elevado grau de proteção dos investidores.
(8)
Para que a ESMA possa efetuar uma avaliação completa, as informações prestadas pela CCP requerente do país terceiro devem ser complementadas pelas informações necessárias para avaliar a eficácia da supervisão contínua, dos poderes de fiscalização e das medidas tomadas pela autoridade competente do país terceiro. Essas informações devem ser prestadas nos termos do acordo de cooperação instituído em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 648/2012. O acordo de cooperação deve assegurar que a ESMA é informada atempadamente de qualquer medida de supervisão ou de aplicação coerciva contra a CCP que solicita o reconhecimento e de quaisquer alterações das condições sob as quais a autorização foi concedida a essa CCP e de todas as atualizações pertinentes de informações originalmente prestadas pela CCP no âmbito do processo de reconhecimento.
(9)
A aplicação de um enquadramento para a gestão dos riscos, que inclui a estrutura, os direitos e as responsabilidades do processo de gestão interna dos riscos, requer o desenvolvimento dos requisitos do Regulamento (UE) n.o 648/2012 aplicáveis aos canais de comunicação dos riscos internos. As disposições de governação devem ter em conta os diversos regimes em matéria de direito das sociedades em vigor na União, a fim de garantir que as CCP operam dentro de um quadro legal sólido.
(10)
Para garantir que as CCP aplicam os procedimentos adequados, em conformidade com o presente regulamento, o Regulamento (UE) n.o 648/2012 e o Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012 da Comissão (3), devem ser especificados o conteúdo funcional e as responsabilidades da unidade de verificação do cumprimento das CCP.
(11)
É necessário definir claramente as responsabilidades do órgão de administração e da direção, assim como especificar os requisitos mínimos de funcionamento do órgão de administração, de modo a assegurar que a estrutura orgânica de uma CCP lhe permite prestar serviços e exercer atividades de forma regular e permanente. É igualmente necessário estabelecer cadeias hierárquicas claras e diretas para assegurar a responsabilização.
(12)
A fim de assegurar a gestão correta e prudente das CCP, é importante que as suas políticas remuneratórias desincentivem a assunção de riscos excessivos. Para que a política remuneratória produza os efeitos pretendidos, deve ser adequadamente acompanhada e revista pelo órgão de administração, que deve criar um comité específico para supervisionar adequadamente o cumprimento dessa política.
(13)
Para assegurar que funcionam com o nível de recursos humanos necessário para o cumprimento de todas as suas obrigações, que são responsáveis pela realização das suas atividades e que as autoridades competentes dispõem dos pontos de contacto pertinentes nas CCP que supervisionam, estas devem ter, pelo menos, um administrador responsável pela gestão do risco, um administrador responsável pelo cumprimento e um administrador responsável pela tecnologia.
(14)
As CCP devem avaliar e acompanhar adequadamente a dimensão dos conflitos de interesses dos membros de conselhos de administração das diversas entidades, quer dentro quer fora do seu grupo respetivo. Os membros de um órgão de administração não devem ser impedidos de pertencer a outros conselhos de administração, salvo se tal gerar conflitos de interesses.
(15)
A fim de disporem de uma unidade de auditoria eficaz, as CCP devem definir as responsabilidades e as cadeias hierárquicas dos seus auditores internos, para assegurarem que as questões pertinentes são levadas ao órgão de administração e às autoridades competentes atempadamente. No estabelecimento e manutenção de uma unidade de auditoria interna, devem definir-se claramente a sua missão, independência e objetividade, âmbito e responsabilidades, autoridade, responsabilização e normas de funcionamento.
(16)
Para exercer eficazmente as suas atribuições, a autoridade competente deve dispor de acesso a todas as informações necessárias para determinar se a CCP satisfaz as condições estabelecidas na sua autorização. Essas informações devem ser disponibilizadas pela CCP sem demora injustificada.
(17)
Os registos mantidos pelas CCP devem facilitar o conhecimento profundo da sua exposição ao risco de crédito perante os membros compensadores e permitir o acompanhamento do risco sistémico inerente. Devem, ainda, permitir que as autoridades competentes, a ESMA e os membros competentes do Sistema Europeu de Bancos Centrais (SEBC) reconstruam adequadamente o processo de compensação, a fim de avaliar a conformidade com os requisitos regulamentares, nomeadamente os requisitos de informação. Uma vez registados, os dados são igualmente úteis para que as CCP cumpram os requisitos regulamentares e as obrigações para com os membros compensadores e no âmbito de litígios.
(18)
Os dados comunicados pelas CCP aos repositórios de transações devem ser registados, de modo a habilitar as autoridades competentes a verificarem o seu cumprimento da obrigação de comunicação de informações, estabelecida pelo Regulamento (UE) n.o 648/2012, e a acederem facilmente às informações quando estas não possam ser encontradas nos repositórios de transações.
(19)
Os requisitos aplicáveis à manutenção dos registos relativos às operações devem utilizar os conceitos utilizados no artigo 9.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, que estabelece a obrigação de comunicação de informações, de modo a assegurar o cumprimento adequado dessa obrigação pelas CCP.
(20)
Para assegurar a continuidade das atividades em caso de perturbação, o sítio secundário de tratamento de dados da CCP deve distar o suficiente e situar-se geograficamente num lugar suficientemente distinto do do sítio principal, de modo a não estar sujeito à mesma catástrofe que, eventualmente, cause a indisponibilidade do sítio principal. Devem ser elaborados cenários para analisar o impacto de eventos de crise nos serviços essenciais, incluindo a previsão da indisponibilidade dos sistemas, devido a uma catástrofe natural. Essas análises devem ser revistas periodicamente.
(21)
As CCP são infraestruturas sistemicamente importantes do mercado financeiro e devem restabelecer as suas funções essenciais no prazo de duas horas, devendo os sistemas de emergência, idealmente, retomar o tratamento imediatamente após um incidente. As CCP devem garantir igualmente, com uma probabilidade muito elevada, que se não perderão dados.
(22)
É importante que o incumprimento por um membro compensador não cause prejuízos significativos aos outros participantes no mercado. Por conseguinte, as CCP devem cobrir, através de margens constituídas pelo insolvente uma parte significativa, pelo menos, de eventuais perdas que a CCP poderá registar durante o processo de encerramento das posições. A percentagem mínima que as margens devem cobrir consoante as diversas classes de instrumentos financeiros deve ser determinada por normas. Além disso, ao adaptarem os seus níveis de margem às características de cada instrumento financeiro ou de carteira que compensam, as CCP devem reger-se por princípios.
(23)
Caso exista um ambiente altamente competitivo, as CCP não devem reduzir as respetivas margens para um nível que comprometa a sua segurança. As componentes de base dos cálculos da margem devem, por isso, cumprir requisitos específicos. Assim, as margens devem ter em conta a gama completa das condições de mercado, incluindo os períodos de pressão.
(24)
Importa estabelecer normas que especifiquem a percentagem adequada e os horizontes temporais para o período de liquidação e o cálculo de volatilidade histórica. No entanto, a fim de garantir que as CCP gerem devidamente os riscos que enfrentam, o presente regulamento não deverá precisar a abordagem que as CCP devem adotar para calcular os requisitos de margem a partir desses parâmetros. Pelas mesmas razões, as CCP não devem ser impedidas de recorrer a várias abordagens metodológicas fiáveis para o desenvolvimento de margens de carteira, devendo antes ser autorizadas a seguir métodos baseados em correlações entre os riscos de preço do instrumento financeiro ou do conjunto de instrumentos financeiros que compensam, assim como qualquer método adequado, baseado em parâmetros estatísticos de dependência equivalentes.
(25)
Para determinar o período durante o qual uma CCP está exposta a um risco de mercado relacionado com a gestão de uma posição do insolvente, a CCP deve considerar as características pertinentes dos instrumentos financeiros, ou da carteira, compensados, como o nível de liquidez e a dimensão da posição ou a sua concentração. As CCP devem avaliar de forma prudente o tempo necessário para o encerramento completo da posição de um insolvente, a contar da última constituição de margens, a dimensão da posição e a sua concentração.
(26)
A fim de evitar criar ou agravar a instabilidade financeira, as CCP devem, tanto quanto possível, adotar metodologias previsionais de margem que limitem a probabilidade de alterações pró-cíclicas nos requisitos aplicáveis às margens, sem prejudicar a capacidade de resistência da CCP.
(27)
Em geral, justifica-se um intervalo de confiança mais elevado para os derivados OTC, uma vez que esses produtos podem ser menos fiáveis em termos de preços e escassos em dados históricos em que assentar as estimativas da exposição. As CCP poderão compensar derivados OTC que não são afetados por tais fenómenos e têm as mesmas características de risco que os derivados cotados, devendo poder compensar estes produtos de forma coerente, independentemente do método de execução.
(28)
Uma definição adequada de «condições de mercado extremas mas realistas» constitui uma componente fulcral da gestão dos riscos das CCP. A fim de manter atualizado o quadro de gestão dos riscos da CCP, as condições de mercado extremas mas realistas não devem ser consideradas um conceito estático, antes condições que evoluem com o tempo e variam de mercado para mercado. Um cenário de mercado pode ser extremo mas realista para uma CCP e não ter grande importância para outra. As CCP devem estabelecer um enquadramento interno sólido, para identificar os mercados a que estão expostas, e empregar um conjunto mínimo de normas comuns para definir «condições extremas mas realistas» em cada mercado identificado. Devem, igualmente, examinar de forma objetiva o potencial de ocorrência de pressões simultâneas em vários mercados.
(29)
Para garantir o estabelecimento de mecanismos de governação adequados e sólidos, o quadro utilizado por uma CCP para identificar condições de mercado extremas mas realistas deve ser analisado pelo comité de risco e aprovado pelo órgão de administração. Esse quadro deve ser revisto anualmente, pelo menos, e os resultados discutidos pelo comité de risco e, seguidamente, partilhados com o órgão de administração. A revisão deve assegurar que as alterações da escala e da concentração das exposições da CCP, assim como a evolução da situação nos mercados em que a empresa desenvolve a sua atividade, se refletem na definição das condições de mercado extremas mas realistas. A revisão não deve, no entanto, substituir uma avaliação contínua pela CCP da adequação do seu fundo de proteção, tendo em conta a evolução das condições do mercado.
(30)
Para assegurar uma gestão eficiente do seu risco de liquidez, as CCP devem ser obrigadas a estabelecer um quadro de gestão dos riscos de liquidez. Esse quadro deve depender da natureza das suas obrigações e utilizar os instrumentos de que a CCP dispõe para avaliar o risco de liquidez que enfrenta, determinar as pressões sobre a liquidez suscetíveis de ocorrer e garantir a adequação dos seus recursos líquidos.
(31)
Na avaliação da adequação dos seus recursos líquidos, as CCP devem ser obrigadas a examinar a dimensão e a liquidez dos recursos que detêm, assim como o possível risco de concentração desses ativos. É importante que as CCP sejam capazes de identificar os principais tipos de concentração de riscos de liquidez existentes nos seus recursos, de modo que os seus recursos de liquidez se encontrem imediatamente disponíveis quando necessário. As CCP devem também considerar os riscos adicionais, provenientes de relações múltiplas, interdependências e concentrações.
(32)
Dado que a liquidez tem de estar imediatamente disponível para transações a liquidar num determinado dia ou até para transações intradiárias, as CCP poderão utilizar numerário depositado no banco central emissor, dinheiro nos bancos comerciais solventes linhas de crédito autorizadas, acordos de recompra autorizados, garantias altamente comercializáveis mantidas em depósito e investimentos que se encontrem prontamente disponíveis e sejam convertíveis em numerário com condições de financiamento altamente fiáveis e previamente acordadas, mesmo em condições de pressão sobre o mercado. Esse numerário e essas garantias só devem ser contabilizados como parte dos recursos financeiros líquidos previamente acordados sob certas condições.
(33)
A fim de proporcionar os incentivos necessários às CCP para que estabeleçam requisitos prudentes e mantenham esse montante a um nível adequado, evitando uma arbitragem regulamentar, é importante estabelecer uma metodologia comum para o cálculo e a manutenção de um montante específico de recursos próprios que as CCP devem assegurar para ser utilizado em caso de cascata devida a uma insolvência. É essencial assegurar que esses recursos cobrem perdas por incumprimento separadamente e com uma função distinta da dos requisitos mínimos de fundos próprios das CCP, que cobrem os diversos riscos a que uma CCP pode estar exposta.
(34)
A fim de garantir condições de concorrência equivalentes entre as CCP, é importante que estas apliquem uma metodologia coerente ao cálculo dos recursos próprios a utilizar em caso de cascata devida a uma insolvência. Deixar a aplicação de uma metodologia que não fosse suficientemente clara ao critério das CCP conduziria a resultados muito diferentes entre as mesmas, incentivando, assim, a arbitragem regulamentar. É, por conseguinte, essencial que o método não permita discricionariedade às CCP. Para o efeito, seria adequado dispor de uma simples percentagem baseada numa medida claramente identificável e uma metodologia clara para assegurar um cálculo coerente dos recursos próprios das CCP a utilizar em caso de cascata devida a uma insolvência.
(35)
Deve ser definido um conjunto mínimo de critérios para garantir que as garantias aceitáveis são de elevada liquidez e podem ser convertidas em numerário rapidamente e com um impacto mínimo nos preços. Os critérios devem referir-se ao emitente da garantia, à medida em que pode ser liquidada no mercado e à correlação ou não do seu valor com a fiabilidade creditícia do membro que constitui a garantia para cobrir eventuais riscos de correlação desfavorável. As CCP devem poder aplicar critérios adicionais sempre que necessário, para atingir o nível de robustez pretendido.
(36)
As CCP só devem aceitar garantias de elevada liquidez, com riscos de crédito e de mercado mínimos. A fim de assegurar que a garantia detida pelas CCP mantém permanentemente uma liquidez elevada, é necessário que as CCP estabeleçam políticas e procedimentos transparentes e previsíveis para avaliar e acompanhar continuamente a liquidez dos ativos aceites como garantia e aplicar metodologias de valoração. Para o efeito, devem as CCP aplicar igualmente limites de concentração que visem a manutenção de uma diversificação suficiente de garantias para assegurar que não podem ser liquidadas rapidamente sem riscos de mercado significativos que afetem o seu valor. Ao determinar as respetivas políticas em matéria de garantias elegíveis e limites de concentração, as CCP devem ter em conta a disponibilidade a nível mundial dessas garantias, atentos os potenciais efeitos macroeconómicos das suas políticas.
(37)
Para evitar riscos de correlação desfavorável, os membros compensadores não devem, em geral, ser autorizados a utilizar como garantias os seus valores mobiliários próprios ou os emitidos por uma entidade do mesmo grupo. Contudo, as CCP devem poder autorizar os membros compensadores a depositarem obrigações cobertas que estejam isoladas da insolvência do emitente. As garantias subjacentes devem, no entanto, ser devidamente separadas do emitente e satisfazer os critérios mínimos para a aceitabilidade de garantias. Um membro compensador não deve emitir instrumentos financeiros no intuito principal de que sejam utilizados como garantia por outro membro compensador.
(38)
A fim de garantir a segurança das CCP, estas só devem aceitar como garantia a garantia de um banco comercial após uma avaliação completa do emitente e do quadro operacional, legal e contratual da garantia. Devem ser evitados os créditos não garantidos das CCP sobre os bancos comerciais. Por conseguinte, as garantias de bancos comerciais só podem ser aceites sob condições rigorosas. Essas condições são geralmente satisfeitas nos mercados caracterizados por uma elevada concentração de bancos comerciais dispostos a conceder crédito a membros compensadores não financeiros. Por esta razão, deve ser permitido um limite de concentração superior.
(39)
Para limitar o seu risco de mercado, as CCP devem ser obrigadas a valorar as suas garantias diariamente, pelo menos. Devem aplicar fatores de desconto prudentes, que reflitam a potencial diminuição de valor das garantias no intervalo que medeia entre a sua última reavaliação e o momento em que se pode razoavelmente presumir que a garantia será liquidada em condições de pressão sobre o mercado. O nível da garantia deve ter em conta igualmente potenciais riscos de correlação desfavorável.
(40)
A aplicação dos fatores de desconto deve permitir às CCP evitar ajustamentos grandes e imprevistos ao montante da garantia exigido e, deste modo e tanto quanto possível, efeitos pró-cíclicos.
(41)
As CCP não devem concentrar as garantias num número limitado de emitentes ou de ativos, de modo a evitar potenciais efeitos adversos significativos nos preços em caso de liquidação das garantias num período curto. Por este motivo, as posições cujas garantias estejam concentradas não devem ser consideradas de elevada liquidez.
(42)
A liquidez e os riscos de crédito e de mercado devem ser considerados ao nível de carteira e ao nível de cada instrumento financeiro. Uma carteira concentrada pode ter um efeito negativo importante na liquidez das garantias ou dos instrumentos financeiros em que as CCP podem investir os seus recursos financeiros, uma vez que a venda de grandes posições em condições de pressão sobre o mercado dificilmente será viável sem provocar uma depressão nos preços de mercado. Pela mesma razão, as garantias mantidas pelas CCP devem ser acompanhadas e valoradas continuamente, para assegurar que se mantêm líquidas.
(43)
Os mercados de derivados do setor da energia revelam uma interação particularmente forte com os mercados de produtos de base à vista, sendo elevada a proporção de membros compensadores não financeiros nesses mercados. Nestes mercados, um número significativo de participantes no mercado são também produtores do produto de base subjacente. O acesso a garantias suficientes para apoiar integralmente as garantias de bancos comerciais poderá exigir que os membros compensadores não financeiros alienem uma parte substancial das suas posições atuais ou impedi-los de continuarem a compensar as suas posições diretamente, enquanto membros compensadores de uma CCP. Esse processo pode causar perturbações nos mercados da energia, em termos de liquidez e de diversidade dos participantes, nos mercados da energia. Por conseguinte, a sua aplicação deve ser adiada de acordo com um calendário bem estabelecido.
(44)
A fim de assegurar uma aplicação coerente do quadro normativo estabelecido pelo Regulamento (UE) n.o 648/2012, todos os setores devem estar sujeitos ao mesmo tipo de requisitos por força das regras que a final lhes serão aplicáveis. As empresas de energia são atualmente exploradas ao abrigo de um quadro normativo bem definido, que necessitará de tempo para se adaptar aos novos requisitos, estabelecidos para evitar efeitos negativos para a economia real. Considera-se, por conseguinte, conveniente estabelecer uma data de aplicação para esses tipos de mercado que permita uma transição adequada das atuais práticas de mercado sem afetar indevidamente a estrutura ou a liquidez do mercado.
(45)
A política de investimento das CCP deve atribuir a prioridade máxima aos princípios de preservação do capital e de maximização da liquidez. A política de investimento deve também garantir que não surgem conflitos de interesses que envolvam os interesses comerciais das CCP.
(46)
Os critérios que os instrumentos financeiros devem satisfazer para serem considerados investimentos elegíveis para as CCP, devem ter em conta o princípio 16 dos Princípios CPSS-IOSCO, de modo a garantir coerência ao nível internacional. Em especial, uma CCP deve ser obrigada a aplicar normas restritivas relativamente ao emitente do instrumento financeiro, à transferibilidade do instrumento financeiro, assim como ao crédito, ao mercado e aos riscos cambiais do instrumento financeiro. As CCP devem assegurar-se de que não prejudicam as medidas tomadas para limitar a exposição ao risco dos seus investimentos, devido a exposições excessivas a riscos, qualquer que seja o instrumento financeiro, o tipo de instrumento financeiro, o emitente, o tipo de emitente ou o depositário.
(47)
A utilização de derivados pelas CCP expõe-nas a riscos de crédito e de mercado adicionais, sendo, por conseguinte, necessário definir um conjunto restritivo de circunstâncias em que uma CCP pode investir os seus recursos financeiros em instrumentos derivados. Dado que o objetivo de uma CCP deve ser o de conseguir uma posição nula relativamente ao risco de mercado, os únicos riscos que uma CCP deve ter de cobrir são os relativos à garantia que aceita ou os decorrentes do incumprimento por um membro compensador. Os riscos relacionados com a garantia que uma CCP aceita podem ser suficientemente geridos através de fatores de desconto, não se considerado necessário que as CCP utilizem os derivados para este efeito. Os produtos derivados devem ser utilizados por uma CCP apenas para gerir o risco de liquidez resultante das exposições às diversas moedas e para efeitos de cobertura da carteira de um membro compensador que entrou em situação de incumprimento, e apenas se os procedimentos da CCP relativos à gestão de incumprimentos previrem tal utilização.
(48)
A fim de garantir a segurança das CCP, estas devem ser autorizadas a manter numerário em depósitos sem garantia apenas em proporções mínimas. Para garantir o seu dinheiro, as CCP devem sempre assegurar-se de que se encontram adequadamente protegidas contra os riscos de liquidez.
(49)
É necessário definir requisitos rigorosos em matéria de esforço e de verificações a posteriori, para garantir que os modelos de uma CCP, suas metodologias e o quadro de gestão do risco de liquidez funcionam corretamente, tendo em conta todos os riscos a que a CCP está exposta, de modo que esta tenha, a todo o tempo, recursos adequados para cobrir esses riscos.
(50)
Com vista a assegurar uma aplicação coerente dos requisitos aplicáveis às CCP, é necessário estabelecer disposições pormenorizadas relativamente aos tipos de teste a realizar, incluindo os testes de esforço e as verificações a posteriori. Impõe-se uma abordagem criteriosa, que tenha em conta a vasta gama de contratos de garantia e de derivados que podem ser compensados no futuro, reflita as diferenças na atividade das CCP e as abordagens de gestão dos riscos, permita a gestão de desenvolvimentos futuros e de novos riscos e proporcione flexibilidade suficiente.
(51)
Para validar os modelos de uma CCP, suas metodologias e o quadro de gestão do risco de liquidez, importa recorrer a uma entidade competente independente, de modo que possam ser definidas e aplicadas antes da execução as medidas corretivas eventualmente necessárias e evitados quaisquer conflitos de interesses significativos. A entidade independente deve ser suficientemente distinta da parte da atividade da CCP que concebe, executa e aplicará o modelo ou as políticas em revisão e não deve ter um conflito de interesses significativo. Essas condições podem ser satisfeitas por uma entidade interna, integrada numa cadeia hierárquica diferente, ou por uma entidade externa.
(52)
São diversos os tipos de recursos financeiros de uma CCP destinados a cobrir diferentes cenários e objetivos, nomeadamente cobertura da margem, fundos para situações de incumprimento e outros. É, por conseguinte, necessário estabelecer requisitos específicos que reflitam esses objetivos e assegurem uma aplicação coerente em todas as CCP. Ao avaliar a cobertura necessária, a CCP não deve compensar quaisquer exposições entre membros compensadores em situação de incumprimento para evitar reduzir os impactos potenciais que essas exposições possam ter.
(53)
Os diferentes tipos de instrumentos financeiros que uma CCP pode compensar estão sujeitos a uma grande variedade de riscos específicos. Por conseguinte, nos seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos, as CCP devem ser obrigadas a ponderar todos os riscos de liquidez pertinentes aos mercados a que prestam serviços de compensação, para se assegurar de que medem adequadamente a sua potencial exposição futura. Para que esses riscos sejam devidamente ponderados, os requisitos aplicáveis aos testes de esforço devem incluir riscos específicos pertinentes aos diversos tipos de instrumento financeiro.
(54)
Para que as CCP se assegurem de que o seu modelo para o cálculo das margens iniciais reflete adequadamente as suas exposições potenciais, devem, além das verificações a posteriori diárias da sua margem da cobertura, que analisa a adequação da margem solicitada, verificar a posteriori também os principais parâmetros e pressupostos do modelo. Este procedimento é essencial para garantir que os modelos das CCP calculam com exatidão as margens iniciais.
(55)
A análise rigorosa da sensibilidade dos requisitos aplicáveis às margens pode assumir uma importância acrescida quando os mercados não são líquidos ou são voláteis, e deve ser utilizada para determinar o impacto da variação de parâmetros importantes do modelo. A análise de sensibilidade constitui um instrumento eficaz para explorar lacunas ocultas que não podem ser detetadas através de verificações a posteriori.
(56)
A não-realização regular de testes de esforço e de verificações a posteriori poderá ter como resultado que os recursos financeiros e líquidos de uma CCP sejam inadequados para cobrir os riscos reais a que está exposta. A realização de testes adequados permitirá igualmente que os modelos de uma CCP, suas metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez enfrentem prontamente a evolução dos mercados e novos riscos. Os resultados dos testes devem, portanto, ser utilizados prontamente pelas CCP na revisão dos seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez.
(57)
A modelização de condições de mercado extremas pode ajudar as CCP a determinarem os limites dos seus modelos atuais, dos seus quadros de gestão dos riscos de liquidez e dos seus recursos financeiros e líquidos. Requer, no entanto, da parte da CCP, discernimento na modelização de diferentes mercados e produtos. Os testes de esforço inversos devem ser considerados um instrumento de gestão útil, embora não o principal, para determinar o nível adequado de recursos financeiros.
(58)
A participação dos membros compensadores, clientes e outras partes interessadas pertinentes no teste dos procedimentos de gestão de incumprimento de uma CCP, através de exercícios de simulação, é essencial para assegurar que aqueles possuem conhecimentos e capacidade operacional para participarem com êxito numa situação de gestão de incumprimento. Os exercícios de simulação devem reproduzir um cenário de incumprimento para demonstrar as funções e responsabilidades dos membros compensadores, clientes e outras partes interessadas pertinentes. Além disso, é importante que as CCP disponham de mecanismos adequados que lhes permitam determinar se é necessária uma ação corretiva e identificar qualquer falta de clareza nas regras e nos procedimentos ou uma eventual permissão de discricionariedade por umas e outros. O teste dos procedimentos de gestão de incumprimento de uma CCP é particularmente importante nos casos em que conta com membros compensadores que se não encontrem em situação de incumprimento ou com terceiros, para ajudar no processo de liquidação, e se os procedimentos de incumprimento nunca tiverem sido testados por um incumprimento real.
(59)
O presente regulamento tem por base os projetos de normas técnicas de regulamentação apresentados pela Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados (ESMA) à Comissão.
(60)
Antes de apresentar o projeto de normas técnicas em que o presente regulamento se baseia, a ESMA consultou, sempre que pertinente, a Autoridade Bancária Europeia (EBA), o Comité Europeu do Risco Sistémico e os membros do SEBC. Em conformidade com o disposto no artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de novembro de 2010, que cria uma Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados) (4), a ESMA realizou consultas públicas abertas sobre os projetos de normas técnicas de regulamentação, analisou os potenciais custos e benefícios e pediu o parecer do Grupo de Interessados do Setor dos Valores Mobiliários e dos Mercados, criado nos termos do artigo 37.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1)
«Risco de base», o risco decorrente de movimentos que apresentam uma correlação imperfeita entre dois ou mais ativos ou contratos compensados pela contraparte central (CCP);
2)
«Intervalo de confiança», a percentagem de movimentos respeitantes a todas as exposições de cada instrumento financeiro, apurada com referência a um período de retrospeção específico, que uma CCP tem de cobrir durante um determinado período de liquidação;
3)
«Rendimento de conveniência», os benefícios da propriedade direta dos produtos de base físicos, que são afetados tanto pelas condições do mercado como por fatores como os custos de armazenagem física;
4)
«Margens», as margens a que se refere o artigo 41.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, que podem incluir margens iniciais e margens de variação;
5)
«Margem inicial», a margem constituída pela CCP para a cobertura de eventuais futuras exposições aos membros compensadores que depositam a margem e, se for caso disso, a CCP interoperáveis no intervalo entre a constituição da última margem e a liquidação de posições na sequência do incumprimento de um membro compensador ou de uma CCP interoperável;
6)
«Margem de variação», a margem constituída ou depositada para refletir as exposições atuais resultantes de mudanças reais nos preços de mercado;
7)
«Risco de não-cobrança», o risco de incumprimento súbito por uma contraparte ou por um emitente, antes de o mercado ter tido tempo de tomar em linha de conta o seu risco de incumprimento acrescido;
8)
«Período de liquidação», o período utilizado para o cálculo das margens que a CCP estima necessárias para gerir a sua exposição ao incumprimento de um membro e durante o qual se encontra exposta ao risco de mercado relacionado com a gestão das posições do insolvente;
9)
«Período de retrospeção», o horizonte temporal para o cálculo da volatilidade histórica;
10)
«Teste negativo», o resultado de um teste que demonstre que o modelo ou o quadro de gestão do risco de liquidez de uma CCP não teve por resultado o nível de cobertura pretendido;
11)
«Risco de correlação desfavorável», o risco resultante da exposição a uma contraparte ou a um emitente quando as garantias prestadas pela primeira ou emitidas pelo segundo estão altamente correlacionadas com o seu risco de crédito.
CAPÍTULO II
RECONHECIMENTO DE CCP DE PAÍSES TERCEIROS
[Artigo 25.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 2.o
Informações a prestar à ESMA para o reconhecimento de uma CCP
O pedido de reconhecimento apresentado por uma CCP estabelecida num país terceiro deve incluir, pelo menos, as seguintes informações:
a)
Nome completo da pessoa coletiva;
b)
Identidade dos acionistas ou membros que detenham participações qualificadas;
c)
Estados-Membros em que tenciona prestar serviços;
d)
Classes de instrumentos financeiros compensados;
e)
Dados a incluir no sítio web da ESMA, nos termos do artigo 88.o, n.o 1, alínea e), do Regulamento (UE) n.o 648/2012;
f)
Dados sobre os seus recursos financeiros, forma e métodos por que são mantidos e regras para a sua garantia, incluindo os processos de gestão do incumprimento;
g)
Dados sobre a metodologia de cálculo das margens e do fundo de proteção;
h)
Garantias elegíveis;
i)
Repartição, se necessário de forma prospetiva, dos valores compensados pela CCP requerente, por cada moeda da União compensada;
j)
Resultados dos testes de esforço e verificações a posteriori efetuados durante o ano anterior à data do pedido;
k)
Regras e procedimentos internos, com provas do cumprimento integral dos requisitos aplicáveis no país terceiro em causa;
l)
Dados relativos a quaisquer acordos de subcontratação;
m)
Dados relativos a medidas de segregação, sua solidez jurídica e aplicabilidade;
n)
Dados relativos às condições de acesso da CCP e condições aplicáveis à suspensão ou à perda da qualidade de membro;
o)
Dados relativos a qualquer acordo de interoperabilidade, incluindo as informações prestadas à autoridade competente do país terceiro para fins de avaliação do acordo.
CAPÍTULO III
REQUISITOS EM MATÉRIA DE ORGANIZAÇÃO
[Artigo 26.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 3.o
Disposições de governação
1. As principais componentes dos mecanismos de governação da CCP que definem a sua estrutura organizativa, assim como as políticas, os processos e os procedimentos, claramente especificados e bem documentados, aplicados pelo órgão de administração e pela direção devem incluir os seguintes elementos:
a)
Composição, funções e responsabilidades do órgão de administração e dos comités de direção;
b)
Funções e responsabilidades da gestão;
c)
Estrutura da direção;
d)
Canais de comunicação entre a direção e o órgão de administração;
e)
Procedimentos para a nomeação dos membros do órgão de administração e da direção;
f)
Conceção da gestão dos riscos, conformidade e funções de controlo interno;
g)
Processos destinados a garantir a responsabilização perante as partes interessadas.
2. As CCP devem dispor dos recursos humanos adequados para cumprir todas as obrigações decorrentes do presente regulamento e do Regulamento (UE) n.o 648/2012. As CCP não podem partilhar o seu pessoal com outras entidades do grupo, salvo se tal se encontrar previsto num acordo de subcontratação, em conformidade com o artigo 35.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012.
3. As CCP devem estabelecer cadeias hierárquicas claras, coerentes e bem documentadas. As CCP devem assegurar que as funções do administrador responsável pela gestão do risco, do administrador responsável pelo cumprimento e do diretor responsável pela tecnologia são exercidas por pessoas diferentes, empregados da CCP a quem cabe a responsabilidade exclusiva desse exercício.
4. As CCP que pertençam a um grupo devem ter em conta as implicações das atividades do grupo nos seus próprios mecanismos de governação, designadamente se dispõe do nível necessário de independência para cumprir as suas obrigações regulamentares como pessoa coletiva distinta e se a sua independência poderá ser comprometida pela estrutura do grupo ou pelo facto de um membro do órgão de administração ser também membro do órgão de administração de outras entidades do mesmo grupo. As CCP que se encontrem nessa situação, em particular, devem considerar os procedimentos específicos para prevenir e gerir conflitos de interesses, incluindo os respeitantes a acordos de subcontratação.
5. Nas CCP que mantenham um sistema dualista, a função e responsabilidades do órgão de administração, conforme estabelecidos no presente regulamento e no Regulamento (UE) n.o 648/2012, devem ser atribuídas ao conselho de supervisão e ao órgão de administração, consoante o caso.
6. As políticas, os procedimentos, os sistemas e os controlos de gestão dos riscos devem integrar-se num quadro de governação coerente e compatível, revisto e atualizado regularmente.
Artigo 4.o
Gestão e mecanismos de controlo interno dos riscos
1. As CCP devem dispor de um enquadramento sólido para a gestão global de todos os riscos significativos a que estão ou possam vir a estar expostas. Devem estabelecer políticas, procedimentos e sistemas fundamentados que identifiquem, meçam, acompanhem e giram esses riscos. Ao estabelecer políticas, procedimentos e sistemas de gestão dos riscos, as CCP devem estruturá-los de forma a assegurar que os membros compensadores gerem corretamente e contêm os riscos que para aquelas representam.
2. As CCP devem adotar uma perspetiva integrada e exaustiva de todos os riscos pertinentes. Nestes devem incluir-se os riscos em que incorrem e os que representam para os seus membros compensadores e, tanto quanto possível, clientes, assim como os riscos em que incorrem e os que representam para outras entidades, como por exemplo, as CCP interoperáveis, os sistemas de liquidação e de pagamento de valores mobiliários, os bancos de liquidação, os fornecedores de liquidez, os depositários centrais de valores mobiliários, as plataformas de negociação servidas pela CCP e outros prestadores de serviços essenciais.
3. As CCP devem desenvolver instrumentos adequados de gestão dos riscos, que lhes permitam gerir e comunicar todos os riscos pertinentes. Entre esses instrumentos devem incluir-se a identificação e a gestão do sistema, do mercado ou outras interdependências. Se prestarem serviços ligados à compensação que apresentem um perfil de risco distinto das suas funções e possam colocar-lhe riscos suplementares importantes, devem as CCP gerir esses riscos suplementares de forma adequada. Uma gestão adequada pode incluir a separação legal entre os serviços suplementares prestados pela CCP e as suas funções principais.
4. As disposições de governação devem assegurar que o órgão de administração de uma CCP assume a responsabilidade final pela gestão dos riscos da CCP. O órgão de administração deve definir, determinar e documentar um nível adequado de tolerância face ao risco e uma capacidade de absorção dos riscos para a CCP. O órgão de administração e a direção devem garantir que as políticas, os procedimentos e os controlos da CCP são compatíveis com o nível de tolerância face ao risco e a capacidade de absorção de riscos da CCP, e que regulam o modo como esta identifica, comunica, acompanha e gere os riscos.
5. As CCP devem utilizar informações e sistemas de controlo de riscos sólidos que lhes permitam e, se for caso disso, aos seus membros compensadores, assim como, se possível, aos clientes, obterem informações atempadas e aplicar políticas e procedimentos adequados em matéria de gestão de risco. Esses sistemas devem garantir, pelo menos, que as exposições em termos de liquidez e de crédito são acompanhadas continuamente ao nível da CCP, ao nível dos membros compensadores e, tanto quanto possível, ao nível do cliente.
6. As CCP devem assegurar que a unidade de gestão de riscos dispõe da autoridade, dos recursos e dos conhecimentos especializados necessários, assim como do acesso a todas as informações pertinentes, e é suficientemente independente das outras funções da CCP. O administrador da CCP responsável pela gestão do risco deve aplicar o quadro de gestão dos riscos, incluindo as políticas e os procedimentos estabelecidos pelo órgão de administração.
7. As CCP devem dispor de mecanismos de controlo interno adequados para ajudar o órgão de administração no acompanhamento e na avaliação da adequação e eficácia das suas políticas de gestão de riscos, procedimentos e sistemas. Esses mecanismos devem incluir bons procedimentos administrativos e de contabilidade, uma unidade sólida de verificação do cumprimento e uma unidade independente de auditoria interna e validação ou análise.
8. As demonstrações financeiras das CCP devem ser preparadas anualmente e auditadas por revisores oficiais de contas ou sociedades de revisores oficiais de contas, na aceção da Diretiva 2006/43/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (5).
Artigo 5.o
Política e procedimentos de garantia do cumprimento
1. As CCP devem estabelecer, aplicar e manter políticas e procedimentos adequados destinados a detetar qualquer risco de incumprimento, por si e pelos seus empregados, das obrigações decorrentes do presente regulamento, do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e do Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012, assim como riscos associados, e adotar medidas e procedimentos adequados para que esse risco seja minimizado e as autoridades competentes possam exercer os seus poderes eficazmente, nos termos desses regulamentos.
2. As CCP devem garantir que as suas disposições, procedimentos e acordos contratuais são claros e abrangentes e asseguram o cumprimento do disposto no presente regulamento, no Regulamento (UE) n.o 648/2012 e no Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012, assim como quaisquer outras exigências regulamentares e de supervisão.
As normas, procedimentos e acordos contratuais das CCP devem ser registados por escrito ou noutro suporte duradouro. Essas normas, procedimentos e acordos contratuais, assim como qualquer material de acompanhamento, devem ser rigorosos, estar atualizados e ser facilmente acessíveis para a autoridade competente, membros compensadores e, se for caso disso, seus clientes.
As CCP devem identificar e analisar a solidez das suas normas, procedimentos e acordos contratuais. Se necessário para efeitos dessa análise, devem ser pedidos pareceres jurídicos independentes. As CCP devem dispor de um processo para a proposta e a aplicação de alterações das suas regras e procedimentos e, antes da aplicação de qualquer alteração relevante, devem consultar todos os membros compensadores afetados e apresentar as propostas de alterações à autoridade competente.
3. Na elaboração das suas normas, procedimentos e acordos contratuais, as CCP devem ter em consideração os princípios regulamentares na matéria, as normas do setor e os protocolos do mercado, e indicar claramente se essas práticas foram incorporadas na documentação que rege os seus direitos e obrigações, dos seus membros compensadores e de outros terceiros.
4. As CCP devem identificar e analisar potenciais conflitos de direito e elaborar normas e procedimentos para reduzir os riscos jurídicos resultantes desses conflitos. Se necessário, para os efeitos dessa análise, devem ser pedidos pareceres jurídicos independentes.
As normas e procedimentos das CCP devem indicar claramente o direito que pretendem seja aplicado a cada um dos aspetos das suas atividades e do seu funcionamento.
Artigo 6.o
Função de verificação do cumprimento
1. As CCP devem estabelecer e manter uma unidade permanente e eficaz de verificação do cumprimento, que opere independentemente das outras funções da CCP. Devem garantir também que a unidade de verificação do cumprimento dispõe da autoridade, dos recursos e dos conhecimentos especializados necessários, assim como de acesso a todas as informações pertinentes.
Ao estabelecer a sua unidade de verificação do cumprimento, as CCP devem ter em conta a natureza, a dimensão e a complexidade dos seus negócios, assim como a natureza e a gama de serviços e atividades desenvolvidos na realização desse negócio.
2. Ao administrador responsável pelo cumprimento devem caber, pelo menos, as seguintes responsabilidades:
a)
Acompanhamento e avaliação regulares da adequação e da eficácia das medidas adotadas em conformidade com o artigo 5.o, n.o 4, e das medidas tomadas para corrigir eventuais deficiências no cumprimento das obrigações pela CCP;
b)
Administração das políticas e dos procedimentos de cumprimento estabelecidos pela direção e pelo órgão de administração;
c)
Consultoria e assistência aos responsáveis pela prestação de serviços e exercício de atividades da CCP, no sentido do cumprimento das obrigações que à CCP incumbem por força do presente regulamento, do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e do Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012 e de outros requisitos regulamentares, se for caso disso;
d)
Informar regularmente o órgão de administração sobre o cumprimento, pela CCP e seus empregados, do presente regulamento, do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e do Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012;
e)
Estabelecimento de procedimentos para a correção eficaz dos casos de incumprimento;
f)
Garantia de que as pessoas envolvidas na função de verificação do cumprimento não estão envolvidas na prestação de serviços ou no exercício de atividades por si acompanhadas e que quaisquer conflitos de interesses dessas pessoas são devidamente identificados e eliminados.
Artigo 7.o
Estrutura organizativa e separação das cadeias hierárquicas
1. As CCP devem definir a composição, as funções e responsabilidades do órgão de administração e da direção, assim como de quaisquer comités de direção. Essas disposições devem ser claramente definidas e documentadas. O órgão de administração deve criar, no mínimo, um comité de auditoria e um comité de remuneração. O comité de risco, criado por força do artigo 28.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, deve ser um comité consultivo do órgão de administração.
2. O órgão de administração deve assumir, pelo menos, as seguintes responsabilidades:
a)
Estabelecimento de objetivos e estratégias claros para a CCP;
b)
Supervisão eficaz da direção;
c)
Estabelecimento de políticas de remuneração adequadas,
d)
Constituição e supervisão da unidade de gestão de riscos;
e)
Supervisão da unidade de controlo interno e da unidade de verificação do cumprimento;
f)
Supervisão das disposições em matéria de subcontratação;
g)
Supervisão do cumprimento de todas as disposições do presente regulamento, do Regulamento (UE) n.o 648/2012, do Regulamento de Execução (UE) n.o 1249/2012 e de todos os outros requisitos regulamentares e de supervisão;
h)
Responsabilização perante os acionistas ou proprietários e empregados, membros compensadores e respetivos clientes e outras partes interessadas pertinentes.
3. À direção devem caber, pelo menos, as seguintes responsabilidades:
a)
Garantia da coerência das atividades da CCP com os seus objetivos e estratégia, determinados pelo órgão de administração;
b)
Conceção e estabelecimento de procedimentos de cumprimento e de controlo interno que promovam os objetivos da CCP;
c)
Submissão dos procedimentos de controlo interno a avaliação e testes regulares;
d)
Garantia de que são afetados recursos suficientes à gestão dos riscos e ao cumprimento;
e)
Envolvimento ativo no processo de controlo de risco;
f)
Garantia de que são devidamente geridos os riscos que se colocam à CCP pela compensação a que procede e pelas atividades conexas.
4. Caso delegue competências a comités ou subcomités, o órgão de administração deve conservar a da aprovação das decisões que possam ter um impacto significativo no perfil de risco da CCP.
5. As disposições que regem a atuação do órgão de administração e da direção devem incluir processos para identificar, resolver e gerir potenciais conflitos de interesses dos membros do órgão de administração e da direção.
6. A CCP deve dispor de cadeias hierárquicas claras e diretas entre o órgão de administração e a direção, a fim de assegurar que esta é responsável pelo seu desempenho. As cadeias hierárquicas da gestão dos riscos, do cumprimento e da auditoria interna devem ser claras e distintas das relacionadas com as outras atividades da CCP. O administrador responsável pela gestão do risco deve responder perante o órgão de administração, quer diretamente quer através do presidente do comité de risco. O administrador responsável pela conformidade e o responsável pela unidade de auditoria interna respondem diretamente perante o órgão de administração.
Artigo 8.o
Política de remuneração
1. O comité de remuneração deve conceber e desenvolver a política de remuneração, supervisionar a sua aplicação pela direção e rever regularmente o seu funcionamento prático. A política em si deve ser documentada e revista anualmente, pelo menos.
2. A política de remuneração deve ser concebida para compatibilizar o nível e a estrutura de remuneração com uma gestão prudente dos riscos. A política deve justificar os riscos futuros e os atuais, assim como os respetivos resultados. Os calendários de pagamento devem ser sensíveis ao horizonte temporal dos riscos. Em especial no caso da remuneração variável, a política deve ter em devida conta os eventuais desajustamentos entre o desempenho e os períodos de risco, e garantir que os pagamentos são diferidos em conformidade. As componentes fixas e variáveis da remuneração total devem ser equilibradas e coerentes com o ajustamento ao risco.
3. A política de remuneração deve assegurar que o pessoal envolvido na gestão dos riscos, na garantia do cumprimento e em funções de auditoria interna é remunerado de forma independente do desempenho comercial da CCP. O nível da remuneração deve ser adequado à responsabilidade assumida e comparável com o nível de remuneração no domínio de atividade.
4. A política de remuneração deve ser sujeita anualmente a uma auditoria independente. Os resultados dessas auditorias devem ser disponibilizados à autoridade competente.
Artigo 9.o
Sistemas de tecnologia da informação
1. As CCP devem conceber os seus sistemas de tecnologia da informação e assegurar-se de que são fiáveis, seguros e capazes de processar as informações necessárias para o exercício das suas atividades e operações em condições seguras e eficientes.
A arquitetura informática deve estar bem documentada. Os sistemas devem ser concebidos para responderem às suas necessidades operacionais e aos riscos que enfrentam, para serem resistentes, mesmo em condições de pressão sobre o mercado, e adaptáveis, se necessário, para tratar informações suplementares. As CCP devem providenciar procedimentos e capacidade de planeamento, assim como capacidade suplementar para permitir que o sistema trate todas as transações pendentes antes do fim do dia, caso ocorra uma perturbação importante. As CCP devem prever procedimentos para a introdução de novas tecnologias, incluindo planos de reconversão claros.
2. A fim de assegurar um nível de segurança elevado no tratamento da informação e permitir a conectividade com os seus membros compensadores e clientes, assim como com os seus prestadores de serviços, as CCP devem basear os seus sistemas de tecnologia da informação em normas técnicas internacionalmente reconhecidas e nas melhores práticas do setor. As CCP devem submeter os seus sistemas a testes rigorosos, simulando condições de pressão antes da primeira utilização, depois de proceder a alterações significativas e da ocorrência de uma grande perturbação. Os membros compensadores e os clientes, as CCP interoperáveis e outras partes interessadas devem ser adequadamente envolvidos na conceção e na realização desses testes.
3. As CCP devem manter um quadro sólido de segurança da informação, que gira devidamente o seu risco de segurança relativamente às informações. O quadro deve incluir mecanismos, políticas e procedimentos adequados para proteger as informações contra a divulgação não autorizada, assegurar o rigor e a integridade dos dados e garantir a disponibilidade dos serviços da CCP.
4. O quadro de segurança da informação deve incluir, pelo menos, as seguintes características:
a)
Controlos de acesso ao sistema;
b)
Proteções adequadas contra as intrusões e a utilização abusiva de dados;
c)
Dispositivos específicos para preservar a autenticidade e a integridade dos dados, incluindo técnicas criptográficas;
d)
Redes fiáveis e procedimentos precisos para a transmissão rigorosa e rápida de dados sem grandes perturbações;
e)
Pistas de auditoria.
5. Os sistemas de tecnologia da informação e o quadro de segurança da informação devem ser revistos, pelo menos, anualmente. Devem ser sujeitos a avaliações de uma auditoria independente. Os resultados dessas auditorias devem ser comunicados ao órgão de administração e disponibilizados à autoridade competente.
Artigo 10.o
Divulgação
1. As CCP devem disponibilizar gratuitamente ao público as seguintes informações:
a)
Informações relativas aos seus mecanismos de governação, designadamente:
i)
estrutura orgânica, principais objetivos e estratégias,
ii)
elementos fundamentais da política de remuneração,
iii)
principais informações financeiras, nomeadamente as mais recentes demonstrações financeiras auditadas;
b)
Informações relativas às suas regras, designadamente:
i)
procedimentos de gestão por defeito, outros procedimentos e atos complementares,
ii)
informações pertinentes sobre a continuidade das atividades,
iii)
informações sobre os sistemas, técnicas e desempenho de gestão de riscos, em conformidade com capítulo XII,
iv)
todas as informações pertinentes sobre a sua conceção e as suas operações, assim como sobre os direitos e obrigações dos membros compensadores e clientes, necessárias para lhes permitir identificar claramente e compreender plenamente os riscos e custos inerentes à utilização dos seus serviços,
v)
os seus serviços de compensação atuais, nomeadamente informações pormenorizadas sobre as prestações incluídas em cada serviço,
vi)
os sistemas, técnicas e desempenho de gestão de riscos, designadamente informações sobre recursos financeiros, política de investimento, fontes de dados sobre preços e modelos utilizados nos cálculos das margens,
vii)
O direito e as normas que regem:
(1)
o acesso às CCP,
(2)
os contratos por si celebrados com um membro compensador e, se exequível, clientes,
(3)
os contratos que aceitam para compensação,
(4)
quaisquer acordos de interoperabilidade,
(5)
a utilização de garantias e contribuições para o fundo de proteção, incluindo a liquidação das posições e de garantias e a medida em que as garantias estão protegidas contra os créditos de terceiros;
c)
As informações relativas a garantias elegíveis e fatores de desconto aplicáveis;
d)
Uma lista de todos os membros compensadores atuais, incluindo os critérios de admissão, suspensão e saída aplicáveis à condição de membro compensador.
Se a autoridade competente concordar com a CCP em que uma das informações referidas nas alíneas b) ou c) do presente número pode colocar em risco o segredo comercial ou a segurança e a solidez da CCP, pode esta decidir divulgar essas informações de forma a evitar ou a diminuir os riscos, ou não as divulgar.
2. As CCP devem divulgar ao público, gratuitamente, informações sobre quaisquer alterações significativas nos mecanismos de governação, objetivos, estratégias e políticas fundamentais, assim como nas regras e procedimentos aplicáveis.
3. As informações a divulgar ao público pelas CCP devem ser acessíveis a partir dos seus sítios web. As informações devem estar disponíveis, pelo menos, numa língua de uso corrente na esfera financeira internacional.
Artigo 11.o
Auditoria interna
1. As CCP devem estabelecer e manter uma unidade de auditoria interna distinta e independente das suas outras funções e atividades, a que correspondam as seguintes competências:
a)
Estabelecer, aplicar e manter um plano de auditoria destinado a examinar e a avaliar a adequação e a eficácia dos seus sistemas e mecanismos de controlo interno e de governação;
b)
Emitir recomendações baseadas nos resultados dos trabalhos realizados, de acordo com a alínea a);
c)
Verificar o acatamento dessas recomendações;
d)
Comunicar as questões de auditoria interna ao órgão de administração.
2. A unidade de auditoria interna deve dispor da autoridade, dos recursos e dos conhecimentos especializados necessários, assim como de acesso a todos os documentos pertinentes ao desempenho das suas competências. Deve ser suficientemente independente da gestão e responder diretamente perante o órgão de administração.
3. A auditoria interna deve avaliar a eficácia dos processos de gestão dos riscos e dos mecanismos de controlo da CCP de forma proporcional aos riscos enfrentados pelos diferentes segmentos de atividade e independente dos setores de atividade avaliados. A unidade de auditoria interna deve dispor de acesso à informação, necessário para examinar todas as atividades e operações, processos e sistemas da CCP, incluindo a subcontratação de atividades.
4. As avaliações de auditoria interna devem basear-se num plano de auditoria global, que deve ser revisto e comunicado à autoridade competente anualmente, pelo menos. As CCP devem garantir que podem ser efetuadas auditorias especiais, em função dos eventos que possam ocorrer num prazo curto. O planeamento e a revisão das auditorias devem ser aprovados pelo órgão de administração.
5. As operações de compensação, os processos de gestão dos riscos e os mecanismos de controlo interno e contas das CCP devem ser objeto de auditoria independente. As auditorias independentes devem ser realizadas anualmente, pelo menos.
CAPÍTULO IV
MANUTENÇÃO DE REGISTOS
[Artigo 29.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 12.o
Requisitos gerais
1. As CCP devem manter os registos num suporte duradouro, que permita a comunicação das informações às autoridades competentes, à ESMA e aos pertinentes membros do Sistema Europeu de Bancos Centrais (SEBC), e de modo que sejam satisfeitas as seguintes condições:
a)
Possibilidade de reconstituição de cada uma das fases essenciais do tratamento efetuado pela CCP;
b)
Possibilidade de registo, identificação e recuperação do conteúdo original de um registo antes de efetuadas quaisquer correções ou outras alterações;
c)
Existência de medidas para prevenir a alteração não autorizada dos registos;
d)
Garantia, através de medidas apropriadas, da segurança e confidencialidade dos dados registados;
e)
Incorporação no sistema de manutenção de registos de um mecanismo para identificar e corrigir erros;
f)
Garantia, no sistema de manutenção de registos, da recuperação atempada dos registos em caso de avaria do sistema.
2. Se os registos ou informações tiverem menos de seis meses, devem ser comunicados às autoridades mencionadas no n.o 1 o mais rapidamente possível, em todo o caso, até ao final do dia útil seguinte à formulação de um pedido pela autoridade competente.
3. Se os registos ou informações tiverem mais de seis meses, devem ser comunicados às autoridades mencionadas no n.o 1 o mais rapidamente possível, no prazo dos cinco dias úteis seguintes à formulação de um pedido pela autoridade competente.
4. Se os registos tratados pelas CCP contiverem dados pessoais, as CCP devem ter em conta as suas obrigações decorrentes da Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (6) e do Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho (7).
5. Se uma CCP mantiver registos fora da União, deve assegurar que a autoridade competente, a ESMA e os membros pertinentes do SEBC podem aceder aos registos na mesma medida e nos mesmos períodos em que poderiam fazê-lo se os registos se encontrassem na União.
6. Cada CCP deve designar as pessoas competentes para, no prazo estabelecido nos n.os 2 e 3 para a comunicação dos registos pertinentes, explicar o respetivo conteúdo às autoridades competentes.
7. Todos os registos pedidos que devem ser conservados por uma CCP por força do presente regulamento, devem estar abertos à inspeção pelas autoridades competentes. As CCP devem proporcionar à autoridade competente um canal direto de ligação aos registos exigidos, nos termos dos artigos 13.o e 14.o, sempre que tal for pedido.
Artigo 13.o
Registos das transações
1. As CCP devem manter registos de todas as transações em todos os contratos que compensam, assegurar que os registos contêm todas as informações necessárias para realizar uma reconstrução completa e exata do processo de compensação respeitante a cada contrato e que todos os registos de uma transação são univocamente identificáveis e pesquisáveis, pelo menos, por todos os campos relativos à CCP, CCP interoperável, membro compensador, cliente, se conhecidos da CCP, e instrumento financeiro.
2. Relativamente a cada transação recebida para compensação, as CCP devem, imediatamente após a receção das informações pertinentes, efetuar e manter atualizado um registo dos seguintes elementos:
a)
Preço, taxa ou diferencial e quantidade;
b)
Capacidade de compensação, que indica se a transação consistiu numa compra ou numa venda na perspetiva do registo da CCP;
c)
Identificação dos instrumentos;
d)
Identificação do membro compensador;
e)
Identificação do local em que o contrato foi celebrado;
f)
Data e hora da interposição da CCP;
g)
Data e hora de cessação do contrato;
h)
Termos e condições da liquidação;
i)
Data e hora da liquidação ou da compra forçada da transação e, na medida em que sejam aplicáveis, as seguintes indicações:
i)
dia e hora em que o contrato foi inicialmente celebrado,
ii)
termos e partes iniciais do contrato,
iii)
identificação da CCP interoperável que compensa uma das componentes da operação, se for caso disso,
iv)
identidade do cliente, incluindo eventuais clientes indiretos, se conhecidos da CCP, e, em caso de cessão, identificação da parte que transmitiu o contrato.
Artigo 14.o
Registos de posição
1. As CCP devem manter registos das posições detidas por cada membro compensador. Devem ser mantidos registos separados para cada conta mantida em conformidade com o artigo 39.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, devendo as CCP assegurar que os seus registos contêm todas as informações necessárias para realizar uma reconstrução completa e exata das transações que estabeleceram a posição e que cada registo é identificável e pesquisável, pelo menos, por todos os campos relativos à CCP, CCP interoperável, membro compensador, cliente, se conhecido da CCP, e instrumento financeiro.
2. No final de cada dia útil, as CCP devem estabelecer um registo relativamente a cada posição que contenha as informações a seguir indicadas, na medida em que estejam ligadas a essa posição:
a)
Identificação do membro compensador, do cliente, se conhecido da CCP, e de qualquer CCP interoperável que mantenha a posição, se for caso disso;
b)
Sinal da posição;
c)
Cálculo diário do valor da posição, com registos dos preços a que os contratos são valorados, assim como quaisquer outras informações pertinentes.
3. As CCP devem efetuar e manter atualizado um registo dos montantes das margens, das contribuições para o fundo de proteção e de outros recursos financeiros a que se refere o artigo 43.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, exigidos pela CCP, e o montante correspondente efetivamente depositado por um membro compensador no final do dia, assim como as alterações desse montante que possam ocorrer intradiariamente, relativamente a cada membro compensador e conta de cliente, se conhecido da CCP.
Artigo 15.o
Registos de atividade
1. As CCP devem manter registos adequados e metódicos das atividades relacionadas com os seus negócios e organização interna.
2. Os registos referidos no n.o 1 devem ser feitos de cada vez que ocorre uma alteração significativa nos documentos pertinentes e incluir, pelo menos:
a)
Os organogramas do órgão de administração e dos comités pertinentes, da unidade de compensação, da unidade de gestão de riscos e de todas as outras divisões ou unidades pertinentes;
b)
As identidades dos acionistas ou membros, diretos ou indiretos, pessoas singulares ou coletivas, que têm participações qualificadas e os montantes dessas participações;
c)
Os documentos que atestem as políticas, os procedimentos e processos exigidos no capítulo III e do artigo 29.o;
d)
As atas das reuniões do órgão de administração e, se aplicável, das reuniões de subcomités do órgão de administração e dos comités da direção;
e)
As atas das reuniões do comité de risco;
f)
As atas dos grupos de consulta com os membros compensadores e os clientes, se for caso disso;
g)
Os relatórios de auditoria interna e externa relatórios de gestão dos riscos, relatórios sobre o cumprimento e relatórios de empresas consultoras, incluindo medidas de gestão adotadas subsequentemente;
h)
A política de continuidade das atividades e os planos de recuperação na sequência de catástrofes, nos termos do artigo 17.o;
i)
O plano de liquidez e aos relatórios diários de liquidez, nos termos do artigo 32.o;
j)
Registos que reflitam todos os ativos, passivos e contas de capital, nos termos do artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012;
k)
Denúncias recebidas, com informações sobre o autor da denúncia, designadamente nome, endereço e número de conta, data em que a denúncia foi recebida, identificação de todas as pessoas referidas na denúncia, descrição da natureza da denúncia, tratamento da denúncia e data em que foi resolvida;
l)
Registos de quaisquer interrupção dos serviços ou disfunções, incluindo um relatório pormenorizado sobre o calendário, os efeitos e as ações corretivas;
m)
Registos dos resultados das verificações a posteriori e dos testes de esforço realizados;
n)
Comunicações escritas com as autoridades competentes, a ESMA e os membros pertinentes do SEBC;
o)
Pareceres jurídicos recebidos em conformidade com o capítulo III;
p)
Se aplicável, documentação sobre os acordos de interoperabilidade com outras CCP;
q)
Informações a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, alínea b), subalínea vii), e alínea d);
r)
Documentos pertinentes que descrevam o desenvolvimento de novas iniciativas empresariais.
Artigo 16.o
Registos dos dados comunicados a um repositório de transações
As CCP devem identificar e reter todas as informações e dados que devem ser comunicados nos termos do artigo 9.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, juntamente com um registo da data e hora em que a transação foi declarada.
CAPÍTULO V
CONTINUIDADE DAS ATIVIDADES
[Artigo 34.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 17.o
Estratégia e política
1. As CCP devem dispor de uma política de continuidade das atividades e de um plano de recuperação na sequência de catástrofes, aprovados pelo órgão de administração. A política de continuidade das atividades e os planos de recuperação na sequência de catástrofes devem ser sujeitos a análises independentes e estas comunicadas ao órgão de administração.
2. A política de continuidade das atividades deve identificar todas as funções essenciais e sistemas conexos, e incluir a estratégia, a política e os objetivos para garantir a continuidade desses sistemas e funções.
3. A política de continuidade das atividades deve ter em conta as relações externas e as interdependências com a infraestrutura financeira, incluindo as plataformas de negociação compensadas pela CCP, os sistemas de liquidação e de pagamento de valores mobiliários e as instituições de crédito utilizadas pela CCP ou por uma CCP associada. Deve ter em conta igualmente funções ou serviços essenciais que tenham sido subcontratados a terceiros.
4. A política de continuidade das atividades e o plano de recuperação na sequência de catástrofes devem conter disposições claramente definidas e documentadas para utilização em caso de emergência relativa à continuidade das atividades, catástrofe ou crise, de modo a garantir um nível mínimo de serviço das funções essenciais.
5. O plano de recuperação na sequência de catástrofes deve identificar e incluir objetivos quanto ao nível e ao tempo necessário para a recuperação das funções essenciais e determinar a estratégia de recuperação mais adequada para cada uma dessas funções. As disposições devem ser concebidas de modo a garantir que, em cenários extremos, as funções essenciais são concluídas a tempo e que os níveis de serviço acordados são atingidos.
6. A política de continuidade das atividades da CCP deve identificar o período máximo admissível durante o qual as funções e sistemas essenciais podem manter-se inutilizáveis. O tempo de recuperação máximo das funções essenciais da CCP, a incluir na política de continuidade das atividades, não deve ser superior a 2 horas. Os procedimentos e os pagamentos de fim de dia devem ser concluídos no dia e na hora devidos em todas as circunstâncias.
7. As CCP devem ter em consideração o potencial impacto global na eficiência do mercado para determinar os períodos de recuperação para cada função.
Artigo 18.o
Análise de impacto nas atividades
1. As CCP devem realizar uma análise de impacto nas atividades, destinada a identificar as funções que são essenciais para garantir os seus serviços. A análise deve abranger o grau de importância dessas funções para as outras instituições e funções da infraestrutura financeira.
2. As CCP devem realizar análises do risco baseadas em cenários, para averiguar de que modo os vários cenários afetam os riscos para as suas funções essenciais.
3. Na avaliação dos riscos, as CCP devem ter em consideração as dependências em relação aos prestadores externos de serviços, incluindo os serviços de utilidade pública. As CCP devem tomar medidas para gerir essas dependências através de medidas contratuais e orgânicas adequadas.
4. As análises de impacto nas atividades e as análises baseadas em cenários devem ser mantidas atualizadas, revistas anualmente, pelo menos, e após um incidente ou mudanças orgânicas significativas. As análises devem ter em conta todos os desenvolvimentos pertinentes, incluindo a evolução do mercado e das tecnologias.
Artigo 19.o
Recuperação na sequência de catástrofes
1. As CCP devem estabelecer disposições para garantir a continuidade das suas funções essenciais com base em cenários de catástrofe. Essas disposições devem contemplar, pelo menos, a disponibilidade de recursos humanos adequados, o período máximo de interrupção das funções essenciais, a recuperação e a comutação para um sítio secundário.
2. As CCP devem manter um sítio de tratamento secundário, capaz de assegurar a continuidade de todas as funções essenciais da CCP de forma idêntica à do sítio principal. O sítio secundário deve ter um perfil de risco geográfico distinto do do sítio principal.
3. As CCP devem manter ou ter acesso imediato a um sítio secundário que permita, pelo menos, ao pessoal assegurar a continuidade do serviço se o local de atividade principal não estiver disponível.
4. A necessidade de instalações suplementares de tratamento de dados deve ser ponderada pelas CCP, em particular se a diversidade dos perfis de risco dos sítios primário e secundário não proporcionar confiança suficiente em que os objetivos de continuidade das atividades das CCP serão atingidos em todos os cenários.
Artigo 20.o
Testes e acompanhamento
1. As CCP devem testar e acompanhar as suas políticas de continuidade das atividades e os planos de recuperação na sequência de catástrofes, regularmente e após alterações significativas dos sistemas ou funções relacionados com essa política, para garantir que esta cumpre os objetivos definidos, incluindo o do período máximo de recuperação de 2 horas. Os testes devem ser planeados e documentados.
2. Os testes à política de continuidade das atividades e aos planos de recuperação na sequência de catástrofes devem satisfazer as seguintes condições:
a)
Incluir cenários de catástrofe de grande escala e mudanças entre os sítios primário e secundário;
b)
Incluir a participação dos membros compensadores, prestadores externos e instituições pertinentes à infraestrutura financeira com as quais tenham sido identificadas interdependências na política de continuidade das atividades.
Artigo 21.o
Manutenção
1. As CCP devem rever e atualizar regularmente a política de continuidade das atividades, de modo a incluir todas as funções essenciais e a estratégia mais adequada para a sua recuperação.
2. As CCP devem rever e atualizar regularmente o plano de recuperação na sequência de catástrofes, de modo a incluir a estratégia mais adequada para a recuperação de todas as funções essenciais.
3. As atualizações da política de continuidade das atividades e do plano de recuperação na sequência de catástrofes devem ter em consideração o resultado dos testes e as recomendações das análises independentes, assim como de outras análises e das autoridades competentes. As CCP devem rever a política de continuidade das atividades e o plano de recuperação na sequência de catástrofes após qualquer perturbação significativa, para detetar as causas e determinar os aperfeiçoamentos necessários das suas operações, política de continuidade das atividades e planos de recuperação na sequência de catástrofes.
Artigo 22.o
Gestão de crises
1. As CCP devem dispor de uma unidade de gestão de crises para atuar em caso de emergência. O procedimento de gestão de crises deve ser claro e estar documentado por escrito. O órgão de administração deve acompanhar a unidade de gestão de crises, recebendo e analisando regularmente relatórios sobre a mesma.
2. A unidade de gestão de crises deve dispor de procedimentos bem estruturados e claros para gestão das comunicações internas e externas durante uma crise.
3. Após uma crise, as CCP devem proceder a uma análise da sua gestão da mesma. A análise deve, se for caso disso, incorporar contribuições dos membros compensadores e de outros intervenientes externos.
Artigo 23.o
Comunicação
1. As CCP devem dispor de um plano de comunicação que documente a forma como a direção, o órgão de administração e as partes interessadas externas pertinentes, incluindo autoridades competentes, membros compensadores, clientes, agentes de liquidação, os sistemas de liquidação e de pagamento de valores mobiliários e plataformas de negociação, serão mantidos devidamente informados durante uma crise.
2. A análise de cenários, a análise de risco, as análises e os resultados do acompanhamento e dos testes devem ser comunicados ao órgão de administração.
CAPÍTULO VI
MARGENS
[Artigo 41.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 24.o
Percentagem
1. As CCP devem calcular as margens iniciais para cobrir os riscos decorrentes das oscilações do mercado para cada instrumento financeiro caucionado com base no produto durante o período definido no artigo 25.o, o que pressupõe um horizonte temporal para a liquidação da posição, conforme definido no artigo 26.o. Para o cálculo das margens iniciais, as CCP devem, pelo menos, respeitar os seguintes intervalos de confiança:
a)
Para os derivados OTC, 99,5 %;
b)
Para instrumentos financeiros distintos dos derivados OTC, 99 %.
2. Na determinação do intervalo de confiança adequado para cada classe de instrumentos financeiros que compensam, as CCP devem, além disso, ter em conta, pelo menos, os seguintes fatores:
a)
A complexidade e as incertezas quanto ao nível dos preços da classe de instrumentos financeiros, que possam limitar a validação do cálculo das margens inicial e de variação;
b)
As características de risco da classe de instrumentos financeiros, que podem incluir, entre outras, a volatilidade, a duração, a liquidez, características de preço não lineares, o risco de incumprimento e o risco de correlação desfavorável;
c)
O grau de restrição inadequada das posições em risco de crédito pelos controlos de outros riscos;
d)
O efeito de alavanca inerente à classe de instrumentos financeiros, nomeadamente se a classe do instrumento financeiro é bastante volátil, está altamente concentrada em alguns intervenientes no mercado ou pode ser de difícil encerramento.
3. As CCP devem informar a autoridade competente e os seus membros compensadores dos critérios seguidos para determinar a percentagem aplicada ao cálculo das margens para cada classe de instrumentos financeiros.
4. Se uma CCP compensar derivados OTC que tenham as mesmas características de risco que os derivados executados num mercado regulamentado ou num mercado equivalente de um país terceiro, com base numa avaliação dos fatores de risco enunciados no n.o 2, pode utilizar um intervalo de confiança alternativo de, pelo menos, 99 % para esses contratos, no caso de os riscos dos contratos de derivados OTC que compensam serem devidamente atenuados pela utilização desse intervalo de confiança e as condições enunciadas no n.o 2 serem respeitadas.
Artigo 25.o
Horizonte temporal para o cálculo da volatilidade histórica
1. As CCP devem assegurar que, de acordo com a metodologia do seu modelo e o seu processo de validação, estabelecidos em conformidade com o capítulo XII, as margens iniciais cobrem, pelo menos, com o intervalo de confiança definido no artigo 24.o e para o período de liquidação definido no artigo 26.o, as exposições resultantes da volatilidade histórica calculadas com base em dados que abranjam, pelo menos, os últimos 12 meses.
As CCP devem assegurar que os dados utilizados para calcular a volatilidade histórica abrangem uma gama completa das condições de mercado, incluindo os períodos de pressão.
2. As CCP podem utilizar qualquer outro horizonte temporal para o cálculo da volatilidade histórica, desde que a utilização desse horizonte temporal resulte em requisitos de margem tão elevados, pelo menos, como os obtidos com o período definido no n.o 1.
3. Os parâmetros de margem para instrumentos financeiros sem um período de observação histórico devem basear-se em pressupostos prudentes. As CCP devem adaptar prontamente o cálculo das margens necessárias com base na análise do historial dos preços dos novos instrumentos financeiros.
Artigo 26.o
Horizontes temporais para o período de liquidação
1. As CCP devem definir os horizontes temporais para o período de liquidação tendo em conta as características do instrumento financeiro compensado, o mercado em que é comercializado e o período para o cálculo e a constituição das margens. Esses períodos de liquidação devem ser, no mínimo, de:
a)
Cinco dias úteis para derivados OTC;
b)
Dois dias úteis para instrumentos financeiros distintos de derivados OTC.
2. Em todos os casos, para a determinação do período de liquidação adequado, as CCP devem avaliar e adicionar, pelo menos, o seguinte:
a)
O período mais longo possível que poderá decorrer desde a última constituição das margens até a declaração de incumprimento pela CCP ou ativação por esta do processo de gestão do risco de incumprimento;
b)
O período estimado necessário para conceber e executar a estratégia para a gestão do incumprimento por um membro compensador, de acordo com as especificidades de cada classe de instrumentos financeiros, incluindo o seu nível de liquidez e a dimensão e a concentração das posições, e os mercados que a CCP utilizará para o encerramento ou a cobertura integral da posição de um membro compensador;
c)
Se pertinente, o período necessário para cobrir o risco de contraparte a que a CCP está exposta.
3. Na avaliação dos períodos definidos no n.o 2, as CCP devem ter em conta, pelo menos, os fatores indicados no artigo 24.o, n.o 2, e o período para o cálculo da volatilidade histórica, conforme definido no artigo 25.o.
4. Se uma CCP compensar derivados OTC que apresentem as mesmas características de risco dos derivados executados em mercados regulamentados ou num mercado equivalente de um país terceiro, poderá utilizar para o período de liquidação um horizonte temporal diferente do definido no n.o 1, desde que possa demonstrar à autoridade competente que:
a)
Esse horizonte temporal será mais adequado do que o definido no n.o 1, tendo em conta as características específicas dos pertinentes derivados OTC;
b)
Esse horizonte temporal é, pelo menos, de dois dias úteis.
Artigo 27.o
Aplicação de margens de carteira
1. As CCP podem autorizar compensações ou reduções da margem necessária em todos os instrumentos financeiros que compensam se o risco de preço de um instrumento financeiro ou de um conjunto de instrumentos financeiros estiver significativa e fiavelmente correlacionado, ou se basear num parâmetro de dependência estatístico ou equivalente, com os riscos de preço de outros instrumentos financeiros.
2. As CCP devem documentar a sua abordagem da aplicação de margens de carteira e demonstrar, pelo menos, que a correlação, ou um parâmetro de dependência estatístico equivalente, entre dois ou mais instrumentos financeiros compensados é fiável no período de retrospeção calculado de acordo com o disposto no artigo 25.o e revela resistência em cenários de esforço históricos ou hipotéticos. As CCP devem demonstrar a existência de uma justificação económica para a relação de preço.
3. Todos os instrumentos financeiros a que se aplicam as margens de carteiras devem ser abrangidos pelo mesmo fundo de proteção. Excecionalmente, se uma CCP puder demonstrar previamente às autoridades competentes e aos membros compensadores de que forma as potenciais perdas seriam repartidas pelos diversos fundos de proteção contra o incumprimento e tiver incluído as disposições necessárias nas suas normas, podem ser aplicadas margens de carteira a instrumentos financeiros cobertos por diferentes fundos de proteção contra o incumprimento.
4. Se a aplicação de margens de carteira abranger instrumentos múltiplos, o montante das reduções de margem não deve ser superior a 80 % da diferença entre a soma das margens para cada produto, calculadas individualmente, e a margem calculada com base numa estimativa combinada da exposição para a totalidade da carteira. Se a CCP não estiver exposta a qualquer risco potencial da redução da margem, pode aplicar uma redução até 100 % dessa diferença.
5. As reduções de margem relativas à aplicação de margens de carteira devem ser sujeitas a um programa sólido de testes de esforço, em conformidade com o capítulo XII.
Artigo 28.o
Pró-ciclicidade
1. As CCP devem assegurar que a sua política de seleção e revisão do intervalo de confiança, do período de liquidação e do período de retrospeção têm como resultado requisitos de margem prospetivos, estáveis e prudenciais, que limitem a pró-ciclicalidade de modo que a solidez e a segurança financeira da CCP não sejam afetadas negativamente. Devem, nomeadamente e sempre que possível, evitar alterações significativas ou perturbadoras dos requisitos de margem e estabelecer procedimentos transparentes e previsíveis para o ajustamento dos requisitos de margem em resposta à evolução das condições de mercado. Para o efeito, as CCP devem tomar, pelo menos, uma das seguintes opções:
a)
Aplicar uma margem-tampão igual a 25 %, pelo menos, das margens calculadas que permitem estar temporariamente esgotadas em períodos em que os requisitos de margens calculados aumentam de forma significativa;
b)
Atribuir uma ponderação 25 % de, pelo menos, a situações de esforço observadas no período de retrospeção, calculado em conformidade com o artigo 26.o;
c)
Assegurar que os seus requisitos de margens não são inferiores aos que seriam calculados utilizando a volatilidade estimada num período de retrospeção histórico de 10 anos.
2. Se uma CCP revir os parâmetros do modelo de margem para refletir melhor as condições de mercado atuais, deve ter em conta os potenciais efeitos pró-cíclicos dessa revisão.
CAPÍTULO VII
FUNDO DE PROTEÇÃO
[Artigo 42.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 29.o
Enquadramento e governação
1. Para determinar a dimensão mínima do fundo de proteção e o montante de outros recursos financeiros necessários para satisfazer os requisitos estabelecidos nos artigos 42.o e 43.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, tendo em conta as dependências de grupo, as CCP devem aplicar um enquadramento interno para definir os tipos de condições de mercado extremas mas realistas suscetíveis de as exporem ao maior risco.
2. O enquadramento deve incluir uma declaração em que se descreva a forma como a CCP define condições de mercado extremas mas realistas. O enquadramento deve ser integralmente documentado e conservado, em conformidade com o artigo 12.o.
3. O enquadramento deve ser objeto de discussão no comité de risco e aprovado pelo órgão de administração. A solidez do enquadramento e a sua capacidade para refletir as oscilações do mercado devem ser revistos anualmente, pelo menos. A revisão deve ser debatida no comité de risco e comunicada ao órgão de administração.
Artigo 30.o
Identificação de condições de mercado extremas mas realistas
1. O enquadramento descrito no artigo 29.o deve refletir o perfil de risco da CCP, tendo em conta as exposições transfronteiriças e nas diferentes moedas, se pertinente. Deve identificar todos os riscos de mercado a que a CCP ficaria exposta após o incumprimento por um ou mais membros compensadores, incluindo oscilações desfavoráveis dos preços de mercado dos instrumentos compensados, a reduzida liquidez do mercado para esses instrumentos e a diminuição do valor de liquidação das garantias. O enquadramento deve igualmente refletir os riscos adicionais para a CCP resultantes do incumprimento simultâneo de entidades do grupo do membro compensador insolvente.
2. O enquadramento deve identificar cada um dos mercados a que a CCP está exposta no cenário de incumprimento de um membro compensador. As CCP devem especificar, para cada mercado identificado, as condições extremas mas realistas, com base, pelo menos:
a)
Numa série de cenários históricos, incluindo períodos de oscilações extremas do mercado observadas nos últimos 30 anos ou no período relativamente ao qual se encontram disponíveis dados fiáveis, que teriam exposto a CCP ao maior risco financeiro. Se uma CCP decidir que a recorrência de um exemplo histórico de grandes oscilações de preços não é plausível, deverá justificar a sua omissão do enquadramento à autoridade competente;
b)
Numa gama de possíveis cenários futuros, assente em pressupostos coerentes em matéria de volatilidade do mercado e de correlação de preços em diversos mercados e instrumentos financeiros, com base em avaliações quantitativas e qualitativas das potenciais condições de mercado.
3. O enquadramento deve igualmente ponderar, quantitativa e qualitativamente, em que medida podem ocorrer oscilações extremas de preços, simultaneamente, em vários mercados identificados. O enquadramento deve reconhecer que as correlações históricas de preços podem não funcionar em condições de mercado extremas mas realistas.
Artigo 31.o
Revisão dos cenários extremos mas realistas
Os procedimentos descritos no artigo 30.o devem ser revistos regularmente pelas CCP, tendo em conta os desenvolvimentos pertinentes dos mercados, a escala e a concentração das exposições do membro compensador. O conjunto de cenários hipotéticos e históricos utilizados para identificar condições de mercado extremas mas realistas deve ser revisto anualmente, pelo menos, pela CCP, em consulta com o comité de risco, e com maior frequência se a evolução do mercado ou alterações relevantes do conjunto dos contratos compensados pela CCP afetarem os pressupostos subjacentes aos cenários, impondo, portanto, o seu ajustamento. As alterações significativas do enquadramento devem ser comunicadas ao órgão de administração.
CAPÍTULO VIII
CONTROLOS DO RISCO DE LIQUIDEZ
[Artigo 44.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 32.o
Avaliação do risco de liquidez
1. As CCP devem estabelecer um quadro sólido de gestão do risco de liquidez, que inclua instrumentos analíticos e operacionais eficazes para identificar, medir e acompanhar os seus fluxos de liquidação e de financiamento contínua e tempestivamente, incluindo a sua utilização da liquidez intradiária. As CCP devem avaliar regularmente a conceção e o funcionamento do seu quadro de gestão de liquidez, tendo em conta, nomeadamente, os resultados dos testes de esforço.
2. O quadro de gestão dos riscos de liquidez de uma CCP deve ser suficientemente sólido para garantir que esta possa cumprir obrigações de pagamento e liquidação em todas as moedas pertinentes à medida que vençam, incluindo, se for caso disso, intradiariamente. O quadro de gestão dos riscos de liquidez de uma CCP deve incluir ainda a avaliação das suas potenciais necessidades de liquidez futuras num vasto leque de potenciais cenários de esforço. O cenário de esforço deve incluir o incumprimento por membros compensadores, de acordo com o artigo 44.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, desde a data de incumprimento até ao fim do período de liquidação e o risco de liquidez gerado pela política de investimento e pelos procedimentos da CCP em condições de mercado extremas mas realistas.
3. O quadro de gestão do risco de liquidez deve incluir um plano de liquidez documentado e conservado, em conformidade com o disposto no artigo 12.o. O conteúdo mínimo do plano de liquidez deve incluir os procedimentos da CCP relativos a:
a)
Gestão e acompanhamento diários, pelo menos, das suas necessidades de liquidez num conjunto de cenários de mercado;
b)
Manutenção de recursos financeiros líquidos suficientes para cobrir as suas necessidades de liquidez e distinção entre a utilização dos diferentes tipos de recursos líquidos;
c)
Avaliação e valoração diárias dos ativos líquidos à disposição da CCP e das suas necessidades de liquidez;
d)
Identificação das fontes de risco de liquidez;
e)
Avaliação do calendário para disponibilização dos recursos financeiros líquidos da CCP;
f)
Ponderação das potenciais necessidades de liquidez decorrentes da capacidade dos membros compensadores para trocarem garantias em numerário por garantias não monetárias;
g)
Processos em caso de défices de liquidez;
h)
Reconstituição de quaisquer recursos financeiros líquidos que possa empregar durante uma situação de esforço.
O órgão de administração da CCP deve aprovar o plano após consulta do comité de risco.
4. As CCP devem avaliar o risco de liquidez que enfrentam, incluindo nos casos em que as CCP ou os seus membros compensadores não possam liquidar as suas obrigações de pagamento quando devidas como parte do processo de compensação ou de liquidação, tomando igualmente em consideração as suas atividades de investimento. O quadro de gestão dos riscos deve resolver as necessidades de liquidez decorrentes das relações das CCP com qualquer entidade em relação à qual tenham uma exposição de liquidez, incluindo:
a)
Bancos de liquidação;
b)
Sistemas de pagamento;
c)
Sistema de liquidação de títulos;
d)
Agentes nostro;
e)
Bancos depositários;
f)
Fornecedores de liquidez;
g)
CCP interoperáveis;
h)
Prestadores de serviços.
5. As CCP devem ter em conta as interdependências entre as entidades mencionadas no n.o 4 e as relações múltiplas que uma entidade aí mencionada possa ter com uma CCP no seu quadro de gestão dos riscos de liquidez.
6. As CCP devem elaborar um relatório diário sobre as necessidades e os recursos a que se refere o n.o 3, alíneas a), b) e c), e um relatório trimestral sobre o seu plano de liquidez, a que se refere o n.o 3, alíneas d) a h). Os relatórios devem ser documentados e conservados em conformidade com o capítulo IV.
Artigo 33.o
Acesso à liquidez
1. As CCP devem manter, em cada moeda pertinente, recursos líquidos consentâneos com os seus requisitos de liquidez, definidos de acordo com o artigo 44.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e o artigo 32.o do presente regulamento. Esses recursos líquidos devem limitar-se a:
a)
Numerário depositado num banco central emissor;
b)
Numerário depositado em instituições de crédito autorizadas, de acordo com o artigo 47.o;
c)
Linhas de crédito autorizadas ou acordos equivalentes, com membros compensadores não insolventes;
d)
Acordos de recompra autorizados;
e)
Instrumentos financeiros altamente negociáveis que satisfaçam os requisitos estabelecidos nos artigos 45.o e 46.o e que as CCP possam demonstrar estarem prontamente disponíveis e serem convertíveis em numerário no mesmo dia, utilizando normas de financiamento preestabelecidas e altamente fiáveis, mesmo em condições de pressão sobre o mercado.
2. As CCP devem ter em conta as moedas em que são expressos os seus passivos e tomar em consideração o potencial efeito das condições de pressão na sua capacidade de acesso a mercados de câmbio estrangeiros de forma coerente com os ciclos de liquidação de valores mobiliários dos sistemas cambiais e de liquidação de valores mobiliários no estrangeiro.
3. As linhas de crédito autorizadas contra garantias prestadas por membros compensadores não serão contabilizadas duas vezes como recursos líquidos. As CCP devem tomar medidas para acompanhar e controlar a concentração de exposições ao risco de liquidez perante cada fornecedor de liquidez.
4. As CCP devem efetuar as diligências rigorosas devidas para se assegurarem de que os seus fornecedores de liquidez dispõem de capacidade suficiente para atuar de acordo com as disposições aplicáveis à liquidez.
5. As CCP devem testar periodicamente os seus procedimentos de acesso aos mecanismos de financiamento previamente acordados. Os testes podem incluir a realização de levantamentos-teste das linhas de crédito comerciais, a fim de verificar a rapidez de acesso aos recursos e a fiabilidade dos procedimentos.
6. As CCP devem dispor de procedimentos pormenorizados no âmbito do seu plano de liquidez para a utilização dos seus recursos financeiros líquidos a fim de cumprir as suas obrigações de pagamento durante um défice de liquidez. Os procedimentos de liquidez devem indicar claramente quando devem ser utilizados certos recursos. Os procedimentos devem também descrever os modos de acesso aos depósitos em numerário ou investimentos de um dia para o outro desses depósitos, de execução de transações no mesmo dia ou de levantamento a partir de linhas de liquidez previamente acordadas. Estes procedimentos devem ser testados regularmente. As CCP devem igualmente estabelecer um plano adequado para a renovação dos acordos de financiamento antes da sua caducidade.
Artigo 34.o
Risco de concentração
1. As CCP devem acompanhar atentamente e controlar a concentração da sua exposição ao risco de liquidez, incluindo as suas exposições às entidades enunciadas no artigo 32.o, n.o 4, e às entidades do mesmo grupo.
2. O quadro de gestão dos riscos de liquidez de uma CCP deve incluir a aplicação de limites de concentração e de exposição.
3. As CCP devem definir processos e procedimentos a aplicar em caso de infração dos limites de concentração.
CAPÍTULO IX
CASCATA EM CASO DE INSOLVÊNCIA
[Artigo 45.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 35.o
Cálculo do montante dos recursos próprios da CCP a utilizar em caso de cascata devida a uma insolvência
1. As CCP devem conservar e indicar separadamente no seu balanço um montante de recursos próprios consignados aos fins estabelecidos no artigo 45.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 648/2012.
2. As CCP devem calcular o montante mínimo a que se refere o n.o 1 multiplicando o capital mínimo, incluindo os resultados retidos e as reservas, detido em conformidade com o artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e com o Regulamento Delegado (UE) n.o 152/2013 da Comissão (8), por 25 %.
As CCP devem rever anualmente esse montante mínimo.
3. Se uma CCP tiver estabelecido mais do que um fundo de proteção para as diferentes classes de instrumentos financeiros que compensa, o total de recursos próprios consignados, calculado nos termos do n.o 1, deve ser distribuído pelos fundos discriminados no seu balanço, proporcionalmente à dimensão de cada um, e utilizado para os incumprimentos que ocorram nos diferentes segmentos de mercado a que os fundos se referem.
4. Não devem ser utilizados outros recursos além do capital, incluindo resultados retidos e reservas, conforme referido no artigo 16.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012, para cumprimento do disposto no n.o 1.
Artigo 36.o
Manutenção do montante dos recursos próprios da CCP a utilizar em caso de cascata devida a uma de insolvência
1. As CCP devem informar imediatamente a autoridade competente caso o montante de recursos próprios consignados detido se torne inferior ao montante exigido pelo artigo 35.o, indicando as razões dessa ocorrência e uma descrição abrangente, por escrito, das medidas a aplicar e do respetivo calendário para a reconstituição daquele montante.
2. Sempre que ocorra um incumprimento subsequente por um ou mais membros compensadores antes de a CCP ter reconstituído os seus recursos próprios consignados, só pode ser utilizado para efeitos do disposto no artigo 45.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012 o montante residual dos recursos próprios consignados atribuídos.
3. As CCP devem reconstituir os recursos próprios consignados no prazo de um mês, no máximo, a contar da notificação nos termos do n.o 1.
CAPÍTULO X
GARANTIA
[Artigo 46.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 37.o
Requisitos gerais
As CCP devem estabelecer e aplicar políticas e procedimentos transparentes e previsíveis para avaliar e acompanhar continuamente a liquidez dos ativos aceites como garantias e tomar medidas corretivas, se for caso disso.
As CCP devem rever as suas políticas e procedimentos relativos aos ativos elegíveis, pelo menos, anualmente. Essa revisão deve ser realizada igualmente sempre que ocorra uma alteração relevante, que afete a exposição ao risco da CCP.
Artigo 38.o
Garantias em numerário
Para efeitos do disposto no artigo 46.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 648/2012, as garantias de elevada liquidez sob a forma de numerário devem ser expressas de um dos seguintes modos:
a)
Numa moeda cujo risco a CCP possa demonstrar às autoridades competentes ser capaz de gerir adequadamente;
b)
Numa moeda em que a CCP compensa transações, no limite das garantias necessárias para cobrir as exposições da CCP nessa moeda.
Artigo 39.o
Instrumentos financeiros
Para os fins do disposto no artigo 46.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 648/2012, os instrumentos financeiros, garantias bancárias e ouro que satisfaçam as condições estabelecidas no anexo I, devem ser considerados garantias de elevada liquidez.
Artigo 40.o
Valoração das garantias
1. Para efeitos de valoração das garantias de elevada liquidez, conforme definido no artigo 37.o, as CCP devem estabelecer e aplicar políticas e procedimentos para acompanhar em tempo quase real a qualidade do crédito, a liquidez do mercado e a volatilidade dos preços de cada ativo aceite como garantia. As CCP devem acompanhar regularmente, pelo menos anualmente, a adequação das suas políticas e dos seus procedimentos de valoração. Essa análise deve ser efetuada igualmente sempre que ocorra uma alteração relevante, que afete a exposição ao risco da CCP.
2. As CCP devem valorar as suas garantias a preços de mercado e em tempo quase real; se tal não for possível, devem poder demonstrar às autoridades competentes serem capazes de gerir os riscos.
Artigo 41.o
Fatores de desconto
1. As CCP devem estabelecer e aplicar políticas e procedimentos para determinar fatores de desconto prudentes a aplicar ao valor das garantias.
2. Os fatores de desconto devem reconhecer que garantias podem ter de ser liquidadas em condições de pressão sobre o mercado e ter em conta o tempo necessário para proceder à sua liquidação. As CCP devem demonstrar à autoridade competente que os fatores de desconto são calculados de forma prudente para limitar, tanto quanto possível, os efeitos propílicos. Para cada ativo que serve de garantia, o fator de desconto deve ser determinado tendo em consideração os critérios pertinentes, designadamente:
a)
O tipo de ativo e nível de risco de crédito associado ao instrumento financeiro com base na avaliação interna efetuada pela CCP. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que não deve basear-se exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país;
b)
O vencimento do ativo;
c)
O perfil histórico e a hipotética volatilidade futura dos preços do ativo em condições de pressão sobre o mercado;
d)
A liquidez do mercado subjacente, incluindo diferenciais dos preços de compra/venda;
e)
O risco cambial, se for caso disso;
f)
O risco de correlação desfavorável.
3. As CCP devem acompanhar regularmente a adequação dos fatores de desconto. Devem rever as suas políticas e seus procedimentos relativos aos fatores de desconto anualmente, pelo menos, e sempre que ocorra uma alteração relevante que afete a exposição ao risco da CCP, mas devem evitar, tanto quanto possível, alterações perturbadoras ou consideráveis nos fatores de desconto, que poderiam conduzir à pró-ciclicalidade. As políticas e os procedimentos relativos aos fatores de desconto devem ser validados independentemente uma vez por ano, pelo menos.
Artigo 42.o
Limites de concentração
1. As CCP devem estabelecer e aplicar políticas e procedimentos para assegurar que a as garantias se mantêm suficientemente diversificadas, de modo a permitir a sua liquidação num período de participação definido, sem um impacto significativo no mercado. As políticas e os procedimentos devem determinar as medidas de atenuação dos riscos a aplicar quando forem excedidos os limites de concentração referidos no n.o 2.
2. As CCP devem determinar limites de concentração para:
a)
Emitentes individuais;
b)
Tipos de emitente;
c)
Tipos de ativos:
d)
Cada membro compensador;
e)
Todos os membros compensadores.
3. Os limites de concentração devem ser estabelecidos de forma prudente, tendo em conta todos os critérios pertinentes, nomeadamente:
a)
Os instrumentos financeiros emitidos por entidades do mesmo tipo em termos de setor económico, atividade, região geográfica;
b)
O nível de risco de crédito do instrumento financeiro ou do emitente, com base numa avaliação interna pela CCP. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que se não deve basear exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país;
c)
A liquidez e a volatilidade dos preços dos instrumentos financeiros.
4. As CCP devem assegurar que não mais do que 10 % das suas garantias dependem de uma única instituição de crédito ou instituição financeira equivalente de um país terceiro, ou por uma entidade que faça parte do mesmo grupo que a instituição de crédito ou a instituição financeira do país terceiro. Se as garantias recebidas pela CCP sob a forma de garantias de bancos comerciais forem superiores a 50 % do total das garantias, aquele limite pode ser fixado em 25 %.
5. No cálculo dos limites previstos no n.o 2, as CCP devem incluir a sua exposição total a um emitente, incluindo o montante acumulado das linhas de crédito, dos certificados de depósito, dos depósitos a prazo, das contas de poupança, das contas de depósito, das contas correntes, dos instrumentos do mercado monetário e das compras com acordo de revenda utilizadas pela CCP. Estes limites não se aplicam às garantias detidas pela CCP que excedam os requisitos mínimos aplicáveis às margens, ao fundo de proteção e a outros recursos financeiros.
6. Ao determinar o limite de concentração para a sua exposição a um emitente individual, a CCP deve agregar e considerar como um único risco a sua exposição a todos os instrumentos financeiros emitidos pelo emitente ou por uma entidade do grupo, explicitamente garantidos pelo emitente ou por uma entidade do grupo, e a instrumentos financeiros emitidos por empresas cujo fim exclusivo é possuir fatores de produção essenciais para a atividade do emitente.
7. As CCP devem acompanhar regularmente a adequação das suas políticas e dos seus procedimentos relativos ao limite de concentração. As CCP devem reexaminar as suas políticas e os seus procedimentos relativos ao limite de concentração anualmente, pelo menos, e sempre que ocorra qualquer alteração relevante que afete a sua exposição ao risco.
8. As CCP devem informar a autoridade competente e os membros compensadores dos limites de concentração aplicáveis e de qualquer alteração que estes sofram.
9. Se as CCP infringirem significativamente o limite de concentração estabelecido nas suas políticas e nos seus procedimentos, devem informar de imediato a autoridade competente. As CCP devem corrigir a infração logo que possível.
CAPÍTULO XI
POLÍTICA DE INVESTIMENTO
[Artigo 47.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
Artigo 43.o
Instrumentos financeiros de elevada liquidez
Para efeitos do disposto no artigo 47.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 648/2012, os instrumentos de dívida podem ser considerados de elevada liquidez, com riscos de crédito e de mercado mínimos, se forem instrumentos de dívida que satisfaçam todas as condições enunciadas no anexo II.
Artigo 44.o
Mecanismos com elevado nível de segurança para o depósito de instrumentos financeiros
1. Se uma CCP não puder depositar os instrumentos financeiros a que se refere o artigo 45.o ou os que lhe foram depositados a título de margens, contribuições para o fundo de proteção ou contribuições para outros recursos financeiros, sob forma de transmissão da titularidade ou de penhor sobre títulos, junto do operador de um sistema de liquidação de valores mobiliários que assegure a proteção total desses instrumentos, devem estes ser depositados junto de uma das seguintes entidades:
a)
Um banco central que garanta a proteção total desses instrumentos e permita à CCP um acesso imediato aos instrumentos financeiros, quando necessário;
b)
Uma instituição de crédito autorizada, na aceção da Diretiva 2006/48/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (9), que garanta a total separação e proteção desses instrumentos, permita à CCP o acesso imediato aos instrumentos financeiros, quando necessário, e relativamente à qual a CCP possa demonstrar ter um baixo risco de crédito, com base numa avaliação interna por si efetuada. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que se não deve basear exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país;
c)
Uma instituição financeira de um país terceiro que esteja sujeita a regras prudenciais consideradas pelas autoridades competentes tão rigorosas, pelo menos, como as estabelecidas pela Diretiva 2006/48/CE e as cumpra, cujas práticas contabilísticas, procedimentos de depósito e controlos internos sejam sólidos, que garanta a total separação e proteção desses instrumentos, permita à CCP o acesso imediato aos instrumentos financeiros, quando necessário, e relativamente à qual a CCP possa demonstrar ter um baixo risco de crédito, com base numa avaliação interna por si efetuada. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que se não deve basear exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país.
2. Sempre que sejam depositados de acordo com o disposto no n.o 1, alínea b) ou c), os instrumentos financeiros devem ser conservados ao abrigo de acordos que impeçam eventuais perdas para a CCP devidas ao incumprimento ou à insolvência da instituição financeira autorizada.
3. Os mecanismos com elevado nível de segurança para o depósito de instrumentos financeiros depositados a título de margens, das contribuições para o fundo de proteção ou das contribuições para outros recursos financeiros só devem permitir que a CCP reutilize estes instrumentos financeiros se estiverem reunidas as condições estabelecidas no artigo 39.o, n.o 8, do Regulamento (UE) n.o 648/2012 e se a reutilização se destinar a efetuar pagamentos, gerir o incumprimento de um membro compensador ou a cumprir acordos de interoperabilidade.
Artigo 45.o
Mecanismos com elevado nível de segurança que asseguram numerário
1. Para efeitos do disposto no artigo 47.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 648/2012, se for efetuado um depósito em numerário num banco central, esse depósito deve satisfazer as seguintes condições:
a)
O depósito deve ser efetuado numa das seguintes moedas:
i)
uma moeda cujos riscos a CCP possa demonstrar com um elevado nível de confiança ser capaz de gerir,
ii)
uma moeda em que a CCP compense transações, no limite das garantias recebidas nessa moeda;
b)
O depósito deve ser efetuado junto de uma das seguintes entidades:
i)
uma instituição de crédito autorizada, conforme definido na Diretiva 2006/48/CE, que a CCP possa demonstrar ter um baixo risco de crédito, com base numa avaliação interna por si efetuada. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que se não deve basear exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país,
ii)
uma instituição financeira de um país terceiro que esteja sujeita a regras prudenciais consideradas pelas autoridades competentes tão rigorosas, pelo menos, como as estabelecidas pela Diretiva 2006/48/CE e as cumpra, cujas práticas contabilísticas, procedimentos de depósito e controlos internos sejam sólidos e relativamente à qual a CCP possa demonstrar ter um baixo risco de crédito, com base numa avaliação interna por si efetuada. Ao proceder a essa avaliação, a CCP deve empregar uma metodologia definida e objetiva, que se não deve basear exclusivamente em pareceres externos e que tenha em conta o risco decorrente do estabelecimento do emitente num determinado país.
2. Se o numerário for conservado de um dia para o outro, nos termos do n.o 1, 95 %, pelo menos, desse numerário, calculados sobre o período de um mês civil, devem ser depositados através de acordos que assegurem a garantia do numerário por instrumentos financeiros de elevada liquidez que satisfaçam os requisitos estabelecidos no artigo 45.o, sem prejuízo do disposto no n.o 1, alínea c), do mesmo artigo.
Artigo 45.o
Limites de concentração
1. As CCP devem estabelecer e aplicar políticas e procedimentos que garantam que os instrumentos financeiros em que os seus recursos financeiros são investidos se mantêm suficientemente diversificados.
2. As CCP devem determinar os limites de concentração e acompanhar a concentração dos seus recursos financeiros relativamente a:
a)
Instrumentos financeiros individuais;
b)
Tipos de instrumento financeiro;
c)
Emitentes individuais;
d)
Tipos de emitente;
e)
Contrapartes com as quais foram estabelecidos acordos, conforme previsto no artigo 44.o, n.o 1, alíneas b) e c), e no artigo 45.o, n.o 2.
3. Ao considerar os tipos de emitente, as CCP devem ter em consideração os seguintes elementos:
a)
Distribuição geográfica;
b)
Interdependências e relações múltiplas que uma entidade pode ter com uma CCP;
c)
Nível do risco de crédito;
d)
Suas exposições ao emitente através de produtos que compensam.
4. As políticas e os procedimentos devem determinar as medidas de atenuação dos riscos a aplicar quando forem excedidos os limites de concentração.
5. Ao determinar o limite de concentração para a sua exposição a um determinado emitente ou depositário, devem as CCP agregar e tratar como um único risco a exposição a todos os instrumentos financeiros emitidos ou explicitamente garantidos pelo emitente e a todos os recursos financeiros depositados junto do depositário.
6. As CCP devem acompanhar regularmente a adequação das suas políticas e dos seus procedimentos relativos ao limite de concentração. Além disso, as CCP devem reexaminar essas políticas e esses procedimentos anualmente, pelo menos, e sempre que ocorra qualquer alteração relevante que afete a sua exposição ao risco.
7. Se as CCP infringirem um limite de concentração estabelecido nas suas políticas e nos seus procedimentos, devem informar de imediato a autoridade competente. As CCP devem corrigir a infração logo que possível.
Artigo 46.o
Garantias não monetárias
Se a garantia for recebida sob a forma de instrumentos financeiros, em conformidade com o disposto no capítulo X, só são aplicáveis os artigos 44.o e 45.°.
CAPÍTULO XII
REVISÃO DOS MODELOS, TESTES DE ESFORÇO E VERIFICAÇÕES A POSTERIORI
[Artigo 49.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012]
SECÇÃO 1
Modelos e programas
Artigo 47.o
Validação do modelo
1. As CCP devem efetuar uma validação exaustiva dos seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez utilizado para quantificar, agregar e gerir os seus riscos. Quaisquer revisões ou ajustamentos significativos dos seus modelos, metodologias e quadro de gestão do risco de liquidez devem ser sujeitos a medidas de governação apropriadas, incluindo pedidos de parecer ao comité de risco, e validados por uma terceira entidade, independente e qualificada, antes de serem aplicados.
2. Os processos de validação das CCP devem ser documentados e especificar, pelo menos, as políticas utilizadas para testar as margens, o fundo de proteção e outros recursos financeiros das CCP, as metodologias e o quadro para o cálculo dos recursos financeiros líquidos. Quaisquer revisões ou alterações significativas dessas políticas devem ser sujeitas a medidas de governação apropriadas, incluindo pedidos de parecer ao comité de risco, e validadas por uma terceira entidade, independente e qualificada, antes de serem aplicadas.
3. Uma validação completa deve incluir, pelo menos, o seguinte:
a)
Uma avaliação da solidez conceptual dos modelos e do quadro, incluindo elementos comprovativos da forma como foram desenvolvidos;
b)
Uma revisão dos procedimentos de acompanhamento em curso, incluindo a verificação dos processos e a definição de padrões de referência;
c)
Uma revisão dos parâmetros e pressupostos utilizados no desenvolvimento dos seus modelos, metodologias e quadro;
d)
Uma análise da adequação dos modelos, metodologias e quadro adotado no que diz respeito ao tipo de contratos a que se aplicam;
e)
Uma análise da adequação dos cenários utilizados nos testes de esforço, em conformidade com o capítulo VII e o artigo 52.o;
f)
Uma análise das ilações retiradas dos resultados dos testes.
4. As CCP devem estabelecer os critérios segundo os quais avaliam se os seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez podem ser validados com êxito. Os critérios devem incluir resultados de testes bem-sucedidos.
5. Se os dados relativos aos preços não estiverem disponíveis prontamente ou não forem fiáveis, as CCP devem obviar a essas limitações e, no mínimo, adotar pressupostos prudentes baseados nos mercados conexos ou correlacionados observados e nos comportamentos atuais do mercado.
6. Se os dados relativos aos preços não estiverem disponíveis prontamente ou não forem fiáveis, os sistemas e modelos de valoração utilizados para esse fim devem ser sujeitos a medidas de governação apropriadas, incluindo pedidos de parecer ao comité de risco, a validação e a testes. As CCP devem fazer validar os seus modelos de valoração em vários cenários de mercado por uma entidade terceira, independente e qualificada, para assegurar que esses modelos produzem com exatidão preços adequados e, se for caso disso, devem ajustar o seu cálculo das margens iniciais de modo a refletir quaisquer riscos identificados relativamente aos modelos.
7. As CCP devem avaliar regularmente as propriedades teóricas e empíricas do seu modelo de margens para todos os instrumentos financeiros que compensam.
Artigo 48.o
Programas de teste
1. As CCP devem dispor de políticas e procedimentos que definam pormenorizadamente os programas de testes de esforço e verificações a posteriori que executam para avaliar a adequação, exatidão, fiabilidade e resistência dos modelos e metodologias utilizados para calcular os seus mecanismos de controlo dos riscos, incluindo as margens, contribuições para o fundo de proteção e outros recursos financeiros, num conjunto amplo de condições de mercado.
2. As políticas e os procedimentos das CCP devem igualmente definir pormenorizadamente o programa de testes de esforço que executam para avaliar a adequação, a exatidão, a fiabilidade e a resistência do quadro de gestão dos riscos de liquidez.
3. As políticas e os procedimentos devem incluir, pelo menos, metodologias para a seleção e o desenvolvimento de testes adequados, nomeadamente seleção de dados relativos a mercados e carteiras, regularidade dos testes, características de risco específicas dos instrumentos financeiros compensados, análise dos resultados dos testes e exceções e medidas corretivas necessárias.
4. As CCP devem incluir todas as posições dos clientes na realização de todos os testes.
SECÇÃO 2
Verificações a posteriori
Artigo 49.o
Procedimento relativo às verificações a posteriori
1. As CCP devem avaliar a sua cobertura por margens comparando ex post os resultados observados com os resultados esperados, decorrentes da utilização dos modelos de margem. A análise dessas verificações a posteriori deve ser efetuada diariamente, a fim de determinar se existem exceções nos testes à cobertura por margens. A cobertura deve ser avaliada quanto às posições atuais dos instrumentos financeiros e dos membros compensadores e ter em conta os efeitos possíveis decorrentes da utilização de margens de carteira e, se for caso disso, de CCP interoperáveis.
2. As CCP devem considerar os horizontes temporais históricos adequados para os seus programas de verificações a posteriori, a fim de garantir que a janela de observação utilizada é suficiente para atenuar qualquer efeito negativo na representatividade estatística.
3. Nos seus programas de verificação a posteriori, as CCP devem ponderar a inclusão de, pelo menos, testes estatísticos claros e critérios de desempenho, que deverão definir para avaliar os resultados das verificações a posteriori.
4. As CCP devem informar periodicamente o comité de risco, de forma que não quebre a confidencialidade, sobre os resultados e a análise das suas verificações a posteriori, a fim de obter o seu parecer quanto à revisão do modelo de margens.
5. Os resultados e a análise das verificações a posterior devem ser disponibilizados a todos os membros compensadores e, se conhecidos da CCP, aos clientes. Relativamente a todos os outros clientes, os resultados e a análise das verificações a posteriori devem ser disponibilizados pelos membros compensadores pertinentes, a pedido. Essas informações devem ser agregadas de forma que não quebre a confidencialidade, devendo os membros compensadores e os clientes ter acesso apenas aos resultados e à análise pormenorizados das verificações a posteriori respeitantes às suas próprias carteiras.
6. As CCP devem definir os procedimentos para especificar as medidas que poderão tomar na sequência dos resultados da análise das verificações a posteriori.
SECÇÃO 3
Testes e análise da sensibilidade
Artigo 50.o
Procedimento relativo aos testes e à análise da sensibilidade
1. As CCP devem realizar testes e análises da sensibilidade para avaliar a cobertura do seu modelo de margens em diferentes condições de mercado, utilizando dados históricos de condições de pressão sobre o mercado efetivamente ocorridas e dados hipotéticos para condições de pressão sobre o mercado que não tenham ocorrido.
2. As CCP devem utilizar uma vasta gama de parâmetros e pressupostos para captar uma variedade de condições históricas e hipotéticas, incluindo os períodos de maior volatilidade atravessados pelos mercados que servem e as alterações extremas nas correlações entre os preços dos contratos por si compensados, a fim de compreender o modo como o nível de cobertura pelas margens poderá ser afetado pelas condições de elevada pressão sobre o mercado e pelas alterações em parâmetros importantes dos modelos.
3. A análise da sensibilidade deve ser efetuada em diversas carteiras existentes e representativas de um membro compensador. As carteiras representativas devem ser escolhidas com base na sua sensibilidade aos fatores de risco de mercado e às correlações às quais uma determinada CCP esteja exposta. Os testes e a análise da sensibilidade devem ser concebidos para testar os principais parâmetros e pressupostos do modelo de margem inicial com uma série de intervalos de confiança, para determinar a sensibilidade do sistema a erros de calibração desses parâmetros e pressupostos. Deve ser atribuída importância adequada à estrutura dos prazos dos fatores de risco e à correlação assumida entre os fatores de risco.
4. As CCP devem avaliar as perdas potenciais nas posições dos membros compensadores.
5. Se for caso disso, as CCP devem considerar parâmetros que reflitam o incumprimento simultâneo de membros compensadores que emitem instrumentos financeiros ou derivados subjacentes por si compensados. Se for caso disso, devem ser igualmente tidos em conta os efeitos do incumprimento de um cliente que emita instrumentos financeiros ou subjacentes a derivados compensados pela CCP.
6. As CCP devem informar periodicamente o comité de risco, de forma que não quebre a confidencialidade, sobre os resultados e a análise dos seus testes da sensibilidade, a fim de obter o seu parecer quanto à revisão do modelo de margens.
7. As CCP devem definir os procedimentos para especificar as medidas que poderão tomar na sequência dos resultados da análise dos testes da sensibilidade.
SECÇÃO 4
Testes de esforço
Artigo 51.o
Procedimento aplicável aos testes de esforço
1. Os testes de esforço das CCP devem aplicar parâmetros, pressupostos e cenários de esforço para os modelos utilizados na estimativa de exposições ao risco, de modo a assegurar que os seus recursos financeiros são suficientes para cobrir essas exposições em condições de mercado extremas mas realistas.
2. O programa de testes de esforço das CCP deve incluir a realização regular, por estas, de uma série de testes de esforço, que devem considerar a sua gama de produtos e todos os elementos dos seus modelos, as suas metodologias e o seu quadro de gestão dos riscos de liquidez.
3. O programa de testes de esforço das CCP deve incluir a realização de testes de esforço em cenários definidos para este efeito, em condições de mercado extremas mas realistas, tanto passadas como hipotéticas, em conformidade com o capítulo VII. As condições passadas a utilizar devem ser revistas e ajustadas, se for caso disso. As CCP devem ponderar também outras formas de cenários adequados para testes de esforço, entre outras, o incumprimento técnico ou financeiro dos seus bancos de liquidação, agentes nostro, bancos depositários, fornecedores de liquidez ou CCP interoperáveis.
4. As CCP devem ter capacidade para adaptar rapidamente os seus testes de esforço de modo a incorporar riscos novos ou emergentes.
5. As CCP devem considerar as potenciais perdas decorrentes do incumprimento de um cliente, se conhecido, que compense através de múltiplos membros compensadores.
6. As CCP devem comunicar periodicamente ao comité de risco, de forma que não quebre a confidencialidade, os resultados e as análises dos seus testes de esforço, a fim de obter o parecer daquele comité para a revisão dos seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez.
7. Os resultados e a análise dos testes de esforço devem ser disponibilizados a todos os membros compensadores e, se conhecidos da CCP, aos clientes. Relativamente a todos os outros clientes, os resultados e a análise das verificações a posteriori devem ser disponibilizados pelos membros compensadores pertinentes, a pedido. Essas informações devem ser agregadas de forma que não quebre a confidencialidade, devendo os membros compensadores e os clientes ter acesso apenas aos resultados e à análise pormenorizados dos testes de esforço respeitantes às suas próprias carteiras.
8. As CCP devem definir os procedimentos para especificar as medidas que poderão tomar na sequência dos resultados da análise dos testes de esforço.
Artigo 52.o
Fatores de risco dos testes de esforço
1. As CCP devem identificar e dispor de um método adequado de medição dos fatores de risco pertinentes específicos dos contratos que compensam e que possam afetar as suas perdas. Os testes de esforço das CCP devem, pelo menos, ter em conta os fatores de risco especificados para os seguintes tipos de instrumento financeiro, quando aplicáveis:
a)
Contratos relacionados com taxas de juro: fatores de risco correspondentes às taxas de juro para cada moeda em que compensa instrumentos financeiros. A curva de modelização dos rendimentos deve ser dividida em vários intervalos de vencimento, a fim de captar a variação da volatilidade das taxas ao longo da curva. O número de fatores de risco conexos deve depender da complexidade dos contratos relacionados com taxas de juro compensados pela CCP. O risco de base, decorrente de uma correlação imperfeita das oscilações entre as taxas de juro do Estado e outras taxas de juro de rendimento fixo, deve ser captado separadamente.
b)
Contratos relacionados com taxas de câmbio: os fatores de risco correspondentes a cada moeda estrangeira em que a CCP compensa instrumentos financeiros e à taxa de câmbio entre a moeda na qual são exigidas margens adicionais e a moeda em que a CCP compensa instrumentos financeiros.
c)
Contratos relacionados com capital ações: os fatores de risco correspondentes à volatilidade de cada emissão de títulos de capital próprio relativamente a cada um dos mercados compensados pela CCP e à volatilidade dos diversos setores do mercado de compra e venda de participações. A sofisticação e a natureza da técnica de modelização de um determinado mercado devem corresponder à exposição da CCP ao mercado global, assim como à sua concentração em determinadas emissões de títulos de capital próprio nesse mercado.
d)
Contratos de mercadorias: os fatores de risco que têm em conta as diversas categorias e subcategorias de contratos de mercadorias e os derivados conexos compensados pela CCP, incluindo, se for caso disso, as variações no rendimento de conveniência entre posições sobre instrumentos derivados e em numerário nas mercadorias.
e)
Contratos relacionados com crédito: os fatores de risco que consideram o risco de não-cobrança, incluindo os riscos cumulativos resultantes de incumprimentos múltiplos, o risco de base e a volatilidade da taxa de recuperação.
2. Nos seus testes de esforço, as CCP devem também ponderar adequadamente, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
Correlações, incluindo as existentes entre fatores de risco identificados e contratos semelhantes por si compensados;
b)
Fatores correspondentes à volatilidade implícita e histórica do contrato a compensar por si;
c)
Características específicas de quaisquer novos contratos a compensar por si;
d)
Risco de concentração, incluindo num membro compensador e em entidades do grupo de membros compensadores;
e)
Interdependências e relações múltiplas;
f)
Riscos pertinentes, incluindo o risco cambial;
g)
Limites de exposição fixados;
h)
Risco de correlação desfavorável.
Artigo 53.o
Testes de esforço dos recursos financeiros totais
1. Os programas de testes de esforço das CCP devem assegurar que a combinação das suas margens, contribuições para o fundo de proteção e outros recursos financeiros é suficiente para cobrir o incumprimento de, pelo menos, dois membros compensadores aos quais as CCP estejam mais expostas, em condições de mercado extremas mas realistas. O programa de testes de esforço deve igualmente examinar eventuais perdas resultantes do incumprimento de entidades do mesmo grupo dos dois membros compensadores aos quais as CCP estejam mais expostas, em condições de mercado extremas mas realistas.
2. Os programas de testes de esforço das CCP devem garantir que as suas margens e o fundo de proteção são suficientes para cobrir, pelo menos, o incumprimento de um membro compensador aos quais as CCP estejam mais expostas ou dos segundo e terceiro maiores membros compensadores, se a soma das suas exposições for maior, de acordo com o artigo 42.o do Regulamento (UE) n.o 648/2012.
3. As CCP devem efetuar uma análise exaustiva das perdas potenciais que poderiam sofrer e avaliar as perdas potenciais em posições de um membro compensador, incluindo o risco de que a liquidação dessas posições possa ter um impacto no mercado e no nível das suas coberturas por margens.
4. Se for caso disso, as CCP devem ponderar, nos seus testes de esforço, os efeitos do incumprimento de um membro compensador que emita instrumentos financeiros ou subjacentes de derivados por si compensados. Se for caso disso, devem ser igualmente tidos em conta os efeitos do incumprimento de um cliente que emita instrumentos financeiros ou subjacentes de derivados compensados pelas CCP.
5. Os testes de esforço das CCP devem ter em conta o período de liquidação, conforme estabelecido no artigo 26.o.
Artigo 54.o
Testes de esforço dos recursos financeiros líquidos
1. Os programas de testes de esforço das CCP para os seus recursos financeiros líquidos devem garantir que estes são suficientes, de acordo com os requisitos estabelecidos no capítulo VIII.
2. As CCP devem dispor de regras e procedimentos claros e transparentes para obviar à insuficiência dos recursos financeiros líquidos, revelada pelos seus testes de esforço, de modo a assegurar a liquidação das obrigações de pagamento.
As CCP devem dispor igualmente de procedimentos claros aplicáveis à utilização dos resultados e da análise dos seus testes de esforço para avaliar e ajustar a adequação do seu quadro de gestão dos riscos de liquidez e dos seus fornecedores de liquidez.
3. Os cenários de teste de esforço utilizados nos testes de esforço dos recursos financeiros líquidos devem ter em consideração a conceção e o funcionamento das CCP e abranger todas as entidades que possam constituir um risco de liquidez relevante para aquelas. Esses testes de esforço devem ter igualmente em consideração quaisquer ligações fortes ou exposições semelhantes entre os seus membros compensadores, incluindo outras entidades que fazem parte do mesmo grupo, e avaliar a probabilidade de ocorrência de incumprimentos múltiplos e do efeito de contágio entre os seus membros compensadores que tais incumprimentos podem causar.
SECÇÃO 5
Cobertura e utilização de resultados de testes
Artigo 55.o
Manutenção de cobertura suficiente
1. As CCP devem estabelecer e manter procedimentos para detetar alterações nas condições de mercado, incluindo aumentos da volatilidade ou reduções da liquidez dos instrumentos financeiros que compensam, de modo a adaptar prontamente o cálculo do seu requisito de margem para ter em conta adequadamente as novas condições de mercado.
2. As CCP devem realizar testes aos seus fatores de desconto, a fim de assegurar que as garantias podem ser liquidadas, pelo menos, ao seu valor, afetado do fator de desconto, e em condições de mercado observadas e extremas mas realistas.
3. Se as CCP constituírem margens a nível de carteira, e não ao nível de produto, devem rever e testar continuamente compensações entre produtos. As CCP devem basear essas compensações numa metodologia prudente e economicamente significativa, que reflita o grau de dependência de preços entre os produtos. As CCP devem, em particular, testar o comportamento das correlações durante períodos de condições de mercado severas, reais e hipotéticas.
Artigo 56.o
Análise dos modelos com recurso a resultados de testes
1. As CCP devem dispor de procedimentos claros para determinar o montante da margem adicional que possam ter de constituir, mesmo intradiariamente, e para recalibrar os seus modelos de margem, se as verificações a posteriori indicarem que o modelo não teve o desempenho esperado, não tendo identificado o montante adequado da margem inicial necessária para atingir o nível de confiança pretendido. Se uma CCP tiver determinado a necessidade de exigir uma margem adicional, deve fazê-lo até à próxima exigência de margem.
2. As CCP devem avaliar a fonte das exceções aos testes salientadas pelas suas verificações a posteriori. Consoante a fonte das exceções, as CCP devem determinar se é necessária uma alteração fundamental do modelo de margem ou dos modelos que contribuem para o primeiro, e se é necessário recalibrar os parâmetros atuais.
3. As CCP devem avaliar as fontes das exceções aos testes salientadas pelos seus testes de esforço. As CCP devem determinar se é necessária uma alteração fundamental dos seus modelos, metodologias ou quadro de gestão dos riscos de liquidez, ou se é necessário recalibrar os parâmetros ou pressupostos atuais, com base nas fontes de exceções.
4. Se os resultados dos testes revelarem uma cobertura insuficiente da margem, do fundo de proteção ou de outros recursos financeiros, devem as CCP aumentar a cobertura global dos seus recursos financeiros para um nível aceitável, até à próxima exigência de margem. Se os resultados dos testes revelarem insuficiência dos recursos financeiros líquidos, devem as CCP aumentar os seus recursos financeiros líquidos para um nível aceitável tão brevemente quanto possível.
5. Ao reverem os seus modelos, metodologias e quadro de gestão dos riscos de liquidez, as CCP devem acompanhar a frequência da recorrência das exceções aos testes para identificar e resolver as questões de forma adequada e sem demora injustificada.
SECÇÃO 6
Testes de esforço inversos
Artigo 57.o
Testes de esforço inversos
1. As CCP devem realizar testes de esforço inversos para identificar as condições de mercado em que a combinação da sua margem, do seu fundo de proteção e de outros recursos financeiros pode ser insuficiente para cobrir os riscos de crédito e para os quais os seus recursos financeiros líquidos pode ser insuficientes. Ao realizarem esses testes, devem as CCP simular condições de mercado extremas que ultrapassam o que se considera condições de mercado realistas, com vista a contribuir para a definição dos limites dos seus modelos, do seu quadro de gestão dos riscos de liquidez, dos seus recursos financeiros e dos seus recursos financeiros líquidos.
2. As CCP devem conceber testes de esforço inversos adaptados aos riscos específicos dos mercados e dos contratos para os quais prestam serviços de compensação.
3. As CCP devem utilizar as condições indicadas no n.o 1, assim como os resultados e a análise dos seus testes de esforço inversos, como meios auxiliares para identificar cenários extremos mas realistas, em conformidade com o capítulo VII.
4. As CCP devem informar periodicamente o comité de risco, de forma que não quebre a confidencialidade, sobre os resultados e a análise dos seus testes de esforço inversos, a fim de obter o seu parecer quanto à sua revisão.
SECÇÃO 7
Procedimentos em caso de incumprimento
Artigo 58.o
Testes dos procedimentos em caso de incumprimento
1. As CCP devem submeter a testes e revisão os seus procedimentos em caso de incumprimento, para se assegurarem de que são praticáveis e eficazes. As CCP devem realizar exercícios de simulação como parte dos testes dos seus procedimentos em caso de incumprimento.
2. Depois de testarem os seus procedimentos em caso de incumprimento, as CCP devem identificar eventuais incertezas e adaptar adequadamente os seus procedimentos para reduzir essa incerteza.
3. As CCP devem, mediante a realização de exercícios de simulação, verificar que todos os membros compensadores e, se for caso disso, clientes e outras partes pertinentes, incluindo CCP interoperáveis e prestadores de serviços conexos, estão devidamente informados e conhecem os procedimentos relativos a um cenário de incumprimento.
SECÇÃO 8
Validação e frequência dos testes
Artigo 59.o
Frequência
1. As CCP devem efetuar anualmente, pelo menos, uma validação abrangente dos seus modelos e metodologias.
2. As CCP devem efetuar anualmente, pelo menos, uma validação abrangente do seu quadro de gestão do risco de liquidez.
3. As CCP devem efetuar anualmente, pelo menos, uma validação integral dos seus modelos de avaliação.
4. As CCP devem analisar anualmente, pelo menos, a adequação das políticas a que se refere o artigo 51.o.
5. As CCP devem analisar e acompanhar o desempenho do seu modelo e a cobertura dos seus recursos financeiros em caso de incumprimentos através de verificações a posteriori da cobertura da margem efetuadas diariamente, pelo menos, e da realização diariamente, pelo menos, de testes de esforço, utilizando parâmetros e pressupostos-padrão e previamente determinados.
6. As CCP devem analisar e acompanhar o seu quadro de gestão dos riscos de liquidez realizando diariamente, pelo menos, testes de esforço dos seus recursos financeiros líquidos.
7. As CCP devem efetuar mensalmente, pelo menos, uma análise exaustiva dos resultados dos testes para se assegurarem de que os seus cenários para testes de esforço, modelos, quadro de gestão do risco de liquidez, parâmetros e pressupostos subjacentes estão corretos. Essa análise deve ser realizada com maior frequência em condições de pressão sobre o mercado, mesmo quando os instrumentos financeiros compensados ou os mercados servidos de um modo geral evidenciam uma elevada volatilidade, se tornam menos líquidos ou quando a dimensão ou as concentrações de posições detidas pelos seus membros compensadores aumentam de forma significativa ou se prevê que a CCP venha a enfrentar condições de pressão sobre o mercado.
8. A análise da sensibilidade deve ser realizada mensalmente, pelo menos, utilizando os resultados dos testes de sensibilidade. Esta análise deve ser realizada mais frequentemente quando os mercados estão inusitadamente voláteis ou menos líquidos, ou quando a dimensão ou as concentrações de posições detidas pelos seus membros compensadores aumentam de forma significativa.
9. As CCP devem testar anualmente, pelo menos, as compensações entre instrumentos financeiros e o comportamento das correlações durante períodos de condições de mercado severas, reais e hipotéticas.
10. Os fatores de desconto das CCP devem ser testados mensalmente, pelo menos.
11. As CCP devem realizar testes de esforço inversos trimestralmente, pelo menos.
12. As CCP devem testar e rever trimestralmente, pelo menos, os procedimentos aplicáveis em caso de incumprimento e realizar exercícios de simulação anualmente, pelo menos, em conformidade com o artigo 61.o. As CCP devem ainda efetuar exercícios de simulação após qualquer alteração substancial de procedimentos aplicáveis em caso de incumprimento.
SECÇÃO 9
Horizontes temporais utilizados na realização dos testes
Artigo 60.o
Horizontes temporais
1. Os horizontes temporais utilizados para os testes de esforço devem ser definidos de acordo com o capítulo VII e incluir condições de mercado prospetivas extremas mas realistas.
2. Os horizontes temporais históricos utilizados para verificações a posteriori devem incluir dados do ano mais recente, pelo menos, ou a partir do momento em que a CCP tenha começado a compensar o instrumento financeiro em causa, se o período for inferior a um ano.
SECÇÃO 10
Divulgação pública
Artigo 61.o
Informações a divulgar publicamente
1. As CCP devem divulgar publicamente os princípios gerais subjacentes aos seus modelos e metodologias, a natureza dos testes realizados, com um resumo de alto nível dos resultados dos testes e eventuais medidas corretivas tomadas.
2. As CCP devem disponibilizar ao público os aspetos essenciais dos seus procedimentos aplicáveis em caso de incumprimento, incluindo:
a)
As circunstâncias em que podem ser tomadas medidas;
b)
Quem pode tomar essas medidas;
c)
O âmbito das medidas que podem ser tomadas, incluindo o tratamento de posições próprias e dos clientes, fundos e ativos;
d)
Os mecanismos para cumprir as suas obrigações para com membros compensadores que se não encontrem insolventes;
e)
Os mecanismos auxiliares para cumprir as obrigações do membro compensador insolvente para com os seus clientes.
Artigo 62.o
Entrada em vigor e aplicação
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
A secção 2, alínea h), do anexo I é aplicável três anos após a data de entrada em vigor do presente regulamento, no que diz respeito às operações sobre instrumentos derivados a que se refere o artigo 2.o, n.o 4, alíneas b) e d), do Regulamento (UE) n.o 1227/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho (10).
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 19 de dezembro de 2012.