ДИРЕКТИВА 2013/50/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2013 година
за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50 и член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Съгласно член 33 от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) Комисията трябваше да докладва на Европейския парламент и Съвета за действието на посочената директива, включително за уместността от прекратяване на освобождаването на съществуващите дългови ценни книжа след 10-годишния срок, предвиден в член 30, параграф 4 от посочената директива, и за евентуалното влияние на действието на същата директива спрямо европейските финансови пазари.
(2)
На 27 май 2010 г. Комисията прие доклад за действието на Директива 2004/109/ЕО, в който се посочват областите, в които режимът, създаден по посочената директива, би могъл да бъде подобрен. По-специално докладът показва необходимостта да се предвиди опростяване на някои задължения на издателите с цел регулираните пазари да станат по-привлекателни за малки и средни издатели, които набират капитал в Съюза. Освен това се налага да се подобри ефективността на съществуващия режим за прозрачност, по-специално по отношение на оповестяването на собствеността в дружествата.
(3)
Освен това в съобщението си от 13 април 2011 г., озаглавено „Акт за единния пазар. Дванадесет лоста за насърчаване на растежа и укрепване на доверието. Заедно за нов тип икономически растеж“, Комисията констатира необходимостта от преглед на Директива 2004/109/ЕО с цел задълженията, приложими към малките и средните предприятия, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, да станат по-пропорционални, като същевременно се гарантира същото ниво на защита на инвеститорите.
(4)
Според доклада и съобщението на Комисията административната тежест, която произтича от задълженията, свързани с допускането за търгуване на регулиран пазар, следва да бъде намалена за малките и средните издатели, за да се подобри достъпът им до капитал. Задълженията да публикуват междинни отчети за управлението или тримесечни финансови отчети представляват значителна тежест за голям брой малки и средни издатели, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулирани пазари, без това да е необходимо за защитата на инвеститорите. С тези задължения се насърчава и стремежът към резултати в краткосрочен план и се възпират дългосрочните инвестиции. За да се насърчи устойчивото натрупване на стойност и дългосрочна инвестиционна стратегия, от съществено значение е да се намали натискът върху издателите в краткосрочен план и да се поощрят инвеститорите да възприемат по-дългосрочни перспективи. По тази причина следва да бъде премахнато изискването за публикуване на междинни отчети за управлението.
(5)
На държавите членки не следва да се позволява да налагат в националното си законодателство изискването за публикуване на периодична финансова информация на по-чести интервали от годишните финансови отчети и шестмесечните финансови отчети. Държавите членки обаче следва да могат въпреки това да изискват от издателите да публикуват допълнителна периодична финансова информация, ако подобно изискване не съставлява значителна финансова тежест и ако изискваната допълнителна информация е съразмерна спрямо факторите, които допринасят за вземането на инвестиционни решения. Настоящата директива не засяга допълнителната информация, която се изисква по секторното законодателство на Съюза, като държавите членки могат да изискват по-специално публикуването на допълнителна периодична финансова информация от финансовите институции. Освен това регулираният пазар може да изисква от издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на него, да публикуват допълнителна периодична финансова информация за всички или за някои от сегментите на този пазар.
(6)
За да се осигури допълнителна гъвкавост и по този начин да се намали административната тежест, срокът за публикуване на шестмесечните финансови отчети следва да бъде удължен до три месеца след края на отчетния период. Предвид удължаването на срока, в който издателите могат да публикуват своите шестмесечни финансови отчети, се очаква пазарните участници да отделят по-голямо внимание на отчетите на малките и средни издатели, като по този начин тези издатели ще станат по-видими.
(7)
За да се осигури по-голяма прозрачност на плащанията, извършвани към правителства, издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар и които развиват дейност в добивната промишленост или в дърводобива от девствени гори, следва ежегодно да оповестяват в отделен отчет плащанията към правителствата на държавите, в които извършват дейност. Отчетът следва да включва информация за видовете плащания, сходни с тези, които се оповестяват в съответствие с Инициативата за прозрачност на добивната промишленост (EITI). С оповестяването на плащанията към правителства на гражданското общество и инвеститорите следва да се предостави информация, която да задължи правителствата на държавите, притежаващи природни богатства, да се отчитат за приходите от тяхната експлоатация. Инициативата допълва също така Плана за действие на Европейския съюз за прилагане на законодателството в областта на горите, управлението и търговията (EU FLEGT) и разпоредбите на Регламент (ЕС) № 995/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. за определяне на задълженията на операторите, които пускат на пазара дървен материал и изделия от дървен материал (5), които изискват от търговците на изделия от дървен материал да извършват надлежна проверка с цел предотвратяване на вноса на незаконно добит дървен материал на пазара в Съюза. Държавите членки следва да гарантират, че членовете на отговорните органи на дадено предприятие, като действат в рамките на правомощията, които са им предоставени съгласно националното законодателство, отговарят за осигуряването на изготвянето на отчета за плащанията към правителства в съответствие с изискванията на настоящата директива, в рамките на своята осведоменост и способности. Подробните изисквания са определени в глава 10 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно годишните счетоводни отчети, консолидираните счетоводни отчети и свързаните с тях отчети на определени видове предприятия (6).
(8)
От съображения за прозрачност и защита на инвеститорите държавите членки следва да изискват отчитането на плащанията към правителства да се подчинява на следните принципи съгласно глава 10 от Директива 2013/34/ЕС: същественост (не е необходимо всяко плащане, независимо дали е извършено като еднократно плащане или като поредица от свързани плащания, да бъде отразявано в отчета, ако размерът му не надвишава 100 000 EUR в рамките на финансова година); отчитане по правителства и по отделни проекти (плащанията към правителствата следва да се отчитат на база правителство и на база отделен проект); универсалност (да не се допускат никакви изключения - например за издатели, извършващи дейност в някои държави - които имат изкривяващо въздействие и позволяват на издателите да се възползват от по-малко строги изисквания за прозрачност); изчерпателност (да се отчитат всички свързани плащания към правителства в съответствие с глава 10 от Директива 2013/34/ЕС и съдържащите мотивите към нея съображения).
(9)
Иновациите във финансовата сфера доведоха до създаването на нови видове финансови инструменти, с които се създават експозиции на инвеститорите към дружества, за които не са предвидени правила за оповестяване в Директива 2004/109/ЕО. Такива инструменти биха могли да бъдат използвани за тайно придобиване на акции в дружества, което може да доведе до пазарни злоупотреби и да създаде невярна и подвеждаща представа за икономическата собственост на дружества, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар. За да се гарантира, че издателите и инвеститорите са добре запознати със структурата на собствеността в дружествата, определението за финансови инструменти в посочената директива следва да обхваща всички инструменти с икономически ефект, сходен с притежаването на акции и на права за придобиването им.
(10)
Финансови инструменти с икономически ефект, сходен с притежаването на акции и на права за придобиването им, които предвиждат паричен сетълмент, следва да се изчисляват на основа, коригирана спрямо коефициента „делта“, като се умножи номиналната стойност на базовите акции по делтата на инструмента. Коефициентът „делта“ посочва до каква степен би се променила теоретичната стойност на финансовия инструмент в случай на промяна в цената на базовия инструмент и дава точна представа за експозицията на притежателя към базовия инструмент. Целта на този подход е да се гарантира възможно най-голяма точност на информацията относно всички права на глас на разположение на инвеститора.
(11)
Освен това, за да се осигури достатъчна прозрачност по отношение на големите притежания, когато притежател на финансови инструменти упражнява правото си на придобиване на акции и общата сума на правата на глас, свързани с базовите акции, надвишава прага за нотифициране, без да се засяга общият процент притежавани участия, за които вече е подадена нотификация, в новата нотификация следва да се оповести промяната в характера на притежаваните участия.
(12)
Хармонизирането на режима на нотифициране за притежавани големи части от правата на глас, и по-конкретно по отношение на сумирането на участията в акции и участията във финансови инструменти, следва да повиши правната сигурност, да подобри прозрачността и да намали административната тежест за трансграничните инвеститори. Ето защо на държавите членки не следва да се позволява да приемат правила, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, по отношение на изчисляването на праговете за нотифициране, сумирането на притежаваните права на глас, свързани с акции, и притежаваните права на глас, свързани с финансови инструменти, както и изключението от изискванията за нотифициране. При все това, предвид съществуващите различия в концентрацията на собственост в Съюза и различията в дружественото право в Съюза, водещи до различия между общия брой акции и общия брой права на глас за някои издатели, държавите членки следва да продължат да имат възможността да определят както по-ниски, така и допълнителни прагове за нотифициране за притежавани права на глас и да изискват еквивалентни нотификации във връзка с прагове, основани на капиталови участия. Освен това държавите членки следва да продължат да разполагат с възможността да определят задължения, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, по отношение на съдържанието (например оповестяване на намеренията на акционерите), процедурата и сроковете за нотифициране, както и да могат да изискват допълнителна информация по отношение на големите притежания, която не е предвидена в Директива 2004/109/ЕО. По-специално, държавите членки следва също така да могат да продължат да прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети във връзка с предложения за поглъщане, сделки за сливане и други сделки, засягащи собствеността или контрола върху дружествата, върху които се упражнява надзор от страна на органите, определени от държавите членки съгласно член 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно предложенията за поглъщане (7), които налагат изисквания за оповестяване, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО.
(13)
Последователното хармонизиране на режима за нотифициране за големи притежания и подходящите равнища на прозрачност следва да се гарантират посредством технически стандарти. Би било ефикасно и подходящо на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (8), да се възложи да разработи с цел представянето им на Комисията проекти на регулаторни технически стандарти, които не предполагат избори, свързани с провежданата политика. Комисията следва да приеме регулаторните технически стандарти, разработени от ЕОЦКП за уточняване на условията за прилагане на съществуващите изключения от изискванията за нотифициране за притежавани големи части от правата на глас. ЕОЦКП следва да използва експертния си опит, за да определи случаите, в които се допускат изключения, като отчита възможните случаи на злоупотреба и заобикаляне на изискванията за нотифициране.
(14)
С цел да се отчете техническото развитие на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на определянето на съдържанието на нотификациите за големи притежания във финансови инструменти. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(15)
За улесняване на трансграничните инвестиции инвеститорите следва да разполагат с безпрепятствен достъп до регулирана информация за всички дружества, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в Съюза. Сегашната мрежа от официално определени национални механизми за централно съхранение на регулирана информация обаче не дава възможност за лесно търсене на такава информация в целия Съюз. С цел да се гарантира трансграничният достъп до информация и да се отчете техническото развитие в областта на финансовите пазари и в комуникационните технологии на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за определяне на минимални стандарти във връзка с разпространяването на регулирана информация, достъпа до регулирана информация на равнището на Съюза, както и механизмите за централно съхранение на регулирана информация. На Комисията следва също така да бъде предоставено правомощието със съдействието на ЕОЦКП да предприема мерки за подобряване на работата на мрежата от официално определени национални механизми за съхранение, както и да разработи технически критерии за достъп до регулирана информация на равнището на Съюза, по-специално по отношение на функционирането на централна точка за достъп за търсене на регулирана информация на равнището на Съюза. ЕОЦКП следва да разработи и управлява електронен портал, който да служи за европейска точка за електронен достъп (наричан по-долу „точката за достъп“).
(16)
За да се подобри спазването на изискванията на Директива 2004/109/ЕО, както и предвид съобщението на Комисията от 9 декември 2010 г., озаглавено „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги “, правомощията за налагане на санкции следва да бъдат разширени и да отговарят на някои съществени изисквания по отношение на адресатите, критериите, които трябва да се отчитат при прилагането на административна санкция или мярка, ключовите правомощия за налагане на санкции и размерите на административните имуществени санкции. Такива правомощия за налагане на санкции следва да има най-малкото в случай на нарушение на ключови разпоредби на Директива 2004/109/ЕО. Държавите членки следва да могат да ги упражняват и при други обстоятелства. По-специално държавите членки следва да гарантират, че административните санкции и мерки, които могат да бъдат прилагани, включват възможността за налагане на имуществени санкции, чийто размер е достатъчно висок, за да осигури възпиращ ефект. При нарушения от страна на правни образувания държавите членки следва да могат да предвидят прилагането на санкции по отношение на членовете на административните, управителните или надзорните органи на съответното правно образувание или по отношение на други лица, от които може да се търси отговорност за тези нарушения при условията, определени в националното право. Държавите членки следва също така да могат да предвидят спиране или възможност за спиране на упражняването на правата на глас за притежатели на акции и финансови инструменти, които не спазват изискванията за нотифициране. Държавите членки следва да могат да предвидят спирането на упражняването на правата на глас да се прилага само за най-тежките нарушения. Директива 2004/109/ЕО следва да се отнася едновременно до административни санкции и мерки, така че да бъдат обхванати всички случаи на нарушение, независимо дали са квалифицирани като санкция или мярка по националното право, и следва да не засяга разпоредбите на правото на държавите членки относно наказателноправните санкции.
Държавите членки следва да могат да предвидят допълнителни санкции или мерки, както и по-високи размери на административните имуществени санкции от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, като вземат предвид необходимостта от санкции с достатъчен възпиращ ефект за насърчаването на чисти и прозрачни пазари. Разпоредбите относно санкциите и разпоредбите относно публикуването на административните санкции не представляват прецедент за други разпоредби на законодателството на Съюза, по-специално за по-тежки регулаторни нарушения.
(17)
За да се гарантира, че решенията, с които се налага административна мярка или санкция, имат възпиращ ефект по отношение на широката общественост, те обикновено следва да се публикуват. Публикуването на решенията е и важно средство за информиране на пазарните участници относно типа поведение, което се счита за нарушение на Директива 2004/109/ЕО, както и за насърчаване на добро поведение в по-широк смисъл сред пазарните участници. Ако обаче публикуването на решение може сериозно да застраши стабилността на финансовата система или текущо официално разследване или, доколкото може да се прецени, би причинило несъразмерна и тежка вреда на участващите институции или лица, или когато при налагането на санкция на физическо лице след задължителна предварителна проверка на пропорционалността на публикуването на лични данни е станало ясно, че публикуването е непропорционално, компетентният орган следва да може да реши да отложи това публикуване или да публикува информацията на анонимна основа.
(18)
С цел се внесе яснота по отношение на третирането на ценните книжа, които не се котират на борсата и са обективирани с депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за да се избегнат пропуски във връзка с прозрачността, определението за „издател“ следва да се уточни допълнително така, че да включва и издателите на ценни книжа, които не се котират на борсата и са обективирани с депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар. Освен това е целесъобразно определението за „издател“ да се изменени с цел отчитане на факта, че в някои държави членки издателите на ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, могат да бъдат физически лица.
(19)
Съгласно Директива 2004/109/ЕО при издател от трета държава на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е по-малка от 1 000 EUR, или на акции, държавата членка по произход на издателя е държавата членка, посочена в член 2, параграф 1, буква м), подточка iii) от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9). С цел поясняване и опростяване на определянето на държавата членка по произход на подобни издатели от трета държава, определението на това понятие следва да бъде изменено така, че да се предвиди държавата членка по произход да бъде държавата членка, избрана от издателя между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар.
(20)
Всички издатели, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в рамките на Съюза, следва да подлежат на надзор от компетентен орган на държава членка, за да се гарантира, че спазват задълженията си. Издатели, които съгласно Директива 2004/109/ЕО трябва да изберат своята държава членка по произход, но не са го направили, могат да избегнат надзора от компетентен орган в Съюза. Ето защо Директива 2004/109/ЕО следва да бъде изменена с цел да се определи държава членка по произход за издатели, които в рамките на тримесечен срок не са оповестили пред компетентните органи избора си на държава членка по произход. В такива случаи държавата членка по произход следва да бъде държавата членка, в която ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Когато ценните книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в повече от една държава членка, всички тези държави членки ще бъдат държави членки по произход, докато издателят не избере само една държава членка по произход и не я оповести. Това би насърчило тези издатели да изберат държава членка по произход и да оповестят избора си пред съответните компетентни органи, като междувременно компетентните органи вече няма да са лишени от необходимите правомощия за намеса, докато издателят не оповести избора си на държава членка по произход.
(21)
Съгласно Директива 2004/109/ЕО при издател на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е 1 000 EUR или повече, изборът на издателя за държава членка по произход е валиден три години. Когато обаче ценните книжа на издател вече не са допуснати за търгуване на регулирания пазар в държавата членка по произход на издателя, а продължават да са допуснати за търгуване в една или повече приемащи държави членки, то вече не съществува връзка между издателя и първоначално избраната от него държава членка по произход, когато това не е държавата членка, в която се намира седалището на издателя. Такъв издател следва да може преди изтичането на тригодишния срок да избере една от приемащите държави членки или държавата членка, в която се намира седалището му, за своя нова държава членка по произход. Същата възможност за избор на нова държава членка по произход ще се прилага и за издател от трета държава на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е по-малка от 1 000 EUR, или на акции, чиито ценни книжа вече не се допускат за търгуване на регулирания пазар в държавата членка по произход на издателя, но продължават да се допускат за търгуване в една или повече приемащи държави членки.
(22)
Следва да има съгласуваност между директиви 2004/109/ЕО и 2003/71/ЕО по отношение на определението за държава членка по произход. Във връзка с това, за да се гарантира упражняването на надзор от страна на най-подходящата държава членка, Директива 2003/71/ЕО следва да бъде изменена така, че да предвижда повече гъвкавост в случаи, при които ценните книжа на издател, регистриран в трета държава, вече не се допускат за търгуване на регулирания пазар в неговата държава членка по произход, а вместо това - в една или повече други държави членки.
(23)
Директива 2007/14/ЕО на Комисията (10) съдържа по-специално правила за нотифициране във връзка с избора от издателя на държава членка по произход. Тези правила следва да се включат в Директива 2004/109/ЕО. За да се гарантира, че компетентните органи на приемащата(ите) държава(и) членка и на държавата членка, в която се намира седалището на издателя, когато тази държава членка не е нито държава членка по произход, нито приемаща такава, са информирани за избора му на държава членка по произход, всички издатели следва да бъдат задължени да нотифицират компетентния орган на своята държава членка по произход, компетентните органи на всички приемащи държави членки и компетентния орган на държавата членка, в която се намира седалището им, когато тази държава е различна от държавата членка по произход, за избора си на държава членка по произход. Поради това правилата за нотифициране във връзка с избора на държава членка по произход следва да бъдат съответно изменени.
(24)
Изискването по Директива 2004/109/ЕО по отношение на оповестяването на информация за нова емисия на заем доведе до редица затруднения при въвеждането му на практика и прилагането му се смята за сложно. Освен това изискването се припокрива частично с изискванията, определени в Директива 2003/71/ЕО и в Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (11), като не предоставя на пазара съществена допълнителна информация. Поради това и за да се намали ненужната административна тежест за издателите, това изискване следва да бъде отменено.
(25)
Изискването издателят да съобщава на компетентните органи на държавата членка по произход всяка промяна в учредителните си документи или в устава си съвпада с подобно изискване по Директива 2007/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно упражняването на някои права на акционерите на дружества, допуснати до регулиран пазар (12) и може да предизвика объркване по отношение на ролята на компетентния орган. Поради това и за да се намали ненужната административна тежест за издателите, то следва да бъде отменено.
(26)
За издателите, инвеститорите и компетентните органи би било много полезно наличието на хармонизиран електронен формат за отчитане, тъй като това би улеснило отчитането и би допринесло за достъпността, анализа и съпоставимостта на годишните финансови отчети. Ето защо изготвянето на годишните финансови отчети в единен електронен формат за отчитане следва да бъде задължително, считано от 1 януари 2020 г., при условие че ЕОЦКП е провел анализ на разходите и ползите. ЕОЦКП следва да разработи проекти на технически регулаторни стандарти, които Комисията да приеме, за да се определи електронният формат за отчитане, като надлежно се вземат предвид настоящи и бъдещи технологични възможности, като например разширения език за бизнес отчетност (eXtensible Business Reporting Language - XBRL). При изготвянето на проектите на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП следва да проведе открити обществени консултации с всички заинтересовани страни, да направи задълбочена оценка на възможното въздействие от приемането на различните технологични възможности, както и да проведе подходящи тестове в държавите членки, за които да докладва на Комисията при представянето на проектите на регулаторни технически стандарти. При разработването на проектите на регулаторни технически стандарти за форматите, които да се прилагат за банките и финансовите посредници и за застрахователните дружества, ЕОЦКП следва редовно и тясно да си сътрудничи с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (13), и с Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (14), за да бъдат отчетени особените характеристики на тези сектори, като по този начин се осигури междусекторна съгласуваност на работата и се постигнат общи позиции. Европейският парламент и Съветът следва да могат да възразят срещу регулаторните технически стандарти съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1095/2010, като в такъв случай стандартите не следва да влизат в сила.
(27)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (15) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (16) се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящата директива.
(28)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати от Хартата на Европейския съюз за основните права и залегнали в Договора, и трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(29)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно хармонизиране на изискванията за прозрачност във връзка с информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и следователно, поради нейния обхват или последици, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(30)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (17) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране, един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните актове за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(31)
Директиви 2004/109/ЕО, 2003/71/ЕО и 2007/14/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2004/109/ЕО
Директива 2004/109/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
буква г) се заменя със следното:
„г)
„издател“ означава физическо лице или правно образувание, подчинено на частното или публичното право, включително държава, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар.
При депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар, „издател“ означава издателят на ценните книжа, обективирани от депозитарните разписки, независимо дали тези ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар;“;
ii)
буква и) се изменя, както следва:
i)
в подточка i) второто тире се заменя със следното:
„-
когато издателят е регистриран в трета държава, държавата членка, избрана от издателя между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Изборът на държавата членка по произход остава валиден, освен когато издателят е избрал нова държава членка по произход съгласно подточка iii) и е оповестил този избор в съответствие с втора алинея от настоящата буква;“;
ii)
подточка ii) се заменя със следното:
„ii)
за всеки издател, който не попада в приложното поле на подточка i) - държавата членка, избрана между държавата членка, в която се намира седалището му, ако е приложимо, и държавите членки, допуснали ценните му книжа за търгуване на регулиран пазар. Издателят може да избере само една държава членка за своя държава членка по произход. Изборът му е валиден най-малко три години, освен когато ценните му книжа вече не са допуснати за търгуване на нито един регулиран пазар в Съюза или когато в рамките на този тригодишен срок издателят попадне в приложното поле на подточка i) или iii);“;
iii)
добавят се следните подточки:
„iii)
за издател, чиито ценни книжа вече не са допуснати за търгуване на регулиран пазар в неговата държава членка по произход, определена съгласно подточка i), второ тире или подточка ii), но са допуснати за търгуване в една или повече други държави членки - новата държава членка по произход, която издателят може да избере между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар и, ако е приложимо, държавата членка, в която се намира седалището на издателя;“;
iv)
добавят се следните алинеи:
„В съответствие с членове 20 и 21 издателят оповестява своята държава членка по произход съгласно подточка i), ii) или iii). Освен това издателят оповестява своята държава членка по произход пред компетентния орган на държавата членка, в която се намира седалището му, ако е приложимо, пред компетентния орган на държавата членка по произход и пред компетентните органи на всички приемащи държави членки.
В случай че издателят не оповести своята държава членка по произход, определена съгласно подточка i), второ тире или подточка ii), в срок от три месеца от датата, на която ценните книжа на издателя за пръв път са допуснати за търгуване на регулиран пазар, държава членка по произход става държавата членка, в която ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Когато ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулирани пазари, намиращи се или работещи в повече от една държава членка, тези държави членки са държави членки по произход на издателя, докато издателят впоследствие не избере само една държава членка по произход и не оповести това.
За издател, чийто ценни книжа вече са допуснати за търгуване на регулиран пазар и който не е оповестил избора си на държава членка по произход съгласно подточка i), второ тире или подточка ii) преди 27 ноември 2015 г., тримесечният срок започва да тече на 27 ноември 2015 г.
Издател, който е избрал държава членка по произход съгласно подточка i), второ тире или подточка ii) или iii) и е съобщил избора си на компетентните органи на държавата членка по произход преди 27 ноември 2015 г., се освобождава от изискването по втора алинея от настоящата буква, освен когато този издател избере друга държава членка по произход след 27 ноември 2015 г.“;
iii)
добавя се следната буква:
„р)
„официален договор“ означава договор, който има задължителна сила по приложимото право.“;
б)
вмъква се следният параграф:
„2а. Всяко позоваване на правни образувания в настоящата директива се разбира като включващо регистрирани стопански сдружения без юридическа правосубектност и тръстове.“
2)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавата членка по произход може да постави на издателя по-строги изисквания от предвидените в настоящата директива, но не може да изисква издателите да публикуват периодична финансова информация на интервали, по-чести от приложимите за годишните финансови отчети, посочени в член 4, и шестмесечните финансови отчети, посочени в член 5.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Чрез дерогация от параграф 1 държавата членка по произход може да изисква издателите да публикуват допълнителна периодична финансова информация на интервали, по-чести от приложимите за годишните финансови отчети, посочени в член 4, и шестмесечните финансови отчети, посочени в член 5, при спазване на следните условия:
-
допълнителната периодична финансова информация не представлява несъразмерна финансова тежест в съответната държава членка, по-специално за съответните малки и средни издатели; както и
-
съдържанието на изискваната допълнителна периодична финансова информация е съразмерно спрямо факторите, които допринасят за вземането на инвестиционни решения от инвеститорите в съответната държава членка.
Преди да вземат решение, с което от издателите се изисква да публикуват допълнителна периодична финансова информация, държавите членки преценяват както дали тези допълнителни изисквания могат да доведат до прекомерното съсредоточаване на издателите върху резултатите и постиженията в краткосрочен план, така и дали те може да се отразят отрицателно на възможността за малките и средни издатели да получат достъп до регулираните пазари.
Това не засяга възможността държавите членки да изискват публикуването на допълнителна периодична финансова информация от издатели, които са финансови институции.
Държавата членка по произход не може да налага на притежатели на акции или на физически лица или правни образувания, посочени в член 10 или 13, по-строги изисквания от предвидените в настоящата директива, освен когато:
i)
определя по-ниски или допълнителни прагове за нотифициране от предвидените в член 9, параграф 1 и изисква еквивалентни нотификации във връзка с прагове, основани на капиталови участия;
ii)
прилага изисквания, които са по-строги от посочените в член 12; или
iii)
прилага законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети във връзка с предложения за поглъщане, сделки за сливане и други сделки, засягащи собствеността или контрола върху дружествата, върху които упражняват надзор органите, определени от държавите членки съгласно член 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно предложенията за поглъщане (18).
3)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Издателят обявява публично годишния си финансов отчет не по-късно от четири месеца след края на всяка финансова година и гарантира, че този отчет остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години.“;
б)
добавя се следният параграф:
„7. Считано от 1 януари 2020 г. всички годишни финансови отчети се изготвят в единен електронен формат за отчитане, при условие че Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (19), е провел анализ на разходите и ползите.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на електронния формат за отчитане, като надлежно взема предвид настоящите и бъдещите технологични възможности. Преди приемането на проектите на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП извършва адекватна оценка на възможните електронни формати за отчитане и провежда подходящи тестове в работни условия. ЕОЦКП представя проектите на регулаторни технически стандарти на Комисията най-късно до 31 декември 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
4)
В член 5 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Издателят на акции или дългови ценни книжа обявява публично шестмесечния си финансов отчет, обхващащ първите шест месеца от финансовата година, във възможно най-кратък срок след края на съответния период, но не по-късно от три месеца след това. Издателят гарантира, че този шестмесечен финансов отчет остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години.“
5)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
Отчет за плащанията към правителства
Държавите членки изискват от издателите, които развиват дейност в областта на добивната промишленост или дърводобива от девствени гори по смисъла на член 41, параграфи 1 и 2 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно годишните счетоводни отчети, консолидираните счетоводни отчети и свързаните с тях отчети на определени видове предприятия и за изменение на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета (20), да изготвят ежегодно в съответствие с глава 10 от посочената директива отчет за плащанията си към правителства. Отчетът се обявява публично не по-късно от шест месеца след края на всяка финансова година и остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години. Плащанията към правителства се отчитат на консолидирано равнище.
6)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Членове 4 и 5 не се прилагат за следните издатели:
а)
държава, регионален или местен орган на държава, международна публична институция, в която участва поне една държава членка, Европейската централна банка (ЕЦБ), Европейския инструмент за финансова стабилност (ЕИФС), създаден с Рамковото споразумение за ЕИФС и всеки друг механизъм, създаден с цел запазване на финансовата стабилност на Европейския паричен съюз чрез осигуряване на временна финансова помощ на държавите членки, чиято парична единица е еврото, и националните централни банки на държавите членки, независимо дали издават акции или други ценни книжа; както и
б)
издателите само на дългови ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, чиято единична номинална стойност е най-малко 100 000 EUR, или - при дългови ценни книжа, деноминирани в парична единица, различна от евро - чиято единична номинална стойност към датата на издаването съответства на най-малко 100 000 ЕUR.“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от параграф 1, буква б) от настоящия член, членове 4 и 5 не се прилагат за издатели само на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е най-малко 50 000 EUR, или - при дългови ценни книжа, деноминирани в парична единица, различна от евро - чиято единична номинална стойност към датата на издаването съответства най-малко на 50 000 ЕUR, които вече са били допуснати за търгуване на регулиран пазар в Съюза преди 31 декември 2010 г., дотогава докато тези дългови ценни книжа са в обращение“.
7)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Настоящият член не се прилага за права на глас, държани в търговския портфейл по смисъла на член 11 от Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (21) на кредитна институция или инвестиционен посредник, при условие че:
а)
правата на глас, държани в търговския портфейл, не превишават 5 %; и
б)
правата на глас, свързани с акции, държани в търговския портфейл, не се упражняват или използват по друг начин за намеса в управлението на издателя.
б)
вмъкват се следните параграфи:
„6а. Настоящият член не се прилага за права на глас, свързани с акции, придобити за целите на стабилизиране в съответствие с Регламент (ЕО) № 2273/2003 на Комисията от 22 декември 2003 г. за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключенията относно програмите за обратно изкупуване и стабилизирането на финансови инструменти (22), при условие че правата на глас, свързани с тези акции, не се упражняват или използват по друг начин за намеса в управлението на издателя.
6б. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на метода за изчисляване на 5-процентния праг, посочен в параграфи 5 и 6, включително при група от дружества, като взема предвид член 12, параграфи 4 и 5.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с процедурата, предвидена в членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
8)
В член 12, параграф 2 уводната част се заменя със следното:
„Нотифицирането на издателя се извършва бързо и не по-късно от четири търговски дни след датата, на която акционерът или физическото или юридическото лице по член 10,“.
9)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Изискванията за нотифициране, установени в член 9, се прилагат и за физическо лице или правно образувание, което притежава пряко или непряко:
а)
финансови инструменти, които съгласно официален договор дават на притежателя на датата на падежа безусловно право да придобие акции или право на преценка по отношение на правото си да придобие акции с право на глас, които вече са издадени от издател, чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар;
б)
финансови инструменти, които не са включени в буква а), но са базирани на акции, посочени в тази буква, и имат икономически ефект, сходен с ефекта на финансовите инструменти, посочени в тази буква, независимо дали предоставят право за сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа.
Изискваната нотификация включва разбивка по вид на финансовите инструменти, държани в съответствие с първа алинея, буква а), и финансовите инструменти, държани в съответствие с буква б) на същата алинея, като се прави разграничение между финансовите инструменти, даващи право на сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа, и финансовите инструменти, даващи право на паричен сетълмент.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Броят на правата на глас се изчислява в зависимост от пълната номинална стойност на базовите акции на финансовия инструмент, освен когато финансовият инструмент гарантира единствено паричен сетълмент, при което броят на правата на глас се изчислява на основа, коригирана спрямо коефициента „делта“, като се умножи номиналната стойност на базовите акции по коефициента „делта“ на инструмента. За тази цел притежателят сумира всички финансови инструменти, свързани със същия издател на базови акции, и нотифицира за тях. При изчисляване на правата на глас се вземат предвид само дългите позиции. Дългите позиции не се нетират с къси позиции, свързани със същия издател на базови акции.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
метода за изчисляване на броя на правата на глас по първа алинея по отношение на финансови инструменти, базирани на индекс или кошница от акции; както и
б)
методите за определяне на коефициента „делта“ с цел изчисляване на правата на глас, свързани с финансови инструменти, предвиждащи единствено паричен сетълмент, съгласно изискването по първа алинея.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея от настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
1б. За целите на параграф 1 посочените по-долу инструменти се считат за финансови инструменти, ако отговарят на някое от условията, посочени в параграф 1, първа алинея, буква а) или буква б):
а)
прехвърляеми ценни книжа;
б)
опции;
в)
фючърси;
г)
суапове;
д)
форуърдни споразумения;
е)
договори за разлики; както и
ж)
всякакви други договори или споразумения със сходен икономически ефект, за които може да бъде извършен сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа или паричен сетълмент.
ЕОЦКП съставя и периодично актуализира примерен списък на финансовите инструменти, за които се прилагат изискванията за нотифициране съгласно параграф 1, като взема предвид техническото развитие в областта на финансовите пазари.“;
в)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. На Комисията се предоставя правомощието да приеме, чрез делегирани актове в съответствие с член 27, параграфи 2а, 2б и 2в и при спазване на условията по членове 27а и 27б, мерките за определяне на съдържанието на нотификацията, която трябва да се направи, срока за нотифициране, както и до кого трябва да се изпрати нотификацията, посочена в параграф 1.“;
г)
добавя се следният параграф:
„4. Изключенията, посочени в член 9, параграфи 4, 5 и 6 и в член 12, параграфи 3, 4 и 5, се прилагат mutatis mutandis към изискванията за нотифициране по настоящия член.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на случаите, в които изключенията, посочени в първа алинея, се прилагат спрямо финансови инструменти, държани от физическо лице или правно образувание, което изпълнява указанията на клиенти или отговаря на исканията на клиент да търгува по друг начин, освен за собствена сметка, или хеджира позиции, произтичащи от такива сделки.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея на настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.“
10)
Вмъква се следният член:
„Член 13а
Сумиране
1. Изискванията за нотифициране, предвидени в членове 9, 10 и 13, се прилагат също така към физическо лице или правно образувание, когато броят на правата на глас, държани пряко или непряко от такова лице или образувание съгласно членове 9 и 10, сумиран с броя на правата на глас, свързани с финансовите инструменти, държани пряко или непряко съгласно член 13, превиши или спадне под праговете, установени в член 9, параграф 1.
Нотификацията, изисквана съгласно първа алинея на настоящия параграф, включва разбивка на броя на правата на глас, свързани с акции, държани в съответствие с членове 9 и 10, и правата на глас, свързани с финансови инструменти по смисъла на член 13.
2. За правата на глас, свързани с финансови инструменти, за които вече е подадена нотификация в съответствие с член 13, се подава нова нотификация, ако физическото лице или правното образувание е придобило базовите акции и в резултат на придобиването им общият брой права на глас, свързани с акции, издадени от същия издател, достигне или превиши праговете, установени в член 9, параграф 1.“
11)
В член 16 параграф 3 се заличава.
12)
В член 19, параграф 1 втора алинея се заличава.
13)
В член 21 параграф 4 се заменя със следното:
„4. На Комисията се предоставя правомощието да приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 27, параграфи 2а, 2б и 2в и при спазване на условията по членове 27а и 27б, мерки за определяне на:
а)
минимални стандарти за разпространяване на регулираната информация, посочена в параграф 1;
б)
минимални стандарти за механизмите за централно съхранение, посочени в параграф 2;
в)
правила за осигуряване на оперативната съвместимост на информационните и комуникационни технологии, използвани от механизмите по параграф 2, и на достъпа до регулирана информация на равнището на Съюза, по същия параграф.
Освен това Комисията може да определи съдържанието и да актуализира списък на средствата за разпространение на информацията сред обществеността.“
14)
Вмъква се следният член:
„Член 21а
Европейска точка за електронен достъп
1. До 1 януари 2018 г. се създава електронен портал, който служи за европейска точка за електронен достъп (наричана по-долу „точката за достъп“).Точката за достъп се разработва и управлява от ЕОЦКП.
2. Системата за взаимно свързване на официално определените механизми се състои от:
-
механизмите по член 21, параграф 2,
-
портала, който служи за европейска точка за електронен достъп.
3. Държавите членки осигуряват достъп до механизмите си за централно съхранение чрез точката за достъп.“
15)
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
Достъп до регулирана информация на равнището на Съюза
1. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи техническите изисквания за достъп до регулирана информация на равнището на Съюза, за конкретизиране на:
а)
техническите изисквания по отношение на комуникационните технологии, използвани от механизмите по член 21, параграф 2;
б)
техническите изисквания за функционирането на централната точка за достъп при търсенето на регулирана информация на равнището на Съюза;
в)
техническите изисквания за използването от механизмите по член 21, параграф 2 на уникален идентификатор за всеки издател;
д)
общия формат за предоставяне на регулирана информация от механизмите по член 21, параграф 2;
е)
общата класификация на регулираната информация от механизмите по член 21, параграф 2 и общ списък на видовете регулирана информация.
2. При разработването на проекти на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП взема предвид техническите изисквания за системата за взаимно свързване на търговските регистри, създадена с Директива 2012/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (23)
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея на настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
16)
В член 23, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Информацията, за която се прилагат изискванията, предвидени в третата държава, се представя в съответствие с член 19 и се обявява в съответствие с членове 20 и 21.“
17)
В член 24 се вмъкват следните параграфи:
„4а. Без да се засяга параграф 4, на компетентните органи се предоставят всички правомощия за провеждане на разследвания, необходими за изпълнението на техните функции. Тези правомощия се упражняват в съответствие с националното право.
4б. Компетентните органи упражняват правомощията си за налагане на санкции в съответствие с настоящата директива и с националното право по един от следните начини:
-
пряко,
-
в сътрудничество с други органи,
-
при запазване на тяхната отговорност - посредством делегиране на такива органи,
-
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.“
18)
В член 25, параграф 2 се добавя следната алинея:
„При упражняването на правомощията си за налагане на санкции и за разследване компетентните органи си сътрудничат с цел да се гарантира, че санкциите, съответно мерките, дават желания резултат, и съгласуват действията си при разглеждането на трансгранични случаи.“
19)
След член 27б се вмъква следното заглавие:
„ГЛАВА VIА
САНКЦИИ И МЕРКИ“;
20)
Член 28 се заменя със следното:
„Член 28
Административни мерки и санкции
1. Без да се засягат правомощията на компетентните органи в съответствие с член 24 и правото на държавите членки да предвиждат и налагат наказателноправни санкции, държавите членки установяват система от административни мерки и санкции, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети при транспониране на настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Тези административни мерки и санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Без да се засяга член 7, държавите членки гарантират, че когато задълженията се прилагат по отношение на правни образувания, при нарушение - при спазване на условията, определени в националното право - могат да бъдат налагани санкции по отношение на членовете на административните, управителните или надзорните органи на съответното правно образувание, както и по отношение на други лица, които съгласно националното право носят отговорност за нарушението.“
21)
Вмъкват се следните членове:
„Член 28а
Нарушения
Член 28б се прилага най-малко по отношение на следните нарушения:
а)
неизпълнение от страна на издателя на задължението за оповестяване в рамките на изисквания срок на информацията, изисквана съгласно националните разпоредби, приети при транспониране на членове 4, 5, 6, 14 и 16;
б)
неизпълнение от страна на физическото или юридическото лице на задължението за нотифициране, в рамките на изисквания срок, във връзка с придобиването или продажбата на големи притежания в съответствие с националните разпоредби, приети при транспониране на членове 9, 10, 12, 13 и 13а.
Член 28б
Правомощия за налагане на санкции
1. В случай на нарушения по член 28а компетентните органи имат правомощието да налагат най-малко следните административни мерки и санкции:
а)
публично изявление, посочващо отговорното физическо лице или правно образувание и естеството на нарушението;
б)
разпореждане, с което се изисква отговорното физическо лице или правно образувание да прекрати поведението, съставляващо нарушение, и да се въздържа от извършване на повторно нарушение;
в)
административни имуществени санкции;
i)
по отношение на правно образувание:
-
в размер до 10 000 000 EUR или до 5 % от общия годишен оборот в съответствие с последните налични годишни отчети, одобрени от управителния орган; когато правното образувание е предприятие майка или дъщерно предприятие на предприятие майка, което трябва да изготви консолидиран финансов отчет съгласно Директива 2013/34/ЕС, за съответен общ оборот се приема общият годишен оборот или съответстващият вид доход по съответните счетоводни директиви съгласно последните налични консолидирани годишни отчети, одобрени от управителния орган на първостепенното предприятие майка; или
-
до удвоения размер на получената печалба или избегнатата загуба в резултат на нарушението, когато размерът им може да бъде определен,
като се прилага по-голяма стойност;
ii)
по отношение на физическо лице:
-
до 2 000 000 EUR; или
-
до удвоения размер на получената печалба или избегнатата загуба в резултат на нарушението, когато размерът им може да бъде определен,
като се прилага по-голямата стойност.
В държавите членки, в които еврото не е официална парична единица, равностойността на еврото в национална валута се изчислява по официалния обменен курс към датата на влизане в сила на Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО (24).
2. Без да се засягат правомощията на компетентните органи по член 24 и правото на държавите членки да налагат наказателноправни санкции, държавите членки гарантират, че техните законови, подзаконови и административни разпоредби предвиждат възможност за спиране на упражняването на права на глас, свързани с акции, при нарушения по член 28а, буква б). Държавите членки могат да предвидят спирането на упражняването на правата на глас да се прилага само за най-тежките нарушения.
3. Държавите членки могат да предвиждат допълнителни санкции или мерки и имуществени административни санкции в по-високи размери от предвидените в настоящата директива.
Член 28в
Упражняване на правомощията за налагане на санкции
1. Държавите членки гарантират, че при определянето на вида и размера на административните санкции или мерки компетентните органи отчитат всички обстоятелства от значение, включително, когато е уместно:
а)
тежестта и продължителността на нарушението;
б)
степента на отговорност на отговорното физическо лице или правно образувание;
в)
финансовото състояние на отговорното физическо лице или правно образувание, определено например според общия оборот на отговорното правно образувание или годишния доход на отговорното физическо лице;
г)
размерът на получената печалба или избегнатата загуба от отговорното физическо лице или правно образувание, доколкото може да бъде определен;
д)
размерът на загубите, претърпени от трети лица в резултат на нарушението, доколкото може да бъде определен;
е)
степента на съдействие, което отговорното физическо лице или правно образувание оказва на компетентния орган;
ж)
предходни нарушения на отговорното физическо лице или правно образувание.
2. Обработката на лични данни, събрани при или с цел упражняване на надзорните правомощия и правомощията за провеждане на разследвания в съответствие с настоящата директива, се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001, в зависимост от случая.
22)
Преди член 29 се вмъква следното заглавие:
„ГЛАВА VIБ
ПУБЛИКУВАНЕ НА РЕШЕНИЯТА“.
23)
Член 29 се заменя със следното:
„Член 29
Публикуване на решенията
1. Държавите членки правят необходимото компетентните органи да публикуват без неоправдано забавяне всяко решение за санкции или мерки, наложени за нарушение на настоящата директива, включително най-малко информация за вида и естеството на нарушението и идентификационни данни за отговорните за това физически лица или правни образувания.
Компетентните органи обаче могат да отложат публикуването на решение или могат да публикуват решението на анонимна основа по начин, съобразен с националното право, при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
когато при налагане на санкция на физическо лице, в резултат на задължителна предварителна оценка на пропорционалността на такова публикуване се установи, че публикуването на лични данни не е пропорционално;
б)
когато публикуването сериозно би застрашило стабилността на финансовата система или текущо официално разследване;
в)
когато публикуването би причинило - доколкото това може да бъде определено - несъразмерна и тежка вреда на участващите институции или физически лица.
2. В случай на обжалване на решението, публикувано съгласно параграф 1, компетентният орган е задължен да включи информация в този смисъл в публикацията в момента на публикуването или да измени публикацията, ако жалбата е подадена след първоначалната публикация.“
24)
Член 31, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато държавите членки приемат мерки съгласно член 3, параграф 1, член 8, параграф 2 или 3 или член 30, те незабавно съобщават тези мерки на Комисията и останалите държави членки.“
Член 2
Изменения на Директива 2003/71/ЕО
В член 2, параграф 1, буква м) от Директива 2003/71/ЕО подточка iii) се заменя със следното:
„iii)
по отношение на емитенти на ценни книжа, регистрирани в трета страна, които не са посочени в подточка ii), държавата членка, в която ценните книжа са предназначени за публично предлагане за първи път след датата на влизане в сила на Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО (25) или в която е подадено първото заявление за допускане до търгуване на регулиран пазар, по избор на емитента, предлагащата страна или лицето, което кандидатства за допускане, съобразно случая, в зависимост от последващ избор на емитентите, регистрирани в трета страна, при следните обстоятелства:
-
когато държавата членка по произход не е определена по техен избор; или
-
в съответствие с член 2, параграф 1, буква и), подточка iii) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (26).
Член 3
Изменения на Директива 2007/14/ЕО
Директива 2007/14/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 2 се заличава.
2)
В член 11 параграфи 1 и 2 се заличават.
3)
Член 16 се заличава.
Член 4
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок до 24 месеца, считано от датата на нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Преглед
До 27 ноември 2015 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за действието на настоящата директива, включително за въздействието ѝ върху малките и средните издатели, и за прилагането на санкциите, по-специално дали те са ефективни, пропорционални и възпиращи, и прави преглед на действието и оценява ефективността на избрания метод за целите на изчисляването броя на правата на глас, свързани с финансовите инструменти, посочени в член 13, параграф 1а, първа алинея от Директива 2004/109/ЕО.
Докладът се представя заедно със законодателно предложение, ако е целесъобразно.
Член 6
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 7
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2013 година.
DIRETIVA 2013/50/UE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 22 de outubro de 2013
que altera a Diretiva 2004/109/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa à harmonização dos requisitos de transparência no que se refere às informações respeitantes aos emitentes cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado, a Diretiva 2003/71/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa ao prospeto a publicar em caso de oferta pública de valores mobiliários ou da sua admissão à negociação e a Diretiva 2007/14/CE da Comissão que estabelece as normas de execução de determinadas disposições da Diretiva 2004/109/CE
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente os artigos 50.o e 114.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Banco Central Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (2),
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (3),
Considerando o seguinte:
(1)
Nos termos do artigo 33.o da Diretiva 2004/109/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (4), a Comissão tinha de apresentar ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação dessa diretiva, o qual deveria incluir um parecer sobre a oportunidade de pôr termo à isenção aplicável aos títulos de dívida existentes findo o período de dez anos previsto no artigo 30.o, n.o 4, da referida diretiva, e sobre o potencial impacto da aplicação daquela diretiva nos mercados financeiros europeus.
(2)
Em 27 de maio de 2010, a Comissão adotou um relatório sobre a aplicação da Diretiva 2004/109/CE, o qual identificava domínios em que era possível melhorar o regime por ela criado. O relatório demonstra, em especial, a necessidade de prever a simplificação das obrigações de determinados emitentes, a fim de tornar os mercados regulamentados mais atrativos para os emitentes de pequena e média dimensão que mobilizam capitais na União. Além disso, é necessário melhorar a eficácia do regime de transparência existente, em especial no que se refere à divulgação de informações sobre a propriedade das sociedades.
(3)
Por outro lado, na sua comunicação de 13 de abril de 2011 intitulada «Ato para o Mercado Único - Doze alavancas para estimular o crescimento e reforçar a confiança mútua - Juntos para um novo crescimento», a Comissão apontou a necessidade de rever a Diretiva 2004/109/CE, a fim de tornar mais proporcionadas as obrigações impostas às pequenas e médias empresas cotadas, garantindo o mesmo nível de proteção do investidor.
(4)
De acordo com o relatório e a comunicação da Comissão, os encargos administrativos que resultam das obrigações decorrentes da admissão à negociação num mercado regulamentado deverão ser reduzidos para os emitentes de pequena e média dimensão, a fim de melhorar o seu acesso a financiamento. As obrigações de publicar declarações intercalares de gestão ou relatórios financeiros trimestrais representam um encargo significativo para muitos emitentes de pequena e média dimensão cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação em mercados regulamentados, sem que seja necessária para a proteção do investidor. Essas obrigações também incentivam o desempenho a curto prazo e desincentivam o investimento a longo prazo. Para estimular a criação sustentável de valor e as estratégias de investimento a longo prazo, é fundamental reduzir as pressões de curto prazo sobre os emitentes e incentivar os investidores a adotarem uma visão a mais longo prazo. O requisito de publicação de declarações intercalares de gestão intercalares deverá, por conseguinte, ser suprimido.
(5)
Os Estados-Membros não deverão ser autorizados a impor nas respetivas legislações nacionais o requisito de publicar informações financeiras periódicas com maior frequência do que os relatórios financeiros anuais e semestrais. No entanto, deverão poder exigir que os emitentes publiquem informações financeiras periódicas adicionais, se esse requisito não constituir um encargo financeiro significativo e se as informações adicionais exigidas forem proporcionadas aos fatores que contribuem para as decisões de investimento. A presente diretiva não prejudica qualquer informação adicional que possa ser exigida por legislação setorial da União, podendo, em especial, os Estados-Membros exigir às instituições financeiras a publicação de informações financeiras periódicas adicionais. Além disso, os mercados regulamentados podem exigir que os emitentes cujos valores mobiliários aí estejam admitidos à negociação publiquem informações financeiras periódicas adicionais em todos ou alguns dos segmentos desse mercado.
(6)
Para proporcionar maior flexibilidade e reduzir assim os encargos administrativos, o prazo para a publicação dos relatórios financeiros semestrais deverá ser prorrogado até três meses após o termo do período abrangido. Como o período em que os emitentes podem publicar os seus relatórios financeiros semestrais é alargado, espera-se que os relatórios dos emitentes de pequena e média dimensão mereçam mais atenção por parte dos participantes no mercado, tornando assim esses emitentes mais visíveis.
(7)
A fim de aumentar a transparência dos pagamentos efetuados a administrações públicas, os emitentes cujos valores mobiliários estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado e que desenvolvam atividades nas indústrias extrativas ou na exploração de florestas primárias deverão divulgar, num relatório anual separado, os pagamentos efetuados às administrações públicas dos países em que operam. Esse relatório deverá incluir tipos de pagamentos comparáveis aos divulgados no âmbito da Iniciativa para a Transparência das Indústrias Extrativas (ITIE). A divulgação dos pagamentos efetuados às administrações públicas deverá por à disposição da sociedade civil e dos investidores informações que lhes permitam controlar as administrações públicas dos países ricos em recursos sobre as receitas da exploração de recursos naturais. A iniciativa é também complementar do Plano de Ação da União Europeia para a aplicação da legislação, governação e comércio no setor florestal (Plano de ação FLEGT) Plano de Ação FLEGT) e das disposições do Regulamento (UE) n.o 995/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de outubro de 2010, que fixa as obrigações dos operadores que colocam no mercado madeira e produtos da madeira (5), que obriga os operadores que comercializam produtos da madeira a exercerem a diligência devida para impedir a entrada de madeira ilegal no mercado da União. Os Estados-Membros deverão assegurar que os membros dos órgãos responsáveis das empresas, agindo no âmbito das competências que lhes são conferidas pelo direito nacional, tenham a responsabilidade de garantir, tanto quanto saibam e possam, que os relatórios sobre os pagamentos a administrações públicas são preparados de acordo com os requisitos da presente diretiva. Os requisitos pormenorizados são especificados no Capítulo 10 da Diretiva 2013/34/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 26 de junho de 2013, relativa às demonstrações financeiras anuais, às demonstrações financeiras consolidadas e relatórios conexos de certas formas de empresas (6).
(8)
Para efeitos de transparência e de proteção dos investidores, os Estados-Membros deverão exigir que os princípios a seguir enunciados se apliquem ao reporte de pagamentos efetuados a administrações públicas nos termos do Capítulo 10 da Diretiva 2013/34/UE: materialidade (não é necessário ter em conta no relatório os pagamentos, efetuados sob a forma de um pagamento único ou de um conjunto de pagamentos conexos, cujo montante seja inferior a 100 000 EUR no decurso de um exercício); reporte por administração pública e por projeto (o reporte dos pagamentos efetuados a administrações públicas deverá fazer-se para cada administração pública e para cada projeto); universalidade (não deverão ser concedidas isenções, por exemplo para emitentes ativos em determinados países, que tenham um efeito distorcivo e permitam que os emitentes explorem requisitos de transparência demasiado flexíveis); exaustividade (deverão ser relatados todos os pagamentos relevantes efetuados a administrações públicas, nos termos do Capítulo 10 da Diretiva 2013/34/UE e respetivos considerandos).
(9)
A inovação financeira levou à criação de novos tipos de instrumentos financeiros, que provocam para os investidores uma certa exposição económica face às empresas e cuja divulgação não está prevista na Diretiva 2004/109/CE. Esses instrumentos poderiam ser utilizados para adquirir, de modo secreto, participações em sociedades, o que poderia dar origem a abusos de mercado e criar uma imagem falsa e enganosa da propriedade económica de sociedades cotadas em bolsa. A fim de garantir que os emitentes e os investidores tenham pleno conhecimento da estrutura de propriedade das empresas, a definição de instrumentos financeiros da referida diretiva deverá passar a incluir todos os instrumentos com efeito económico similar à detenção de ações e a direitos de aquisição de ações.
(10)
Os instrumentos financeiros com efeito económico similar à detenção de ações e a direitos de aquisição de ações com liquidação financeira deverão ser calculados numa base «ajustada ao delta», multiplicando o montante nocional das ações subjacentes pelo delta do instrumento. O delta indica quanto variaria o valor teórico de um instrumento financeiro em caso de variação do preço do instrumento subjacente e dá uma imagem precisa da exposição do titular ao instrumento subjacente. Esta abordagem destina-se a assegurar que a informação relativa ao total de direitos de voto acessíveis ao investidor seja o mais precisa possível.
(11)
Além disso, a fim de garantir a transparência adequada das participações qualificadas, quando um titular de instrumentos financeiros exerce o seu direito de adquirir ações e o total de participações com direitos de voto associados às ações subjacentes excede o limiar de notificação sem afetar a percentagem global das participações anteriormente notificadas, deverá ser exigida uma nova notificação que divulgue a alteração da natureza das participações.
(12)
Um regime harmonizado de notificação de participações qualificadas com direitos de voto, em especial no que se refere à agregação da detenção de ações com a detenção de instrumentos financeiros, deverá melhorar a segurança jurídica, aumentar a transparência e reduzir os encargos administrativos dos investidores transfronteiriços. Por conseguinte, não deverá ser permitido que os Estados-Membros adotem regras mais rigorosas do que as previstas na Diretiva 2004/109/CE em matéria de cálculo dos limiares de notificação, de agregação da detenção de direitos de voto associados a ações com a detenção de direitos de voto associados a instrumentos financeiros, e de isenções de requisitos de notificação. No entanto, tendo em conta as diferenças em matéria de concentração da propriedade existentes na União e as diferenças em matéria de direito das sociedades na União de que decorrem diferenças entre o número total de ações e o número total de direitos de voto em relação a alguns emitentes, os Estados-Membros deverão poder continuar a fixar limiares mais baixos e limiares adicionais de notificação da detenção de direitos de voto e a exigir notificações equivalentes em relação aos limiares baseados na detenção de capital. Além disso, os Estados-Membros deverão poder continuar a estabelecer obrigações mais rigorosas do que as previstas na Diretiva 2004/109/CE no que se refere ao conteúdo (como a divulgação das intenções dos acionistas) e ao processo e prazos de notificação e a exigir informações adicionais sobre participações qualificadas não previstas na Diretiva 2004/109/CE. Em particular, os Estados-Membros deverão também poder continuar a aplicar as disposições legais, regulamentares e administrativas aprovadas relativamente a ofertas públicas de aquisição, operações de fusão e outras operações que afetem a propriedade ou o controlo das sociedades sujeitas à supervisão das autoridades designadas pelos Estados-Membros nos termos do artigo 4.o da Diretiva 2004/25/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 21 de abril de 2004, relativa às ofertas públicas de aquisição (7), que impõe requisitos de divulgação mais rigorosos do que os previstos na Diretiva 2004/109/CE.
(13)
As normas técnicas deverão garantir uma harmonização coerente do regime de notificação das participações qualificadas e níveis adequados de transparência. Seria eficiente e apropriado confiar à Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados)(ESMA), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1095/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (8), a redação, para apresentação à Comissão, de projetos de normas técnicas de regulamentação que não envolvam escolhas políticas. A Comissão deverá adotar as normas técnicas de regulamentação elaboradas pela ESMA a fim de especificar as condições de aplicação das isenções existentes dos requisitos de notificação para as participações qualificadas com direitos de voto. Com base na sua capacidade técnica, a ESMA deverá determinar, em especial, os casos de isenção, tendo em conta a sua possível utilização abusiva para contornar os requisitos de notificação.
(14)
A fim de ter em conta a evolução técnica, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE) deverá ser delegado na Comissão no sentido de especificar o conteúdo da notificação das participações qualificadas em instrumentos financeiros. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(15)
Para facilitar os investimentos transfronteiriços, os investidores deverão ter acesso fácil à informação regulamentar sobre todas as sociedades cotadas na União. Contudo, a rede atual de mecanismos nacionais oficialmente designados para o armazenamento central das informações regulamentares não garante a pesquisa fácil desse tipo de informações em toda a União. A fim de assegurar o acesso transfronteiriço à informação e de ter em conta a evolução técnica dos mercados financeiros e das tecnologias de comunicação, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do TFUE deverá ser delegado na Comissão no sentido de especificar normas mínimas para a divulgação da informação regulamentar, o acesso a informação regulamentar a nível da União e o mecanismo de armazenamento central de informação regulamentar. A Comissão, com a assistência da ESMA, deverá também ficar habilitada a tomar medidas destinadas a melhorar o funcionamento da rede de mecanismos nacionais oficialmente designados para o armazenamento de informações e a definir critérios técnicos de acesso a informação regulamentar a nível da União, em especial no que diz respeito à exploração de um ponto de acesso central para a pesquisa de informação regulamentar a nível da União. A ESMA deverá criar e explorar um portal na Internet que sirva de ponto de acesso eletrónico europeu (a seguir designado «ponto de acesso»).
(16)
A fim de melhorar o cumprimento dos requisitos da Diretiva 2004/109/CE, e na sequência da comunicação da Comissão de 9 de dezembro de 2010, intitulada «Reforçar o regime de sanções no setor dos serviços financeiros», os poderes sancionatórios deverão ser reforçados e satisfazer determinados requisitos essenciais relativamente aos destinatários, aos critérios a ter em conta na aplicação de sanções ou medidas administrativas, aos principais poderes sancionatórios e aos níveis das sanções administrativas pecuniárias. Estes poderes sancionatórios deverão poder ser usados pelo menos em caso de infração às principais disposições da Diretiva 2004/109/CE. Os Estados-Membros também os deverão poder exercer noutras circunstâncias. Em especial, os Estados-Membros deverão assegurar que as sanções e medidas administrativas aplicáveis incluam a possibilidade de impor sanções pecuniárias suficientemente elevadas para serem dissuasivas. Em caso de infrações por parte de pessoas coletivas, os Estados-Membros deverão poder prever a aplicação de sanções aos membros dos órgãos de administração, gestão ou fiscalização da pessoa coletiva em causa ou a outros indivíduos considerados responsáveis por essas infrações, nas condições estabelecidas no direito nacional. Os Estados-Membros deverão também poder prever a suspensão ou a possibilidade de suspensão do exercício dos direitos de voto dos titulares de ações e de instrumentos financeiros que não cumpram os requisitos de notificação. Os Estados-Membros deverão poder dispor que a suspensão dos direitos de voto se aplique apenas às infrações mais graves. A Diretiva 2004/109/CE deverá mencionar tanto sanções como medidas administrativas, a fim de cobrir todos os casos de incumprimento, independentemente da sua qualificação como sanção ou medida nos termos do direito nacional, e não deverá prejudicar quaisquer disposições legais dos Estados-Membros relativas a sanções penais.
Os Estados-Membros deverão poder prever outras sanções ou medidas suplementares e níveis mais elevados de sanções administrativas pecuniárias do que os previstos na Diretiva 2004/109/CE, atendendo à necessidade de dispor de sanções suficientemente dissuasivas para favorecer a integridade e a transparência dos mercados. As disposições relativas às sanções, bem como as atinentes à publicação das sanções administrativas, não constituem um precedente para outra legislação da União, em especial para infrações mais graves à regulamentação.
(17)
Para assegurar um efeito dissuasivo face ao público em geral, as decisões de imposição de medidas ou sanções administrativas deverão normalmente ser publicadas. A publicação das decisões é também um instrumento importante para informar os participantes no mercado dos comportamentos que se considera constituírem violação do disposto na Diretiva 2004/109/CE e para promover um bom comportamento mais generalizado por parte desses participantes. No entanto, se a publicação de uma decisão puder pôr gravemente em causa a estabilidade do sistema financeiro ou uma investigação oficial em curso, ou puder, tanto quanto possa ser determinado, causar danos graves e desproporcionados às instituições ou indivíduos envolvidos, ou se, caso a sanção seja imposta a uma pessoa singular, uma avaliação prévia obrigatória da proporcionalidade da publicação de dados pessoais demonstrar que tal publicação é desproporcionada, a autoridade competente deverá poder adiar essa publicação ou publicar a informação de forma anónima.
(18)
A fim de clarificar o tratamento dado a valores mobiliários não admitidos à negociação mas representados por certificados de depósito admitidos à negociação num mercado regulamentado, e a fim de evitar lacunas em matéria de transparência, a definição de «emitente» deverá ser especificada de forma mais precisa, a fim de incluir os emitentes daqueles valores. É igualmente apropriado alterar a definição de «emitente» para ter em conta o fato de, nalguns Estados-Membros, os emitentes de valores mobiliários admitidos à negociação em mercados regulamentados poderem ser pessoas singulares.
(19)
Nos termos da Diretiva 2004/109/CE, no caso de emitentes de países terceiros de títulos de dívida com valor nominal unitário inferior a 1 000 EUR ou de ações, o Estado-Membro de origem do emitente é o Estado-Membro a que se refere o artigo 2.o, n.o 1, alínea m), subalínea iii), da Diretiva 2003/71/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (9). Para esclarecer e simplificar a determinação do Estado-Membro de origem desses emitentes de países terceiros, a definição desse termo deverá ser alterada no sentido de dispor que o Estado-Membro de origem deverá ser o Estado-Membro escolhido pelo emitente de entre os Estados-Membros em que os seus valores mobiliários estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado.
(20)
Todos os emitentes cujos valores mobiliários estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado da União deverão estar sujeitos a supervisão de uma autoridade competente de um Estado-Membro a fim de assegurar que cumprem as suas obrigações. Os emitentes que, nos termos da Diretiva 2004/109/CE, tenham que escolher o seu Estado-Membro de origem mas não o tenham feito poderiam evitar ser supervisionados por qualquer autoridade competente da União. Por conseguinte, a Diretiva 2004/109/CE deverá ser alterada de modo a determinar o Estado-Membro de origem dos emitentes que, no prazo de três meses, não tenham comunicado às autoridades competentes o Estado-Membro de origem escolhido. Nesse caso, o Estado-Membro de origem deverá ser o Estado-Membro em cujo território os valores mobiliários do emitente estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado. Caso os valores mobiliários estejam admitidos à negociação em mercados regulamentados de mais do que um Estado-Membro, todos esses Estados-Membros serão Estados-Membros de origem até que o emitente escolha um único e comunique essa escolha. Deste modo, incentivar-se-ão esses emitentes a escolher e comunicar às autoridades competentes o Estado-Membro de origem escolhido, e, entretanto, as autoridades competentes passarão a dispor dos poderes necessários para intervir até que o emitente comunique qual o Estado-Membro de origem que escolheu.
(21)
Nos termos da Diretiva 2004/109/CE, no caso de emitentes de títulos de dívida com valor nominal unitário igual ou superior a 1 000 EUR, a escolha do Estado-Membro de origem do emitente é válida por três anos. No entanto, se os valores mobiliários de um emitente deixarem de ser admitidos à negociação no mercado regulamentado do Estado-Membro de origem do emitente e continuarem admitidos à negociação num ou mais Estados-Membros de acolhimento, tal emitente não terá qualquer relação com o Estado-Membro de origem inicialmente escolhido se este não for o Estado-Membro em que tem a sua sede estatutária. Esse emitente deverá poder escolher um dos seus Estados-Membros de acolhimento ou o Estado-Membro em que tem a sua sede estatutária como o seu novo Estado-Membro de origem antes do termo do período de três anos. Aplica-se a mesma possibilidade de escolha de um novo Estado-Membro de origem também a emitentes de países terceiros de títulos de dívida com valor nominal unitário inferior a 1 000 EUR ou de ações cujos valores mobiliários deixem de ser admitidos à negociação no mercado regulamentado do Estado-Membro de origem do emitente, mas continuem a ser admitidos à negociação num ou mais Estados-Membros de acolhimento.
(22)
Deverá haver coerência entre as Diretivas 2004/109/CE e 2003/71/CE quanto à definição de Estado-Membro de origem. Neste contexto, para garantir a supervisão por parte do Estado-Membro mais pertinente, a Diretiva 2003/71/CE deverá ser alterada para prever maior flexibilidade relativamente às situações em que os valores mobiliários de um emitente estabelecido num país terceiro deixem de estar admitidos à negociação no mercado regulamentado do seu Estado-Membro de origem, mas continuem a ser admitidos à negociação noutro ou noutros Estados-Membros.
(23)
A Diretiva 2007/14/CE da Comissão (10) contém, em especial, regras respeitantes à notificação da escolha do Estado-Membro de origem pelo emitente. Essas regras deverão ser inseridas na Diretiva 2004/109/CE. Para garantir que as autoridades competentes do ou dos Estados-Membros de acolhimento e do Estado-Membro em que o emitente tem a sua sede estatutária, se este último não for nem o Estado-Membro de origem nem um Estado-Membro de acolhimento, sejam informadas da escolha do Estado-Membro de origem pelo emitente, deverá ser exigido a todos os emitentes que comuniquem a escolha do seu Estado-Membro de origem à autoridade competente do seu Estado-Membro de origem, às autoridades competentes de todos os seus Estados-Membros de acolhimento e à autoridade competente do Estado-Membro em que tenham a sua sede estatutária, se este for diferente do seu Estado-Membro de origem. As regras respeitantes à notificação da escolha do Estado-Membro de origem deverão, por conseguinte, ser alteradas nesse sentido.
(24)
O requisito imposto nos termos da Diretiva 2004/109/CE sobre a divulgação de novas emissões de empréstimos tem causado muitos problemas de execução na prática e a sua aplicação é considerada complexa. Além disso, esse requisito sobrepõe-se parcialmente aos requisitos estabelecidos na Diretiva 2003/71/CE e na Diretiva 2003/6/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 28 de janeiro de 2003, relativa ao abuso de informação privilegiada e à manipulação de mercado (abuso de mercado) (11), sem proporcionar muita informação adicional ao mercado. Assim, tendo em vista reduzir encargos administrativos desnecessários para os emitentes, esse requisito deverá ser suprimido.
(25)
O requisito de comunicar às autoridades competentes do Estado-Membro de origem qualquer alteração do ato constitutivo ou dos estatutos do emitente constitui uma duplicação do requisito semelhante imposto nos termos da Diretiva 2007/36/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de julho de 2007, relativa ao exercício de certos direitos dos acionistas de sociedades cotadas (12) e pode originar confusão relativamente ao papel da autoridade competente. Assim, tendo em vista reduzir encargos administrativos desnecessários para os emitentes, esse requisito deverá ser suprimido.
(26)
Um formato eletrónico harmonizado de comunicação de informações seria muito benéfico para os emitentes, os investidores e as autoridades competentes, uma vez que facilitaria a comunicação de informações, bem como a acessibilidade, análise e comparabilidade dos relatórios financeiros anuais. Por conseguinte, a elaboração dos relatórios financeiros anuais num formato eletrónico único de comunicação de informações deverá ser obrigatória a partir de 1 de janeiro de 2020, desde que a ESMA tenha realizado uma análise de custo-benefício. A ESMA deverá redigir projetos de normas de regulamentação técnicas, a adotar pela Comissão, para especificar o referido formato eletrónico de comunicação de informações, com a devida referência às atuais e futuras opções tecnológicas, como o formato «eXtensible Business Reporting Language» (XBRL). Ao preparar os projetos de normas técnicas de regulamentação, a ESMA deverá efetuar consultas públicas abertas com todos os interessados, fazer uma avaliação minuciosa dos potenciais impactos da escolha entre diferentes opções tecnológicas e realizar testes adequados nos Estados-Membros, cujos resultados deverá apresentar à Comissão quando submeter os projetos de normas técnicas de regulamentação. Ao elaborar os projetos de normas técnicas de regulamentação relativas aos formatos a aplicar aos bancos, intermediários financeiros e empresas de seguros, a ESMA deverá cooperar regular e estreitamente com a Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Bancária Europeia) (EBA), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1093/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (13) e com a Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Seguros e Pensões Complementares de Reforma) (EIOPA), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1094/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (14), a fim de ter em conta as características específicas destes setores, garantir a coerência intersetorial dos trabalhos e obter posições comuns. O Parlamento Europeu e o Conselho deverão poder formular objeções às referidas normas técnicas de regulamentação nos termos do artigo 13.o, n.o 3, do Regulamento (UE) n.o 1095/2010, caso em que essas normas não deverão entrar em vigor.
(27)
A Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de outubro de 1995, relativa à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados (15), e o Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 18 de dezembro de 2000, relativo à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais pelas instituições e pelos órgãos comunitários e à livre circulação desses dados (16), são plenamente aplicáveis ao tratamento de dados pessoais para efeitos da presente diretiva.
(28)
A presente diretiva respeita os direitos fundamentais, observa os princípios reconhecidos na Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia consignada no Tratado e deve ser aplicada em conformidade com esses direitos e princípios.
(29)
Atendendo a que o objetivo da presente diretiva, a saber, harmonizar os requisitos de transparência relativos à informação sobre emitentes cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e pode, pois, ser mais bem alcançado ao nível da União, a União pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, a presente diretiva não excede o necessário para atingir aquele objetivo.
(30)
De acordo com a Declaração política conjunta dos Estados-Membros e da Comissão, de 28 de setembro de 2011, sobre os documentos explicativos (17), os Estados-Membros comprometeram-se a acompanhar a notificação das suas medidas de transposição, quando tal se justifique, de um ou mais documentos que expliquem a correspondência entre os elementos de uma diretiva e as partes correspondentes dos instrumentos de transposição nacionais. No caso da presente diretiva, o legislador considera que se justifica a transmissão desses documentos.
(31)
As Diretivas 2004/109/CE, 2003/71/CE e 2007/14/CE deverão, por conseguinte, ser alteradas,
ADOTARAM A PRESENTE DIRETIVA:
Artigo 1.o
Alteração da Diretiva 2004/109/CE
A Diretiva 2004/109/CE é alterada do seguinte modo:
(1)
O artigo 2.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 é alterado do seguinte modo:
i)
A alínea d) passa a ter a seguinte redação:
«d) “Emitente”: uma pessoa singular ou coletiva de direito privado ou público, incluindo um Estado, cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado.
No caso de certificados de depósito admitidos à negociação num mercado regulamentado, por emitente entende-se o emitente dos valores mobiliários representados, quer esses valores estejam ou não admitidos à negociação num mercado regulamentado;»;
ii)
A alínea i) é alterada do seguinte modo:
i)
Na subalínea i), o segundo travessão passa a ter a seguinte redação:
«-
se o emitente estiver estabelecido num país terceiro, o Estado-Membro escolhido pelo emitente de entre os Estados-Membros em que os seus valores mobiliários estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado. A escolha do Estado-Membro de origem permanece válida, salvo se o emitente tiver escolhido um novo Estado-Membro de origem ao abrigo da subalínea iii) e comunicado a escolha nos termos do segundo parágrafo da presente subalínea;»;
ii)
A subalínea ii) passa a ter a seguinte redação:
«ii)
Para os emitentes não abrangidos pela subalínea i), o Estado-Membro escolhido pelo emitente de entre o Estado-Membro em que o emitente tenha a sua sede estatutária, se for o caso, e os Estados-Membros em cujos territórios os seus valores mobiliários estejam admitidos à negociação em mercados regulamentados. O emitente pode escolher apenas um Estado-Membro como o seu Estado-Membro de origem. A sua escolha permanece válida pelo menos durante três anos, salvo se os seus valores mobiliários deixarem de estar admitidos à negociação em qualquer mercado regulamentado da União ou se o emitente passar a ser abrangido pelas subalíneas i) ou iii) durante o período de três anos;»;
iii)
É aditada a seguinte subalínea:
«iii)
Para um emitente cujos valores mobiliários deixem de estar admitidos à negociação num mercado regulamentado do seu Estado-Membro de origem, na aceção da subalínea i), segundo travessão, ou da subalínea ii), mas que, em contrapartida, estejam admitidos à negociação noutro ou noutros Estados-Membros, esse novo Estado-Membro de origem escolhido pelo emitente de entre os Estados-Membros em que os seus valores mobiliários estejam admitidos à negociação em mercados regulamentados e, se for o caso, o Estado-Membro em que o emitente tenha a sua sede estatutária;»;
iv)
São aditados os seguintes parágrafos:
«O emitente deve comunicar o seu Estado-Membro de origem, como referido nas subalíneas i), ii) ou iii), nos termos dos artigos 20.o e 21.o. Além disso, deve comunicar o seu Estado-Membro de origem à autoridade competente do Estado-Membro em que tenha a sua sede estatutária, se for o caso, à autoridade competente do seu Estado-Membro de origem e às autoridades competentes de todos os seus Estados-Membros de acolhimento.
Caso o emitente não comunique o seu Estado-Membro de origem, na aceção da subalínea i), segundo travessão, ou da subalínea ii), no prazo de três meses a contar da data em que os seus valores mobiliários forem pela primeira vez admitidos à negociação num mercado regulamentado, o Estado-Membro de origem é o Estado-Membro em cujo território os valores mobiliários do emitente são admitidos à negociação num mercado regulamentado. Caso os valores mobiliários do emitente estejam admitidos à negociação em mercados regulamentados situados ou que operem em mais do que um Estado-Membro, esses Estados-Membros são os Estados-Membros de origem do emitente até que este proceda à subsequente escolha de um único Estado-Membro de origem e a comunique.
Para os emitentes cujos valores mobiliários já estejam admitidos à negociação num mercado regulamentado e cuja escolha do Estado-Membro de origem, como referido na subalínea i), segundo travessão, ou na subalínea ii), não tenha sido comunicada antes de 27 de novembro de 2015, o prazo de três meses começa a contar em 27 de novembro de 2015;
Os emitentes que escolham um Estado-Membro de origem, como referido na subalínea i), segundo travessão, ou nas subalíneas ii) ou iii), e comuniquem essa escolha às autoridades competentes desse Estado-Membro antes de 27 de novembro de 2015 ficam isentos do requisito imposto nos termos do segundo parágrafo da presente subalínea, salvo se escolherem outro Estado-Membro de origem após 27 de novembro de 2015.»;
iii)
É aditada a seguinte alínea:
«q) “Acordo formal”: um acordo vinculativo nos termos do direito aplicável.»;
b)
É inserido o seguinte número:
«2-A. As referências a pessoas coletivas constantes da presente diretiva devem ser entendidas como incluindo as associações empresariais registadas sem personalidade jurídica e os trusts.».
(2)
O artigo 3.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redação:
«1. O Estado-Membro de origem pode sujeitar os emitentes a requisitos mais rigorosos do que os previstos na presente diretiva, exceto exigir que os emitentes publiquem informações financeiras periódicas com maior frequência do que os relatórios financeiros anuais referidos no artigo 4.o e os relatórios financeiros semestrais referidos no artigo 5.o.»;
b)
É inserido o seguinte número:
«1-A. Em derrogação do n.o 1, os Estados-Membros de origem podem exigir que os emitentes publiquem informações financeiras periódicas adicionais com maior frequência do que os relatórios financeiros anuais referidos no artigo 4.o e os relatórios financeiros semestrais referidos no artigo 5.o caso se verifiquem as seguintes condições:
-
as informações financeiras periódicas adicionais não constituírem um encargo financeiro desproporcionado para o Estado-Membro em causa, em especial para os emitentes de pequena e média dimensão interessados; e
-
o conteúdo das informações financeiras periódicas adicionais exigidas for proporcionado aos fatores que contribuem para as decisões de investimento por parte dos investidores no Estado-Membro em causa.
Antes de tomarem uma decisão que exija aos emitentes a publicação de informações financeiras periódicas adicionais, os Estados-Membros devem avaliar se esses requisitos adicionais podem conduzir a uma incidência excessiva nos resultados e no desempenho dos emitentes a curto prazo e se podem ter um impacto negativo no acesso dos emitentes de pequena e média dimensão aos mercados regulamentados.
A presente disposição não prejudica a faculdade de os Estados-Membros exigirem a publicação de informações financeiras periódicas adicionais pelos emitentes que sejam instituições financeiras.
O Estado-Membro de origem não pode sujeitar os titulares de ações ou as pessoas singulares ou coletivas referidas nos artigos 10.o e 13.o a requisitos mais rigorosos do que os estabelecidos na presente diretiva, salvo se:
i)
Fixar limiares de notificação adicionais ou mais baixos do que os previstos no artigo 9.o, n.o 1, e exigir notificações equivalentes em relação aos limiares baseados nas participações no capital;
ii)
Aplicar requisitos mais rigorosos do que os previstos no artigo 12.o; ou
iii)
Aplicar disposições legais, regulamentares ou administrativas aprovadas relativamente a ofertas públicas de aquisição, operações de fusão e outras operações que afetem a propriedade ou o controlo das sociedades sujeitas à supervisão das autoridades designadas pelos Estados-Membros nos termos do artigo 4.o da Diretiva 2004/25/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 21 de abril de 2004, relativa às ofertas públicas de aquisição (18).
(3)
O artigo 4.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redação:
«1. O emitente deve divulgar publicamente o seu relatório financeiro anual no prazo de quatro meses a contar do termo de cada exercício e assegurar que esse relatório seja mantido à disposição do público durante pelo menos dez anos.»;
b)
É aditado o seguinte número:
«7. A partir de 1 de janeiro de 2020, todos os relatórios financeiros anuais devem ser elaborados num formato eletrónico único de comunicação de informações, desde que a Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados) (ESMA), criada pelo Regulamento (UE) n.o 1095/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de novembro de 2010 (19), tenha realizado uma análise de custo-benefício.
A ESMA redige projetos de normas técnicas de regulamentação destinadas a especificar o formato eletrónico de comunicação de informações, com a devida referência às atuais e futuras opções tecnológicas. Antes da adoção dos projetos de normas técnicas de regulamentação, a ESMA deve realizar uma avaliação adequada das opções possíveis para os formatos eletrónicos de comunicação de informações e efetuar ensaios adequados em condições reais. A ESMA apresenta à Comissão esses projetos de normas técnicas de regulamentação até 31 de dezembro de 2016.
É delegado na Comissão o poder de adotar as normas técnicas de regulamentação a que se refere o segundo parágrafo, nos termos dos artigos 10.o a 14.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010.
(4)
No artigo 5.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redação:
«1. Os emitentes de ações ou de títulos de dívida devem divulgar publicamente um relatório financeiro semestral que abranja os primeiros seis meses do exercício, tão cedo quanto possível após o termo do período relevante e decorridos, no máximo, três meses. O emitente deve assegurar que o relatório financeiro semestral seja mantido à disposição do público durante pelo menos dez anos.».
(5)
O artigo 6.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 6.o
Relatório sobre os pagamentos efetuados a administrações públicas
Os Estados-Membros exigem que os emitentes ativos na indústria extrativa ou na exploração de floresta primária, na aceção do artigo 41.o, n.os 1 e 2, da Diretiva 2013/34/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 26 de junho de 2013, relativa às demonstrações financeiras anuais, às demonstrações financeiras consolidadas e aos relatórios conexos de certas formas de empresas (20), elaborem anualmente, nos termos do Capítulo 10 da mesma diretiva, um relatório sobre os pagamentos efetuados a administrações públicas. O relatório deve ser publicado no prazo de seis meses a contar do termo de cada exercício e deve ser mantido à disposição do público durante pelo menos dez anos. Os pagamentos a administrações públicas devem ser apresentados a nível consolidado.
(6)
O artigo 8.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redação:
«1. Os artigos 4.o e 5.o não se aplicam:
a)
A Estados, às autoridades regionais ou locais de um Estado, a organismos públicos internacionais dos quais pelo menos um Estado-Membro seja membro, ao Banco Central Europeu (BCE), ao Fundo Europeu de Estabilidade Financeira (FEEF) criado pelo acordo-quadro relativo ao FEEF, a qualquer outro mecanismo criado para preservar a estabilidade financeira da união monetária europeia através da prestação de assistência financeira temporária aos Estados-Membros cuja moeda é o euro ou aos bancos centrais nacionais dos Estados-Membros, independentemente de emitirem ou não ações ou outros valores mobiliários; nem
b)
A emitentes que apenas emitam títulos de dívida admitidos à negociação em mercados regulamentados cujo valor nominal unitário seja, pelo menos, de 100 000 EUR ou, no caso de títulos de dívida emitidos em moeda diferente do euro, cujo valor nominal unitário seja equivalente, pelo menos, a 100 000 EUR na data da emissão.»;
b)
O n.o 4 passa a ter a seguinte redação:
«4. Não obstante o disposto no n.o 1, alínea b), do presente artigo, os artigos 4.o e 5.o não se aplicam a emitentes que apenas emitam títulos de dívida cujo valor nominal unitário seja, pelo menos, de 50 000 EUR ou, no caso de títulos de dívida emitidos em moeda diferente do euro, cujo valor nominal unitário seja, na data de emissão, equivalente, pelo menos, a 50 000 EUR, e que tenham já sido admitidos à negociação num mercado regulamentado na União antes de 31 de dezembro de 2010, pelo período correspondente ao prazo remanescente desses títulos de dívida.».
(7)
O artigo 9.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 6 passa a ter a seguinte redação:
«6. O presente artigo não se aplica aos direitos de voto detidos na carteira de negociação, na aceção do artigo 11.o da Diretiva 2006/49/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 14 de junho de 2006, relativa à adequação dos fundos próprios das empresas de investimento e das instituições de crédito (21), de instituições de crédito ou empresas de investimento, desde que:
a)
Os direitos de voto detidos na carteira de negociação não excedam 5 %; e
b)
Os direitos de voto associados às ações detidas na carteira de negociação não sejam exercidos nem de outro modo utilizados para intervir na gestão do emitente.
b)
São inseridos os seguintes números:
«6-A. O presente artigo não se aplica aos direitos de voto associados a ações adquiridas para efeitos de estabilização ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2273/2003 da Comissão, de 22 de dezembro de 2003, que estabelece as medidas de aplicação da Diretiva 2003/6/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que diz respeito às derrogações para os programas de recompra e para as operações de estabilização de instrumentos financeiros (22), desde que os direitos de voto associados a essas ações não sejam exercidos nem de outro modo utilizados para intervir na gestão do emitente.
6-B. A ESMA redige projetos de normas técnicas de regulamentação destinadas a especificar o método de cálculo do limiar de 5 % a que se referem os n.os 5 e 6, inclusive no caso de grupos de empresas, tendo em conta o artigo 12.o, n.os 4 e 5.
A ESMA apresenta esses projetos de normas técnicas de regulamentação à Comissão até 27 de novembro de 2014.
É delegado na Comissão o poder de adotar as normas técnicas de regulamentação a que se refere o primeiro parágrafo, nos termos dos artigos 10.o a 14.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010.
(8)
No artigo 12.o, n.o 2, a parte introdutória passa a ter a seguinte redação:
«A notificação ao emitente deve ser efetuada rapidamente, no prazo máximo de quatro dias de negociação a contar da data em que o acionista ou a pessoa singular ou coletiva referida no artigo 10.o.».
(9)
O artigo 13.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redação:
«1. Os requisitos de notificação previstos no artigo 9.o aplicam-se igualmente às pessoas singulares ou coletivas que, direta ou indiretamente, detenham:
a)
Instrumentos financeiros que, por força de um acordo formal, confiram ao titular, no prazo de vencimento, o direito incondicional de adquirir, ou a opção de adquirir ou não, ações já emitidas de um emitente cujas ações estejam admitidas à negociação num mercado regulamentado e às quais estejam associados direitos de voto;
b)
Instrumentos financeiros não abrangidos pela alínea a) mas indexados às ações referidas nessa alínea e com efeito económico similar ao dos instrumentos financeiros nela referidos, quer deem ou não direito a liquidação física.
A notificação exigida deve incluir a discriminação por tipo de instrumentos financeiros detidos nos termos do primeiro parágrafo, alínea a) e de instrumentos financeiros detidos nos termos da alínea b) do mesmo parágrafo, distinguindo entre instrumentos financeiros que dão direito a liquidação física e instrumentos financeiros que dão direito a liquidação financeira.»;
b)
São inseridos os seguintes números:
«1-A. O número de direitos de voto é calculado em função do montante nocional total das ações subjacentes ao instrumento financeiro, exceto caso este preveja exclusivamente a liquidação financeira, caso em que o número de direitos de voto é calculado numa base “ajustada ao delta”, multiplicando o montante nocional das ações subjacentes pelo delta do instrumento. Para o efeito, o titular deve agregar e notificar todos os instrumentos financeiros relativos ao mesmo emitente do ativo subjacente. Para o cálculo dos direitos de voto, só são tidas em conta as posições longas. As posições longas não devem ser compensadas com posições curtas relativas ao mesmo emitente do ativo subjacente.
A ESMA redige projetos de normas técnicas de regulamentação destinadas a especificar:
a)
O método de cálculo do número de direitos de voto a que se refere o primeiro parágrafo, no caso de instrumentos financeiros indexados a um cabaz de ações ou a um índice; e
b)
Os métodos de determinação do delta para efeitos do cálculo dos direitos de voto relativos aos instrumentos financeiros que prevejam exclusivamente a liquidação financeira, nos termos do primeiro parágrafo.
A ESMA apresenta esses projetos de normas técnicas de regulamentação à Comissão até 27 de novembro de 2014.
É delegado na Comissão o poder de adotar as normas técnicas de regulamentação a que se refere o segundo parágrafo, nos termos dos artigos 10.o a 14.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010.
1-B. Para efeitos do n.o 1, os seguintes instrumentos são considerados instrumentos financeiros, desde que satisfaçam qualquer das condições estabelecidas no n.o 1, primeiro parágrafo, alíneas a) ou b):
a)
Valores mobiliários;
b)
Opções;
c)
Futuros;
d)
Swaps;
e)
Contratos a prazo sobre taxas de juro;
f)
Contratos diferenciais; e
g)
Outros contratos ou acordos com efeitos económicos similares sujeitos a liquidação física ou financeira.
A ESMA elabora e atualiza periodicamente uma lista indicativa dos instrumentos financeiros sujeitos a requisitos de notificação por forças do n.o 1 tendo em conta a evolução técnica dos mercados financeiros.»;
c)
O n.o 2 passa a ter a seguinte redação:
«2. A Comissão fica habilitada a adotar, por meio de atos delegados nos termos do artigo 27.o, n.os 2-A, 2-B e 2-C e nas condições previstas nos artigos 27.o-A e 27.o-B, medidas destinadas a especificar o conteúdo da notificação a efetuar, o prazo de notificação e a quem deve ser apresentada a notificação a que se refere o n.o 1.»;
d)
É aditado o seguinte número:
«4. As isenções previstas no artigo 9.o, n.os 4, 5 e 6 e no artigo 12.o, n.os 3, 4 e 5 aplicam-se, com as necessárias adaptações, aos requisitos de notificação estabelecidos no presente artigo.
A ESMA redige projetos de normas técnicas de regulamentação destinadas especificar os casos em que as isenções a que se refere o primeiro parágrafo se aplicam a instrumentos financeiros detidos por pessoas singulares ou pessoas coletivas que executem ordens de clientes ou atuem em resposta a pedidos de clientes para negociarem por conta destes, ou que procedam à cobertura das posições resultantes dessas transações.
A ESMA apresenta esses projetos de normas técnicas de regulamentação à Comissão até 27 de novembro de 2014.
É delegado na Comissão o poder de adotar as normas técnicas de regulamentação a que se refere o segundo parágrafo, nos termos dos artigos 10.o a 14.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010.».
(10)
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 13.o-A
Agregação
1. Os requisitos de notificação previstos nos artigos 9.o, 10.o e 13.o aplicam-se igualmente a pessoas singulares ou coletivas quando o número de direitos de voto detidos direta ou indiretamente por essas pessoas, nos termos dos artigos 9.o e 10.o, agregados ao número de direitos de voto relativos aos instrumentos financeiros detidos direta ou indiretamente, nos termos do artigo 13.o, atingir, exceder ou passar a ser inferior aos limiares estabelecidos no artigo 9.o, n.o 1.
A notificação a que se refere o primeiro parágrafo deve incluir a discriminação do número de direitos de voto associados a ações detidas nos termos dos artigos 9.o e 10.o e dos direitos de voto relativos a instrumentos financeiros na aceção do artigo 13.o.
2. Os direitos de voto relativos a instrumentos financeiros já notificados nos termos do artigo 13.o devem ser novamente notificados quando as pessoas singulares ou coletivas tiverem adquirido as ações subjacentes e, em resultado dessa aquisição, o número total de direitos de voto associados às ações emitidas pelo mesmo emitente atingir ou exceder os limiares previstos no artigo 9.o, n.o 1.».
(11)
No artigo 16.o, é suprimido o n.o 3.
(12)
No artigo 19.o, n.o 1, é suprimido o segundo parágrafo.
(13)
O artigo 21.o, n.o 4, passa a ter a seguinte redação:
«4. A Comissão fica habilitada a adotar, por meio de atos delegados nos termos do artigo 27.o, n.os 2-A, 2-B e 2-C e nas condições previstas nos artigos 27.o-A e 27.o-B, medidas destinadas a especificar o seguinte:
a)
Normas mínimas para a divulgação de informações regulamentares a que se refere o n.o 1;
b)
Normas mínimas para o mecanismo de armazenamento central a que se refere o n.o 2;
c)
Regras destinadas a assegurar a interoperabilidade das tecnologias de informação e comunicação utilizadas pelos mecanismos a que se refere o n.o 2 e o acesso a informações regulamentares a nível da União a que se refere o mesmo número.
A Comissão pode igualmente especificar e atualizar uma lista de meios de comunicação a utilizar para a divulgação de informações ao público.».
(14)
É aditado o seguinte artigo:
«Artigo 21.o-A
Ponto de acesso eletrónico europeu
1. Até 1 de janeiro de 2018, é criado um portal na Internet destinado a servir de ponto de acesso eletrónico europeu (“ponto de acesso”). A ESMA desenvolve e opera o ponto de acesso.
2. O sistema de interconexão dos mecanismos oficialmente nomeados é composto:
-
pelos mecanismos a que se refere o artigo 21.o, n.o 2, e
-
pelo portal que serve de ponto de acesso eletrónico europeu.
3. Os Estados-Membros asseguram o acesso aos seus mecanismos de armazenamento central através do ponto de acesso.».
(15)
O artigo 22.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 22.o
Acesso a informações regulamentares a nível da União
1. A ESMA redige projetos de normas técnicas de regulamentação destinadas a estabelecer os requisitos técnicos relativos ao acesso a informações regulamentares a nível da União, a fim de especificar o seguinte:
a)
Os requisitos técnicos relativos às tecnologias de comunicação utilizadas pelos mecanismos a que se refere o artigo 21.o, n.o 2;
b)
Os requisitos técnicos de funcionamento do ponto de acesso central para a pesquisa de informações regulamentares a nível da União;
c)
Os requisitos técnicos relativos à utilização, pelos mecanismos a que se refere o artigo 21.o, n.o 2, de um identificador único para cada emitente;
d)
O formato comum para a comunicação de informações regulamentares pelos mecanismos a que se refere o artigo 21.o, n.o 2;
e)
A classificação comum das informações regulamentares pelos mecanismos a que se refere o artigo 21.o, n.o 2 e a lista comum de tipos de informações regulamentares.
2. Na elaboração dos projetos de normas técnicas de regulamentação, a ESMA deve ter em conta os requisitos técnicos relativos ao sistema de interconexão dos registos de empresas estabelecido pela Diretiva 2012/17/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de junho de 2012 (23).
A ESMA apresenta esses projetos de normas técnicas de regulamentação à Comissão até 27 de novembro de 2015.
É delegado na Comissão o poder de adotar as normas técnicas de regulamentação a que se refere o primeiro parágrafo, nos termos dos artigos 10.o a 14.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010.
(16)
Ao artigo 23.o, n.o 1, é aditado o seguinte parágrafo:
«As informações abrangidas pelos requisitos estabelecidos no país terceiro devem ser apresentadas de acordo com o artigo 19.o e divulgadas de acordo com os artigos 20.o e 21.o.».
(17)
Ao artigo 24.o são aditados os seguintes números:
«4-A. Sem prejuízo do n.o 4, as autoridades competentes são dotadas de todos os poderes de investigação necessários para o exercício das suas funções. Esses poderes devem ser exercidos nos termos da lei nacional.
4-B. As autoridades competentes exercem os seus poderes sancionatórios, nos termos da presente diretiva e do direito nacional, de qualquer dos seguintes modos:
-
diretamente;
-
em colaboração com outras autoridades;
-
sob sua responsabilidade, por delegação nessas autoridades;
-
por requerimento às autoridades judiciais competentes.».
(18)
Ao artigo 25.o, n.o 2, é aditado o seguinte parágrafo:
«No exercício dos seus poderes sancionatórios e de investigação, as autoridades competentes devem cooperar para assegurar que as sanções ou medidas produzam os efeitos desejados e coordenar a sua ação quando se trate de casos transfronteiriços.».
(19)
É inserido o seguinte título após o artigo 27.o-B:
«CAPÍTULO VI-A
SANÇÕES E MEDIDAS».
(20)
O artigo 28.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 28.o
Medidas e sanções administrativas
1. Sem prejuízo dos poderes conferidos às autoridades competentes pelo artigo 24.o e do direito de os Estados-Membros preverem e imporem sanções penais, os Estados-Membros estabelecem regras em matéria de medidas e sanções administrativas aplicáveis às infrações às disposições nacionais aprovadas em transposição da presente diretiva e tomam todas as medidas necessárias para assegurar a sua aplicação. Essas medidas e sanções administrativas devem ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas.
2. Sem prejuízo do artigo 7.o, os Estados-Membros asseguram que, caso as obrigações se apliquem a pessoas coletivas, em caso de infração possam ser aplicadas sanções, sob reserva das condições estabelecidas no direito nacional, aos membros dos órgãos de administração, gestão ou fiscalização da pessoa coletiva em causa, bem como a outros indivíduos que, nos termos da lei nacional, sejam responsáveis pela infração.».
(21)
São inseridos os seguintes artigos:
«Artigo 28.o-A:
Infrações
O artigo 28.o-B aplica-se pelo menos às seguintes infrações:
a)
Falta de publicação pelo emitente, no prazo fixado, das informações exigidas nos termos das disposições nacionais aprovadas em transposição dos artigos 4.o, 5.o, 6.o, 14.o e 16.o;
b)
Falta de notificação pela pessoa singular ou coletiva, no prazo fixado, da aquisição ou alienação de uma participação qualificada, nos termos das disposições nacionais aprovadas em transposição dos artigos 9.o, 10.o, 12.o,13.o e 13.o-A.
Artigo 28.o-B
Poderes sancionatórios
1. No caso das infrações a que se refere o artigo 28.o-A, as autoridades competentes devem ter poderes para impor pelo menos as seguintes medidas e sanções administrativas:
a)
Uma declaração pública que identifique a pessoa singular ou coletiva responsável e a natureza da infração;
b)
Uma ordem que obrigue a pessoa singular ou coletiva responsável a cessar a conduta que constitui uma infração e a abster-se de a repetir;
c)
Sanções administrativas pecuniárias que:
i)
No caso de uma pessoa coletiva:
-
podem ir até 10 000 000 EUR ou até 5 % do total do volume de negócios anual segundo as últimas contas anuais disponíveis aprovadas pelo órgão de gestão; caso a pessoa coletiva seja uma empresa-mãe ou uma filial de uma empresa-mãe obrigada a elaborar contas financeiras consolidadas por força do disposto na Diretiva 2013/34/UE, o volume de negócios total relevante é o total do volume de negócios anual ou o tipo de rendimento correspondente, nos termos das diretivas contabilísticas aplicáveis, segundo as últimas contas anuais consolidadas disponíveis aprovadas pelo órgão de gestão da empresa-mãe, ou
-
podem ir até ao dobro dos lucros obtidos ou das perdas evitadas em resultado da infração, caso os respetivos valores possam ser determinados,
consoante o valor que for mais elevado;
ii)
No caso de uma pessoa singular:
-
podem ir até 2 000 000 EUR, ou
-
podem ir até ao dobro dos lucros obtidos ou das perdas evitadas em resultado da infração, caso os respetivos valores possam ser determinados,
consoante o valor que for mais elevado.
Nos Estados-Membros cuja moeda oficial não seja o euro, deve ser calculado o valor correspondente ao euro na moeda nacional, tendo em conta a taxa de câmbio oficial à data de entrada em vigor da Diretiva 2013/50/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de outubro de 2013, que altera a Diretiva 2004/109/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa à harmonização dos requisitos de transparência no que se refere às informações respeitantes aos emitentes cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado, a Diretiva 2003/71/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa ao prospeto a publicar em caso de oferta pública de valores mobiliários ou da sua admissão à negociação e a Diretiva 2007/14/CE da Comissão que estabelece as normas de execução de determinadas disposições da Diretiva 2004/109/CE (24).
2. Sem prejuízo dos poderes conferidos às autoridades competentes por força do artigo 24.o e do direito de os Estados-Membros imporem sanções penais, os Estados-Membros asseguram que as suas disposições legais, regulamentares e administrativas prevejam a possibilidade de suspender o exercício dos direitos de voto associados a ações no caso das infrações a que se refere o artigo 28.o-A, alínea b). Os Estados-Membros podem estipular que a suspensão dos direitos de voto se aplique apenas às infrações mais graves.
3. Os Estados-Membros podem prever sanções ou medidas adicionais e fixar níveis de sanções administrativas pecuniárias mais elevados do que os previstos na presente diretiva.
Artigo 28.o-C
Exercício de poderes sancionatórios
1. Os Estados-Membros asseguram que, ao determinar o tipo e o nível de sanções ou medidas administrativas, as autoridades competentes tenham em consideração todas as circunstâncias relevantes, incluindo, conforme o caso:
a)
A gravidade e a duração da infração;
b)
O grau de responsabilidade da pessoa singular ou coletiva responsável;
c)
A capacidade financeira da pessoa singular ou coletiva responsável, tal como indicado, por exemplo, pelo volume de negócios total da pessoa coletiva responsável ou pelo rendimento anual da pessoa singular responsável;
d)
A importância dos lucros obtidos ou das perdas evitadas pela pessoa singular ou coletiva responsável, na medida em que possam ser determinados;
e)
Os prejuízos sofridos por terceiros em resultado da infração, na medida em que possam ser determinados;
f)
O nível de colaboração da pessoa singular ou coletiva responsável com a autoridade competente;
g)
Anteriores infrações da pessoa singular ou coletiva responsável.
2. Os dados pessoais recolhidos no exercício dos poderes de supervisão e de investigação, ou para esse exercício, ao abrigo da presente diretiva devem ser tratados nos termos da Diretiva 95/46/CE ou do Regulamento (CE) n.o 45/2001, conforme o caso.
(22)
Antes do artigo 29.o, é inserido o seguinte título:
«CAPÍTULO VI-B
PUBLICAÇÃO DE DECISÕES».
(23)
O artigo 29.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 29.o
Publicação de decisões
1. Os Estados-Membros devem dispor que as autoridades competentes publiquem, sem demora injustificada, todas as decisões sobre sanções e medidas impostas por infração ao disposto na presente diretiva, acompanhadas pelo menos por informações sobre o tipo e a natureza da infração e a identidade das pessoas singulares ou coletivas responsáveis.
No entanto, as autoridades competentes podem adiar a publicação de uma decisão ou publicá-la em regime de anonimato, de uma forma compatível com o direito nacional, em qualquer das seguintes circunstâncias:
a)
Caso a sanção seja imposta a uma pessoa singular, uma avaliação prévia obrigatória da proporcionalidade da publicação de dados pessoais demonstrar que tal publicação é desproporcionada;
b)
A publicação poder pôr gravemente em causa a estabilidade do sistema financeiro ou comprometer uma investigação oficial em curso;
c)
A publicação ser suscetível de, tanto quanto se possa determinar, causar danos graves e desproporcionados às instituições ou pessoas singulares envolvidas.
2. Caso seja interposto recurso da decisão publicada ao abrigo do n.o 1, a autoridade competente é obrigada a incluir essa informação na publicação, quer no momento desta, quer alterando o respetivo teor se o recurso for interposto após a publicação inicial.».
(24)
O artigo 31.o, n.o 2, passa a ter a seguinte redação:
«2. Caso os Estados-Membros adotem medidas nos termos do artigo 3.o, n.o 1, do artigo 8.o n.os 2 ou 3 ou do artigo 30.o, devem comunicá-las de imediato à Comissão e aos demais Estados-Membros.».
Artigo 2.o
Alteração da Diretiva 2003/71/CE
A Diretiva 2003/71/CE é alterada do seguinte modo: No artigo 2.o, n.o 1, alínea m), a subalínea iii) passa a ter a seguinte redação:
«iii)
em relação a todos os emitentes, constituídos num país terceiro, de valores mobiliários que não sejam referidos na subalínea ii), o Estado-Membro em que esses valores mobiliários se destinem a ser objeto de oferta ao público pela primeira vez após a data de entrada em vigor da Diretiva 2013/50/UE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de outubro de 2013, que altera a Diretiva 2004/109/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa à harmonização dos requisitos de transparência no que se refere às informações respeitantes aos emitentes cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado, a Diretiva 2003/71/CE do Parlamento Europeu e do Conselho relativa ao prospeto a publicar em caso de oferta pública de valores mobiliários ou da sua admissão à negociação e a Diretiva 2007/14/CE da Comissão que estabelece as normas de execução de determinadas disposições da Diretiva 2004/109/CE (25) ou em que for apresentado o primeiro pedido de admissão à negociação num mercado regulamentado, à escolha do emitente, do oferente ou da pessoa que solicita a admissão, consoante o caso, sob reserva de escolha subsequente pelos emitentes constituídos num país terceiro, nos seguintes casos:
-
se o Estado-Membro de origem não tiver sido determinado por escolha destes; ou
-
nos termos do artigo 2.o, n.o 1, alínea i), subalínea iii), da Diretiva 2004/109/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 15 de dezembro de 2004, relativa à harmonização dos requisitos de transparência no que se refere às informações respeitantes aos emitentes cujos valores mobiliários estão admitidos à negociação num mercado regulamentado (26).
Artigo 3.o
Alteração da Diretiva 2007/14/CE
A Diretiva 2007/14/CE é alterada do seguinte modo:
1)
É suprimido o artigo 2.o.
2)
No artigo 11.o, são suprimidos os n.os 1 e 2.
3)
É suprimido o artigo 16.o.
Artigo 4.o
Transposição
1. Os Estados-Membros põem em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente diretiva no prazo de 24 meses a contar da respetiva data de entrada em vigor. Os Estados-Membros informam imediatamente do facto a Comissão.
Quando os Estados-Membros adotarem essas disposições, estas incluem uma referência à presente diretiva ou são acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência são estabelecidas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que tiverem aprovado nas matérias reguladas pela presente diretiva.
Artigo 5.o
Revisão
Até 27 de novembro de 2015, a Comissão apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação da presente diretiva, nomeadamente sobre o seu impacto nos emitentes de pequena e média dimensão e sobre a aplicação de sanções, em especial no que se refere a saber se são efetivas, proporcionadas e dissuasivas, e analisa o funcionamento e avalia a eficácia do método escolhido para o cálculo do número de direitos de voto relativos aos instrumentos financeiros a que se refere o artigo 13.o, n.o 1-A, primeiro parágrafo, da Diretiva 2004/109/CE.
O relatório deve ser transmitido juntamente com uma proposta legislativa, se for caso disso.
Artigo 6.o
Entrada em vigor
A presente diretiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 7.o
Destinatários
Os destinatários da presente diretiva são os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 22 de outubro de 2013.