РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/84 НА КОМИСИЯТА
от 21 януари 2015 година
за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
A. ПРОЦЕДУРА
1. Временни мерки
(1)
С Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014 (2) („регламента за временните мерки“) Европейската комисия („Комисията“) наложи временно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия, считано от 22 август 2014 г.
(2)
Процедурата бе започната на 29 ноември 2013 г. вследствие на жалба, подадена на 16 октомври 2013 г. от Ajinomoto Foods Europe SAS („жалбоподателя“) - единствения производител на мононатриев глутамат в Съюза, представляващ съответно 100 % от общото производство на мононатриев глутамат в Съюза.
(3)
Както е посочено в съображение 20 от регламента за временните мерки, разследването на дъмпинга и вредата обхваща периода от 1 октомври 2012 г. до 30 септември 2013 г. („разследвания период“). Тенденциите, които са от значение за оценка на вредата, бяха разгледани за периода от 1 април 2010 г. до края на разследвания период („разглеждания период“).
2. Последваща процедура
(4)
След оповестяването на основните факти и съображения, въз основа на които беше наложено временно антидъмпингово мито („оповестяване на временните заключения“), няколко заинтересовани страни направиха писмени изявления, в които изложиха своето становище относно временните заключения. На страните, които пожелаха да бъдат изслушани, беше предоставена такава възможност.
(5)
Комисията разгледа устните и писмените коментари, представени от заинтересованите страни, и в случаите, в които това беше счетено за целесъобразно, внесе съответните изменения във временните заключения.
(6)
Комисията информира всички страни за основните факти и съображения, въз основа на които възнамерява да наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия и окончателно да събере сумите, обезпечени с временното мито („оповестяване на окончателните заключения“). На страните бе даден срок, в който да представят своите коментари относно оповестяването на окончателните заключения.
(7)
Коментарите, представени от заинтересованите страни, бяха разгледани и взети под внимание, когато това беше счетено за целесъобразно.
3. Извадка
(8)
Поради липсата на коментари относно методиката за съставяне на извадката от несвързани вносители временните заключения в съображения 7 - 19 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
(9)
Както е посочено в съображение 21 от регламента за временните мерки, разглежданият продукт е мононатриев глутамат с произход от Индонезия, класиран понастоящем в код по КН ex 2922 42 00 („разглежданият продукт“). Мононатриевият глутамат е добавка в храните и се използва предимно като овкусител за супи, бульони, рибни и месни ястия, смеси от подправки и готови храни. Произвежда се под формата на бели кристали без мирис, с различни размери. Мононатриевият глутамат се използва и в химическата промишленост за приложения, които не са свързани с производството на храни, например за производството на почистващи препарати. Предлага се в различни по размер опаковки - от пакетчета от 0,5 g за крайния потребител до чували от 1 000 kg за разпространение на едро в насипно състояние. По-малките опаковки са за продажба на частни потребители от търговците на дребно, а по-големите - от 20 и повече килограма, са предназначени за промишления сектор. Освен това съществуват и различни степени на чистота на продукта. Характеристиките на мононатриевия глутамат обаче не се различават независимо от размера на опаковката или от степента на чистота на продукта.
(10)
Поради липсата на коментари относно разглеждания продукт и сходния продукт заключенията в съображения 21 - 25 от регламента за временните мерки се потвърждават.
В. ДЪМПИНГ
1. Нормална стойност
(11)
Поради липсата на коментари относно нормалната стойност изложеното в съображения 26 - 31 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Експортна цена
(12)
И двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново изтъкнаха, че продажните цени за свързаните с тях дружества са били определени както при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия и че експортната цена следва да се определи въз основа на продажната цена между дружеството майка в Индонезия и първия свързан клиент, а не въз основа на конструираната експортна цена.
(13)
В подкрепа на това твърдение и двамата производители износители заявиха, че няма доказателства между дружеството майка в Индонезия и свързаните с него дружества да е имало кръстосано компенсиране между продукти или други разходи. По тази причина заключенията, изложени в съображение 37 от регламента за временните мерки, не е трябвало да се основават на тези елементи.
(14)
Освен това един производител износител заяви, че свързаното с него дружество в Съюза не е вносител, а посредник, който е препродавал продукта в Съюза преди митническо оформяне. Същият производител износител заяви, че въз основа на това заключенията в съображение 37 от регламента за временните мерки - а именно че трансферната цена между свързаните дружества не е била на равнище, което би позволило на свързаните вносители да получат разумна печалба в Съюза, не са приложими.
(15)
Веднага следва да се отбележи, че наличието на съдружие между износителя и вносителя представлява достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, тъй като това е една от причините, поради които може да се приеме, че действителните експортни цени не са надеждни. Поради съществуването на съдружие между доставчика и вносителя цените, начислявани от доставчика на свързаното с него дружество в Съюза, са трансферни цени, които не са формирани вследствие на преговори между несвързани лица при справедливи пазарни условия, каквато е обичайната практика между независими дружества. Освен това е ясно, че разходите за дейностите на свързаното дружество и реализираният от него марж на печалбата на практика намаляват сумата, получена от производителя износител, доколкото те обикновено се поемат от вносителя.
(16)
Освен това в конкретния случай при разследването беше установено, че съответните свързани дружества не реализират устойчив марж на печалба в Съюза. Във връзка с това на първо място следва да се отбележи, че не беше възможно да се използва маржът на печалбата на един оказал съдействие несвързан вносител, тъй като информацията е поверителна и не може да се разкрива на конкуренти. По тази причина като база за сравнение бе използван маржът на печалбата от предишна процедура за друг химически продукт, произвеждан от сходна промишленост и внасян в Съюза при сходни обстоятелства, както в настоящия случай (3). Този марж на печалбата е възможно най-обективната налична база с цел да се постигне задоволителна оценка на експортната цена при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия. Използваният разумен марж на печалбата е 5 %. Тъй като печалбата, реализирана от свързани дружества в Съюза, е значително под този праг и като се има предвид неустойчивият ѝ характер, трансферната цена не би могла да се счита за надеждна.
(17)
Освен това не е задължително да се представят доказателства, че между свързаните дружества действително е имало кръстосано компенсиране или че определени разходи на вносителя, които обикновено се поемат от него, са били платени от някоя от страните. Както бе посочено по-горе, тези разходи винаги се правят от свързаното дружество, ако то осъществява продажба и внос. Вследствие на съдружието между свързаните дружества не може да бъде изключено наличието на кръстосано компенсиране с други продукти или на такива разходи и поради това трансферните цени не са надеждни.
(18)
Няма значение също така дали свързаното дружество в Съюза в пълна степен изпълнява функциите на вносител, или някакви други функции. Същественият фактор е дали експортната цена на границата на Общността е надеждна. Както се посочва в съображение 15 по-горе, при настоящото разследване беше установено, че равнищата на цените между свързаните дружества в Съюза не позволяват реализирането на разумен марж на печалба. Нито един от износителите не представи доказателства защо този марж на печалбата би бил нецелесъобразен, и поради това твърденията в това отношение следва да бъдат счетени за необосновани. Няма основания и доводът, че едно от свързаните дружества не е изпълнявало функциите на вносител в Съюза, тъй като, както беше споменато по-горе, няма значение какви точно функции осъществява дружеството в Съюза. Освен това обстоятелството, че дружеството е изпълнявало само някои функции на вносител, неизбежно намира отражение в размера на разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаните дружества, но категорично не се отразява върху използвания марж на печалбата. Следва да се отбележи и друго обстоятелство - фактът, че определени дейности се извършват от свързаното дружество преди вноса, не означава, че експортната цена не може да бъде конструирана на основата на цената на препродажбата на първия независим клиент с необходимите корекции в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент.
(19)
След оповестяването на окончателните заключения двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново представиха съображенията си относно определянето на експортната цена. Единият производител износител оспори констатациите, изложени в съображение 15 - а именно че самото съдружие между износителя и вносителя е достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, и заяви, че това би било в противоречие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Освен това според същия производител износител доводите, изложени в съображение 17, че някои разходи се извършват от свързаното дружество, ако то извършва продажба и внос, не се основават на фактите по случая. На последно място, според същия производител износител Комисията не е обърнала внимание на факта, че цените за свързаното дружество и цените за независими клиенти в Съюза са сходни.
(20)
Другият производител износител отново изтъкна, че за определянето на експортната цена следва да се вземе предвид експортната му цена за първия независим клиент на границата на Съюза, и подчерта, че свързаното дружество е действало само като посредник, както и че - наред с други дейности - митническото оформяне се е извършвало от несвързаните клиенти в Съюза.
(21)
В отговор на тези твърдения следва да се отбележи, че в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент Комисията счита, че въз основа на фактите по случая експортните цени следва да бъдат конструирани поради наличието на съдружие между износителите и свързаните страни. При разследването беше установено, че през разследвания период съответните свързани страни действително не са реализирали устойчив марж на печалбата в Съюза. С оглед на това функцията на свързаното дружество в Съюза не е от значение, за да се определи дали в настоящия случай експортните цени следва да бъдат конструирани. Също така, както се посочва в съображение 18 по-горе, обстоятелството, че свързаните дружества извършват само определени функции, не е пречка за прилагането на член 2, параграф 9 от основния регламент, а намира отражение в по-малките разходи по продажбите, общи и административни разходи, които да бъдат приспаднати от цената, на която разглежданият продукт е препродаден за първи път на независим купувач. На последно място следва също да се отбележи, че производителите износители не представиха никакви нови фактически доказателства, въз основа на които да се променят тези заключения. По отношение на твърдението за сходни цени за свързани и несвързани клиенти в Съюза следва да се отбележи, че то е разгледано в съображение 37 от регламента за временните мерки. При разследването беше установено, че въпреки сходните цени за независими клиенти трансферните цени между свързаните дружества не са били на равнище, което би позволило на свързаните вносители да реализират устойчива печалба в Съюза. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(22)
Доводите относно използването на конструирани експортни цени в рамките на настоящото разследване следва да бъдат отхвърлени.
(23)
Същите двама производители износители заявиха, че ако въпреки доводите им, посочени в съображения 12 - 14, експортните цени се конструират, разумният марж на печалба от 5 %, използван за конструиране на експортната цена, е завишен и вместо него следва да се използва действителният марж на печалбата на свързаните с тях дружества, тъй като цените между свързаните страни са били същите, както за независими клиенти.
(24)
Въз основа на изложеното в съображения 15 - 18 относно надеждността на трансферните цени и на маржовете на печалбата на свързаните дружества в Съюза, този довод следва да се отхвърли. Във всеки случай корекциите на разходите в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент се основават на собствените разходи по продажбите, общите и административните разходи на съответните дружества и следователно отразяват дейностите на тези дружества независимо от изпълняваните от тях функции. Следователно този довод следва да се отхвърли.
(25)
Един от горепосочените производители износители заяви, че за конкретни сделки с дружество, което не е свързано с производителя износител, експортната цена е следвало да се основава на действително платената или платима цена в съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент. Комисията констатира обаче, че тези продажби не са експортни продажби за Съюза. Въз основа на това съответните сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната цена. След оповестяването на окончателните заключения този производител износител оспори изключването на тези сделки въз основа на това, че Комисията следва да вземе предвид всички продажби на произведения от него разглеждан продукт в Съюза. За определянето на експортната цена обаче бяха взети предвид всички продажби за съответния независим клиент. Всяка следваща сделка от този независим клиент не трябва да се взема под внимание, тъй като, първо, тези сделки не са експортни продажби по смисъла на член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент, и второ, съществува риск от двойното им отчитане. Въз основа на това твърдението на производителя износител бе отхвърлено.
(26)
Поради липсата на други коментари относно определянето на експортната цена заключенията в съображения 32 - 38 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Сравнение
(27)
След оповестяването на временните заключения двамата оказали съдействие производители износители оспориха факта, че разходите за преместване на стоки от завода до склада се считат за вътрешни логистични разходи и съответно не се отразяват върху съпоставимостта на цените.
(28)
Единият производител износител е разполагал с няколко разпределителни склада на вътрешния пазар, от които мононатриевият глутамат е бил изпращан на крайните клиенти. Този производител износител твърди, че транспортните разходи от завода до складовете следва да се считат за разходи за превоз на вътрешния пазар и следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност, тъй като при експортните продажби няма такива разходи. Другият производител износител изтъкна, че в някои случаи разходите за преместването на стоките до склада може да бъдат обвързани с конкретни фактури и следователно са пряк разход по продажбите, който е включен в цената, начислявана за сметка на клиентите, а това има отражение върху съпоставимостта на цените. Поради това тези разходи следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност.
(29)
Складовете се считат за част от помещенията на производителя износител, а продуктът е готов за продажба едва от момента, в който постъпи в склада. Разстоянието от склада до завода е без значение, както и това дали транспортирането от завода до склада може да бъде обвързано с конкретна сделка за продажба на вътрешния пазар, тъй като тези разходи обикновено се правят преди продажбата и следователно не са пряк разход по продажбите, който има отражение върху съпоставимостта на цените. С оглед на това въз основа на член 2, параграф 10, буква д) от основния регламент твърденията по този въпрос следва да се отхвърлят.
(30)
След оповестяването на временните заключения оказалият съдействие производител износител, който изнася мононатриев глутамат посредством свързано дружество извън Съюза, изтъкна, че осъщественият от него износ не следва да бъде коригиран в съответствие с член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, тъй като свързаното дружество извън Съюза не действа в качеството на посредник и не работи с комисиона. Същият производител износител заяви също така, че надценката на свързаното дружество, въз основа на която е извършена корекцията, няма отражение върху съпоставимостта на цените, тъй като при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Производителят износител заяви също така, че ако изобщо се приспадат някакви разходи, от експортната цена на свързаното дружество извън Съюза следва да бъдат приспаднати само разходите по продажбите, общите и административните разходи.
(31)
При разследването беше установено, че свързаното дружество извън Съюза е начислявало надценка за всички експортни продажби за Съюза. Надценката оказва влияние върху съпоставимостта на цените, тъй като се прилага само за експортните продажби, а не и за продажбите на вътрешния пазар. Твърдението, че маржът на печалбата на свързаното дружество вече е бил взет предвид при конструирането на експортната цена в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент, не може да бъде прието. Корекциите в съответствие с член 2, параграфи 9 и 10 от основния регламент имат различна цел, правят се отделно, ясно се разграничават една от друга и се уреждат от различни материалноправни норми. Член 2, параграф 9 от основния регламент има за цел да се определи надеждна експортна цена, а член 2, параграф 10 от основния регламент - да се осигури съпоставимост между експортната цена и нормалната стойност. След като експортната цена бъде надлежно установена в съответствие с член 2, параграф 8 или 9 от основния регламент, всички допълнителни корекции в съответствие с член 2, параграф 10 вече не засягат самата експортна цена и по никакъв начин нямат за цел да се определи нормалната стойност и експортната цена. С оглед на това оказалият съдействие производител износител не отчита замисъла на корекцията по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, чиято цел не е да се определи самата експортна цена, а цената да стане съпоставима с нормалната стойност. Поради тази причина разумният марж на печалбата, приспаднат съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент, не обхваща всички възможни надценки, реализирани по същия канал за продажби. Що се отнася до сумата, която трябва да бъде коригирана, направената корекция отразява действително начисляваната надценка между свързаните дружества и следователно действително има отражение върху цените и съпоставимостта на цените. Поради това няма основание тя да бъде заменена с друга хипотетична сума. На последно място, Комисията има право да вземе предвид факта, че свързаното дружество извън Съюза получава плащане (под формата на надценка, която остава за свързаното дружество, за фактурираните от него продажби на клиенти в Съюза). За да може да изпълни условията за предприятие, което за тези плащания подлежи на облагане с корпоративен данък в съответната държава извън Съюза (в която ставката на корпоративния данък е значително по-ниска, отколкото в Индонезия), свързаното дружество трябва да осъществява реална стопанска дейност в нея. Индонезийският производител износител не може едновременно да се стреми да обезпечи благоприятните данъчни условия, произтичащи от присъствието и от икономическата дейност на свързаното дружество в държава извън Съюза, и успоредно с това в рамките на антидъмпинговата процедура да твърди, че свързаното дружество не осъществява никаква икономическа дейност. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(32)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно корекцията във връзка с надценката на свързаното с него дружество и оспори позоваването на данъчни съображения в рамките на антидъмпингово разследване. Производителят износител посочи също така, че макар да не оспорва факта, че свързаното с него дружество извършва търговска дейност в съответната трета държава, тя е ограничена по отношение на разглеждания продукт. Повторно бе изтъкнат доводът, че дейността на свързаното дружество ясно се различава от дейността на посредник и че то не получава комисиона от производителя износител във връзка с продажбите за Съюза. На последно място, производителят износител повтори твърдението си, че при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Във връзка с това производителят износител заяви, че при последователни продажби между свързани дружества практиката на Комисията действително би била да се приспадне само маржът на печалбата на свързаното дружество, което извършва преки продажби на независими клиенти в Съюза, а не маржовете на печалбата на другите свързани дружества в рамките на същия канал за продажби.
(33)
Следва да се отбележи, че в конкретния случай съществуването на отделен данъчен субект говори за това, че свързаната страна извън Съюза извършва значими икономически дейности, тъй като по националното данъчно право се изисква дружеството да осъществява такива дейности. В настоящия случай и както бе обяснено в съображение 31, Комисията взе под внимание обстоятелството, че съответният производител износител има свързана страна извън Съюза, която осъществява значима икономическа дейност, както и това, че свързаната страна извън Съюза е приспадала надценката за всяка сделка за продажба на разглеждания продукт между свързаните страни, което се отразява върху съпоставимостта на цените за износ на мононатриев глутамат за Съюза. Освен това, както се посочва в съображение 31, сумата, въз основа на която е направена корекцията, отразява действителната и проверена надценка, начислявана между свързаните дружества, и поради това точно отразява и дейностите на свързаното дружество. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(34)
След оповестяването на временните заключения същият производител износител възрази относно корекцията за комисионите, платени върху експортната цена, с довода, че те не са преки разходи за продажби, а са се плащали на месечна база, поради което не могат да се обвържат с конкретна сделка по продажба и нямат отражение върху съпоставимостта на цените. Според производителя износител платените комисиони са имали отражение само между свързаните дружества и следователно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент е неприложим. Въз основа на допускането, че двамата със свързаното дружество се разглеждат като един икономически субект, производителят износител заяви също така, че всяко прехвърляне на парични средства в рамките на този икономически субект не би представлявало разход или приход за него.
(35)
При разследването беше установено, че съгласно сключен комисионен договор между производителя износител и свързаното с него дружество се дължат комисиони, когато производителят износител в Индонезия продава пряко на независими клиенти на пазара на Съюза (а не чрез свързаното с него дружество). Платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите. Вследствие на това пряката връзка между продажбата и платената комисиона има отражение върху съпоставимостта на цените съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент.
(36)
На последно място, предположението, че свързаните дружества се разглеждат като един икономически субект, е неточно. При разследването беше установено, че самият производител износител разполага с напълно функционален експортен отдел и не е имало дублиране на свързаните с износа задачи между производителя износител и свързания вносител. Поради това свързаното дружество не може да се счита за вътрешен отдел по продажбите и тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(37)
От друга страна, ако експортните цени бъдат коригирани въз основа на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, производителят износител заяви, че платените комисиони следва също така да бъдат изключени от разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество, които са били приспаднати от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент обаче при конструирането на надеждна експортна цена всички разходи, направени между вноса и препродажбата, следва да се приспаднат от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза и няма правно основание тези разходи да се компенсират с някакви приходи, както иска производителят износител. Освен това разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество в Съюза се отнасят за различен канал за продажби (т.е. чрез свързания клиент) спрямо приходите от комисиони, които спадат към канала за продажби на несвързани клиенти. На последно място, корекцията във връзка с надценката в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент и определянето на експортната цена в съответствие с параграф 8 или 9 от същия член имат различна цел и представляват два различни етапа от анализа на дъмпинга.
(38)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно комисионата, описана в съображение 35, и изрази становище, че би било непоследователно, от една страна, да се приеме, че трансферните цени между свързани страни не са надеждни, а - от друга страна, експортната цена да бъде коригирана въз основа на сключения комисионен договор между свързаните страни. Производителят износител оспори също така констатациите, изложени в съображение 35, че платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите и следователно съществува пряка връзка между продажбата и платената комисиона, което има отражение върху съпоставимостта на цените, с довода, че комисионата се е плащала веднъж месечно и между страните не е имало обмен на подробна информация относно метода за изчисляването ѝ.
(39)
Производителят износител не представи допълнителни сведения, нито допълнителна фактическа информация, с които да обоснове твърденията си и въз основа на които да се променят посочените по-горе заключения. С оглед на това заключенията, изложени в съображения 35 - 37, се потвърждават.
(40)
След оповестяването на временните заключения един производител износител поиска да се направи корекция на нормалната стойност за разходите за реклама и търговски стимули. Производителят износител изтъкна, че тези разходи не възникват при експортните продажби за Съюза, но оказват пряко влияние върху продажната цена на вътрешния пазар. В подкрепа на това твърдение производителят износител заяви, че поне в някои случаи тези разходи могат да бъдат проследени до конкретни продажби на вътрешния пазар. На последно място, същият производител износител заяви, че разходите за реклама и търговски стимули отразяват различни равнища на търговия - от една страна, на вътрешния пазар (където мононатриевият глутамат се продава директно на търговци на дребно), и продажбите за Съюза, от друга страна (за търговци и дистрибутори).
(41)
При разследването беше установено, че разходите за реклама и търговски стимули са обвързани най-вече с клиентски сметки, а не с конкретни сделки за продажба. Те се извършват независимо от това дали продуктът в крайна сметка е бил продаден. Освен това при разследването стана ясно, че разходите, за които се твърди, че са обвързани с конкретна сделка по продажба, в действителност не са били отразени в цената. Въз основа на това беше направено заключението, че разходите за реклама и търговски стимули нямат отражение върху цените и съпоставимостта на цените и съответно твърдението следва да бъде отхвърлено.
(42)
Един производител износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали (според големината на частиците) има различни физични характеристики и е бил продаван на различно равнище на търговия в сравнение с мононатриевия глутамат, изнасян за Съюза. Поради това производителят износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали следва да бъде изключен при определянето на нормалната стойност.
(43)
При разследването беше установено, че продуктът се предлага с различна големина на частиците: на прах или на фини, малки, обикновени и големи кристали. Всички те са включени в продуктовия обхват, тъй като имат еднакви основни характеристики и крайни приложения и са взаимозаменяеми. Поради това при определянето на нормалната стойност следва да бъдат включени всички видове на продукта. Освен това при разследването беше установено, че различната големина на частиците не е фактор, свързан с определянето на разходите.
(44)
Също така при разследването беше установено, че клиентите на вътрешния пазар, които са купували мононатриев глутамат на големи кристали, са купували продукта и с друга големина на частиците. Няма доказателства, че наблюдаваната разлика в цените на мононатриевия глутамат на големи кристали е свързана с физичните характеристики на продукта или с равнището на търговия, тъй като разликата в цените би могла да се свърже с други фактори, например с конкретни клиенти или с купуваните обеми. Също така производителят износител не представи в количествено изражение предполагаемата разлика във физичните характеристики. Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(45)
Поради липсата на други коментари относно сравнението заключенията в съображения 39 - 46 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Дъмпингови маржове
(46)
Поради липсата на коментари използваната методика за изчисляване на дъмпинговите маржове, посочена в съображения 47 и 48 от регламента за временните мерки, се потвърждава.
(47)
Предвид изключването на някои сделки при определянето на експортната цена за един производител износител съгласно описаното в съображение 25 и поради липсата на други коментари окончателните дъмпингови маржове, изразени като процент от цената CIF (стойност, застраховка и навло) на границата на Съюза без платено мито, са, както следва:
Дружество
Дъмпингов марж
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Всички други дружества
28,4 %
Г. ВРЕДА
1. Определяне на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза
(48)
Заинтересованите страни отново заявиха, че Комисията следва да изключи оказалия съдействие производител от Съюза от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Изтъкнат бе доводът, че тези отношения може да имат отражение върху цялостната картина по отношение на вредата.
(49)
Страните не представиха никаква нова информация или доказателства за това. По-конкретно страните не обосноваха твърдението си до каква степен това би могло да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата. Както се посочва в съображение 53 от регламента за временните мерки, в този случай не е необходимо оказалият съдействие производител износител да бъде изключен от промишлеността на Съюза въпреки връзката му с неоказалия съдействие производител износител в Индонезия, тъй като този единствен производител в Съюза оказа пълно съдействие на Комисията по време на разследването и бе извършена пълна проверка на дейността му. С оглед на това липсата на съдействие от един индонезийски производител износител по никакъв начин не оказа влияние върху провеждането на разследването. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(50)
След оповестяването на заключенията заинтересованите страни повториха твърдението си, че оказалият съдействие производител от Съюза следва да бъде изключен от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Страните изтъкнаха, че неоказването на съдействие от страна на свързания производител износител в Индонезия може да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата за промишлеността на Съюза. По същество те твърдят, че цените на мононатриевия глутамат се договарят в световен мащаб и че поради тези отношения съществува риск от кръстосано компенсиране, което се изразява в по-ниски цени за клиентите на пазара в Съюза и по-високи цени на пазара в трети държави. Като не е оказал съдействие при разследването, свързаният производител износител в Индонезия не е дал възможност на Комисията да провери дали е имало кръстосано компенсиране.
(51)
Страните само изтъкнаха този довод, без да го обосноват с никакви доказателства. Във всеки случай, няма данни цените, начислявани от производителя от Съюза на клиентите му на пазара в Съюза, които бяха проверени по време на разследването, да са били занижени от съображения за кръстосано компенсиране. Напротив, както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период цените на вноса от Индонезия са намалели с 8 %, като това е оказало натиск върху цените на пазара на Съюза, вследствие на което промишлеността на Съюза не е била в състояние да увеличи цените си в съответствие с увеличените си разходи. Поради това през разглеждания период промишлеността на Съюза като цяло е била принудена да намали цените си. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(52)
Поради липсата на други коментари относно определянето на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза заключенията в съображения 50 и 51 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Потребление на Съюза
(53)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че описанието на развитието на потреблението в Съюза в съображение 55 от регламента за временните мерки е непълно. По-конкретно тази страна твърди, че спадът в потреблението, отчетен през финансовата 2011/2012 година в сравнение с финансовата 2010/2011 година, се дължи на факта, че вносът от Виетнам е бил заменен с по-евтин внос от Индонезия и по тази причина клиентите в Съюза, които не са очаквали по-нататъшно увеличаване на цените, са продали натрупаните си запаси, вследствие на което общият обем на продажбите в Съюза е намалял.
(54)
Обстоятелствата, описани от заинтересованата страна, не противоречат на заключенията в съображение 55 от регламента за временните мерки, че намаляването на потреблението в периода от 2010/2011 до 2011/2012 финансова година се дължи най-вече на спад в продажбите на промишлеността на Съюза на пазара на Съюза. По-конкретно в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година са намалели както продажбите на промишлеността на Съюза, така и вносът от трети държави. Въпреки това за разлика от общия внос, който е намалял само с 2 % (вж. съображение 107 от регламента за временните мерки), обемът на продажбите на промишлеността на Съюза е намалял с 16 % (съображение 72 от регламента за временните мерки). Спадът в обема на продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в обема на производството ѝ, както е видно от таблицата в съображение 68 от регламента за временните мерки.
(55)
Въпреки това, както става ясно от таблицата в съображение 104 от регламента за временните мерки, противно на твърдението на заинтересованата страна в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година вносът от Виетнам се е увеличил, а през същия период вносът от други трети държави - като Бразилия, е намалял почти с 60 %. С оглед на това констатациите не потвърждават предположението, че вносът от Индонезия е заместил вноса от Виетнам.
(56)
Освен това страната не подкрепи с доказателства твърдението си, че ползвателите са натрупали запаси преди разглеждания период и са ги продали в големи количества, когато вносът от Индонезия се е увеличил. Тези твърдения също не се потвърдиха по време на разследването. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(57)
Поради липсата на други коментари относно потреблението на Съюза заключенията в съображения 52 - 55 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Внос от засегнатата държава
(58)
Поради липсата на коментари относно вноса от засегнатата държава заключенията в съображения 56 - 66 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Икономическо състояние на промишлеността на Съюза
(59)
Една заинтересована страна заяви, че намалелият обем на производството и по-слабото използване на капацитета през разглеждания период са само следствие от отбелязаното преди това значително увеличение. Поради това спадът през разглеждания период не следва да се разглежда като развитие в неблагоприятна посока и не показва наличието на вреда. Въпреки това при оценката на промените на показателите за вреда обикновено се вземат предвид само тенденциите, установени по време на разглеждания период. В настоящия случай няма основателна причина за отклонение от тази практика, така че оценката на промените на показателите за вредата да обхване по-дълъг период от време. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(60)
Същата заинтересована страна изтъкна, че евентуалното включване на странични продукти може да е завишило производствените разходи на промишлеността на Съюза, което също е оказало влияние върху рентабилността. Това твърдение е неправилно. При направената проверка надлежно бяха установени пълнотата и точността на производствените разходи на промишлеността на Съюза, включително за страничните продукти. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(61)
Поради липсата на други коментари относно промените на показателите за вредата заключенията в съображения 67 - 93 от регламента за временните мерки се потвърждават.
5. Заключение относно вредата
(62)
Една заинтересована страна заяви, че не при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция и че неблагоприятната тенденция само при някои показатели не е достатъчна, за да се заключи, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда.
(63)
Съгласно член 3, параграф 5 от основния регламент не всички показатели за вреда трябва да сочат неблагоприятно развитие, за да се направи заключение относно съществуването на вреда. Твърдението е неправилно и защото при разследването беше установено, че през разглеждания период почти при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция. С оглед на това твърденията следва да бъдат отхвърлени.
(64)
Въз основа на гореизложеното и поради липсата на други коментари заключенията в съображения 94 - 96 от регламента за временните мерки - а именно че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент, се потвърждават.
Д. ПРИЧИННО-СЛЕДСТВЕНА ВРЪЗКА
1. Въздействие на дъмпинговия внос
(65)
Една от страните заяви, че предвид констатациите в съображение 66 от регламента за временните мерки, а именно че среднопретегленият марж на подбиване на цените на вноса от Индонезия през разследвания период е от порядъка на 0 - 5 %, този внос не може да бъде причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, тъй като не е бил в състояние да упражни натиск върху цените на пазара в Съюза.
(66)
Установените при разследването факти не подкрепят това твърдение. Както се посочва в съображения 99 и 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период дъмпинговият внос от Индонезия значително се е увеличил както в абсолютна стойност, така и като пазарен дял. Увеличението е съвпаднало със спад в обема на продажбите и на пазарния дял на промишлеността на Съюза. Вносът в такива големи количества е принудил промишлеността на Съюза да намали продажните цени в съответствие с цените на индонезийския внос. Вследствие на това установените маржове на подбиване на цените действително не са големи. Същевременно обаче промишлеността на Съюза не е била в състояние да приведе цените си в съответствие с увеличените разходи, а това значително е намалило рентабилността ѝ през разглеждания период. Това се потвърждава от размера на установения марж на вредата, който - както е посочено в съображение 125 по-долу - е в границите от 24,9 % до 47,0 %. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(67)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на дъмпинговия внос заключенията в съображения 98 - 101 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Въздействие на други фактори
2.1. Въздействие на вноса от Китай
(68)
Две от заинтересованите страни заявиха, че противно на заключенията в съображение 103 от регламента за временните мерки вносът от Китай е имал неблагоприятно отражение върху продажните цени на промишлеността на Съюза и следователно е допринесъл за причинената съществена вреда.
(69)
Както се посочва в съображение 102 от регламента за временните мерки, в абсолютни стойности обемът на вноса от Китай през разглеждания период не е голям. Освен това, като се вземат предвид антидъмпинговите мита, цените на вноса са били по-големи от продажните цени на промишлеността на Съюза, както и от цените на вноса от Индонезия. Предвид обема и цените на вноса от Китай твърдението, че този внос е допринесъл за причинената съществена вреда за промишлеността на Съюза, се отхвърля.
(70)
С оглед на това заключенията в съображения 102 и 103 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.2. Внос от други трети държави
(71)
Поради липсата на коментари относно въздействието на вноса от други трети държави заключенията в съображения 104 - 108 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.3. Развитие на потреблението в Съюза
(72)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в потреблението на Съюза и следователно това е била основната причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза.
(73)
Както се посочва в съображение 109 от регламента за временните мерки, потреблението се е свило само с 2 %, а спадът в продажбите на промишлеността на Съюза през разглеждания период е 17 %. Поради това намаленото потребление не може да обясни далеч по-големия спад в обема на продажбите. Освен това въпреки намаляващото потребление вносът от Индонезия се е увеличил. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(74)
Поради липсата на други коментари заключенията в съображение 109 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.4. Износ на промишлеността на Съюза
(75)
Поради липсата на коментари относно въздействието на износа на промишлеността на Съюза заключенията в съображения 110 - 112 се потвърждават.
2.5. Твърдение за неефективност на промишлеността на Съюза
(76)
След оповестяването на временните заключения две заинтересовани страни отново изказаха твърдението, че вредата, понесена от промишлеността на Съюза, се дължи на предполагаемата неефективност, присъща на използвания от промишлеността на Съюза производствен процес, включително поради неефективно използване на ресурсите.
(77)
Тези страни не уточниха естеството на тази неефективност. Както се посочва в съображение 113 от регламента за временните мерки, при разследването не бе установена никаква потенциална неефективност на промишлеността на Съюза и твърденията в това отношение бяха отхвърлени.
(78)
След оповестяването една от заинтересованите страни повтори твърденията за неефективността на промишлеността на Съюза. Страната твърди, че не са били разследвани спиранията за поддръжка, преструктурирането с цел да се поемат дейностите на бивше дъщерно дружество, увеличението на разходите за труд и предстоящи значителни инвестиции, както и тяхното въздействие върху състоянието на промишлеността на Съюза.
(79)
Противно на тези твърдения гореизложените фактори бяха анализирани от Комисията, както се посочва в съображения 94 - 96 (спирания за поддръжка), 89 и 90 (поемане на дейността на бивше дъщерно дружество), 91 (разходи за труд) и 82 - 83 (инвестиции) по-долу, но не бяха открити доказателства за потенциална неефективност на промишлеността на Съюза. Поради това твърдението беше отхвърлено.
(80)
Поради липсата на други коментари относно гореизложеното заключенията в съображение 113 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.6. Финансовата криза
(81)
Поради липсата на коментари относно отражението на финансовата криза заключенията в съображение 114 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.7. Инвестиции и нормативни изисквания за безопасност в ЕС
(82)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че причина за вредата са големите инвестиции, направени от промишлеността на Съюза. Същата страна изказа твърдението, че няма значение дали инвестициите са били необходими, тъй като следва да се анализира само отражението им върху състоянието на промишлеността на Съюза и по-специално върху нейната рентабилност.
(83)
Страната не обясни до каква степен направените инвестиции от промишлеността на Съюза биха могли да окажат влияние върху рентабилността ѝ. Както се посочва в съображение 116 от регламента за временните мерки, направените инвестиции от промишлеността на Съюза са се основавали на разумни стопански решения и не може да се разглеждат като необосновани. Освен това с течение на времето инвестиционните разходи се пренасят в амортизационните отчисления и съответно не са оказали значително отражение върху рентабилността на промишлеността на Съюза. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение бяха отхвърлени.
(84)
След оповестяването същата заинтересована страна отново изтъкна, че причина за вредата са нормативните изисквания за безопасност и големите инвестиции, които промишлеността на Съюза е направила, за да изпълни тези изисквания. Тя припомни също така, че няма значение дали става въпрос за разумни стопански решения, и че при анализа е трябвало да се вземе предвид единствено отражението върху рентабилността. На последно място, страната посочи, че пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления с течение на времето е без значение.
(85)
Противно на твърденията отражението на направените инвестиции върху рентабилността на промишлеността на Съюза бе взето под внимание при оценката. Пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления е съществен фактор при установяването на рентабилността и съответно е било необходимо да бъде взето предвид. Поради това този довод беше отхвърлен.
(86)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на инвестициите и нормативните изисквания за безопасност в ЕС заключенията в съображения 115 и 116 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.8. Разходи за суровини и други разходи
2.8.1. Производствени разходи
(87)
Една заинтересована страна изказа твърдението, че намаляването на рентабилността се дължи на успоредното увеличаване на производствените разходи като цяло. Следователно причина за вредата е било увеличаването на производствените разходи, а не вносът от Индонезия.
(88)
Както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, поради натиска върху цените, предизвикан от вноса на мононатриев глутамат от Индонезия, не е било възможно увеличението на производствените разходи да бъде отразено в продажните цени. Поради това намаляването на рентабилността се дължи главно на увеличението на дъмпинговия внос и този довод следва да бъде отхвърлен.
2.8.2. Поемане на дейността на бивше дъщерно дружество
(89)
Същата заинтересована страна твърди, че не са били анализирани в достатъчна степен последиците за рентабилността на промишлеността на Съюза, свързани с поемането на дейността на бивше дъщерно дружество. Според страната това е повлияло неблагоприятно на рентабилността и следователно е причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
(90)
Комисията допълнително проучи въздействието от поемането на дейността на бившето дъщерно дружество върху съответните показатели за вредата - като производствените разходи, заетостта, инвестициите и рентабилността. Следва да се отбележи, че дъщерното дружество е участвало само в продажбата на разглеждания продукт. Установено бе, че през финансовата година, през която е поета дейността на дъщерното дружество (2011/2012), промишлеността на Съюза е работила на печалба. Рентабилността става отрицателна величина през следващата финансова година (2012/2013). Това обаче е съвпаднало с увеличения обем на вноса от Индонезия, който през същата година реално се е удвоил. Въз основа на това при анализа не беше потвърдено, че поемането на дейността на бившето дъщерно дружество е оказало съществено неблагоприятно отражение върху рентабилността, и твърденията в това отношение следва да се отхвърлят.
2.8.3. Разходи за труд
(91)
Няколко страни заявиха, че причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, е увеличаването на разходите за труд. Въпреки че увеличените разходи за труд са една от причините, довели да увеличаване на общите разходи през разглеждания период, при разследването беше установено, че отражението им върху нарастването на общите производствени разходи е незначително (точната цифра не може да бъде посочена от съображения за поверителност). Въз основа на това не може да се приеме, че увеличените разходи за труд са причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, и твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(92)
След оповестяването една от заинтересованите страни изтъкна, че разходите за труд не следва да се оценяват изолирано, а е трябвало да се отчете общото отражение от увеличението на различните елементи, формиращи разходите.
(93)
Както бе посочено в съображения 87 и 88, Комисията направи оценка на увеличението на производствените разходи като цяло и съответно твърдението беше отхвърлено.
2.8.4. Спирания за поддръжка
(94)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в производството и продажбите се дължи на извършваните от промишлеността на Съюза спирания за поддръжка, което от своя страна е довело до намаляване на обема на продажбите. Поради това намалението в обема на производството и на продажбите на промишлеността на Съюза не следва да се приписва на вноса от Индонезия.
(95)
При разследването беше установено, че спадът в производството между финансовата 2012/2013 година и разследвания период наистина съвпада с продължително спиране на производството за извършване на техническа поддръжка, но това е било направено само в опит да се намалят големите запаси, натрупани вследствие от намаляването на продажбите в предходни години в рамките на разглеждания период.
(96)
Поради това спадът в производството и продажбите е последица от увеличението на дъмпинговия внос на мононатриев глутамат от Индонезия и този довод следва да се отхвърли.
(97)
След оповестяването друга заинтересована страна отново изказа твърдението, че вредата се дължи на спиранията за поддръжка и няма значение дали те са били необходими, или не. Страната заяви, че е трябвало да бъде взето предвид само отражението на спиранията върху рентабилността на промишлеността на Съюза.
(98)
Както бе посочено в съображения 95 и 96, спиранията за поддръжка са последица от намалелите продажби, които на свой ред са следствие от увеличения дъмпингов внос от Индонезия. Вносът от Индонезия действително е предизвикал спирания за поддръжка, които поради това не могат да се преценят самостоятелно, нито може да се смята, че това е нарушило причинно-следствената връзка между вноса и понесената вреда. С оглед на това представеният от заинтересованата страна довод беше отхвърлен.
2.8.5. Обезценяване на индонезийската рупия
(99)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че обезценяването на индонезийската рупия в периода януари 2012 г. - януари 2014 г. е осигурило на производителите износители сравнително предимство, което не е свързано с техните ценови решения. Същата страна заяви, че следва да се проучи въздействието на този фактор.
(100)
В тази връзка следва да се припомни, че възможното въздействие на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза се разглежда основно чрез установяване на подбиването на цените, спада на цените и оказвания ценови натиск. За тази цел се прави сравнение между дъмпинговите експортни цени и продажните цени на промишлеността на Съюза, като в някои случаи може да се наложи експортните цени, използвани за изчисляване на вредата, да бъдат преобразувани в друга валута, за да има съпоставима основа. При тези обстоятелства използването на обменни курсове гарантира единствено че ценовата разлика се определя на съпоставима основа. От гореизложеното е видно, че в настоящия случай обменният курс не може да се разглежда като фактор, причиняващ вреда на промишлеността на Съюза, тъй като е неразривно свързан с вноса. С оглед на това доводът следва да бъде отхвърлен.
2.8.6. Заключения
(101)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на разходите за суровини и други разходи заключенията в съображения 117 - 120 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Заключение относно причинно-следствената връзка
(102)
Поради липсата на други коментари относно причинно-следствената връзка заключенията в съображения 121 - 125 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Е. ИНТЕРЕС НА СЪЮЗА
1. Интерес на промишлеността на Съюза
(103)
Поради липсата на коментари относно интереса на промишлеността на Съюза изложеното в съображения 127 - 129 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Интерес на вносители/търговци
(104)
Поради липсата на коментари относно интереса на несвързаните вносители и търговци изложеното в съображения 130 - 132 от регламента за временните мерки се потвърждава.
3. Интерес на ползвателите
(105)
След оповестяването на временните заключения един ползвател отново изказа твърдението си, описано в съображение 140 от регламента за временните мерки, че се очаква потреблението на мононатриев глутамат в Съюза значително да се повиши, по-специално поради наложената от ЕС забрана за употребата на фосфати и други фосфорни съединения, които според ползвателя ще бъдат заместени от мононатриевия глутамат, използван в отраслите за производство на нехранителни продукти. Същият ползвател освен това заяви, че промишлеността на Съюза няма достатъчен капацитет да задоволи нарастващото търсене на пазара в Съюза. Той изтъкна също така, че нарастването на потреблението ще бъде от полза за промишлеността на Съюза, тъй като тя ще може да увеличи обема на продажбите си. Същият ползвател отново изказа твърдението си, че няма да има достатъчно алтернативни източници на доставки, по-специално защото производителите в други трети държави са част от същата група дружества като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза, и поради това не снабдяват пазара на Съюза.
(106)
Както се посочва в съображение 141 от регламента за временните мерки, трудно е да се предвиди какво отражение ще има върху промишлеността на Съюза новата нормативна уредба в Съюза във връзка със забраната за използване на фосфати и фосфорни съединения. По-специално страната не представи никаква информация или доказателства дали и в каква степен това ще увеличи търсенето на мононатриев глутамат в Съюза.
(107)
При разследването беше установено, че промишлеността на Съюза разполага със свободен капацитет и ще може да увеличи обема на производството си, така че поне отчасти да задоволи увеличеното търсене на пазара на Съюза. Общият производствен капацитет на Съюза е по-голям от общото потребление в Съюза през разследвания период.
(108)
Що се отнася до алтернативните източници на доставки - и както вече бе посочено в съображение 147 от регламента за временните мерки - при разследването беше установено, че мононатриев глутамат се произвежда в няколко трети държави. В началото на разглеждания период, т.е. през финансовата 2010/2011 година, вносът от други трети държави (например Бразилия, Виетнам и Корея) е имал значителен пазарен дял, който е намалял едва след като се е увеличил вносът на ниски цени от Индонезия. При разследването също така се установи, че в няколко трети държави има доставчици, които не са част от същата група като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза. Ако равнопоставените условия на пазара на Съюза бъдат възстановени, вносът от други трети държави би могъл да се възобнови.
(109)
Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(110)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна отново изказа твърдението, че търсенето на мононатриев глутамат в Съюза значително ще се увеличи поради предстоящата забрана на употребата на фосфати и че промишлеността на Съюза няма да бъде в състояние да задоволи нарастващото търсене в Съюза. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или конкретни доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(111)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна заяви, че Комисията не е взела предвид дела на мононатриевия глутамат в общите разходи за производството на почистващи препарати. Страната обаче не представи никакви нови данни, които опровергават констатациите, изложени в съображения 138 и 139 от регламента за временните мерки, а именно че евентуалното въздействие на мерките върху това дружество ще бъде ограничено. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(112)
На последно място, същата заинтересована страна посочи, че не са взети предвид допълнителните разходи за нехранителната промишленост и за ползвателите на нехранителни продукти. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(113)
Друг ползвател заяви, че следва да се оцени общото отражение на мерките срещу Индонезия и Китай върху ползвателите.
(114)
Въздействието, което ще имат за ползвателите предприетите мерки по отношение на двете държави, бе анализирано в съображение 147 от регламента за временните мерки, по-специално с оглед на алтернативни източници на доставки. Както бе посочено в съображение 108, анализът показа, че редица трети държави биха могли да изнасят мононатриев глутамат в Съюза. Тези трети държави са били представени на пазара на Съюза преди навлизането на големи количества дъмпингов внос от Индонезия.
(115)
Беше изказано твърдението, че - като се има предвид голямата конкурентоспособност на пазара на Съюза на готови хранителни продукти - ползвателите не са в състояние да прехвърлят допълнителните разходи за антидъмпинговото мито на крайния потребител.
(116)
Както се посочва в съображения 135 - 137 от регламента за временните мерки, в сектора на храните и напитките мононатриевият глутамат представлява едва около 5 % от общите разходи на оказалите съдействие дружества за производството на продуктите, съдържащи мононатриев глутамат. Беше установено, че тези дружества работят на печалба. Заинтересованата страна не представи никаква информация, която опровергава тези констатации. Поради това заключенията в съображение 136 от регламента за временните мерки, че мерките ще имат само ограничено въздействие върху тези дружества, се потвърждават, а твърдението във връзка с това следва да бъде отхвърлено.
4. Интерес на доставчиците на суровини
(117)
След оповестяването на временните заключения двама доставчици оспориха заключението в съображение 143 от регламента за временните мерки с довода, че ако промишлеността на Съюза преустанови работа, това би имало съществено отражение върху тяхната стопанска дейност. Те заявиха, че ако промишлеността на Съюза престане да произвежда мононатриев глутамат, това ще се отрази неблагоприятно върху цялостната им стопанска дейност, тъй като захарните заводи не могат да спрат да произвеждат определено количество захарни сиропи и меласи, а техен основен купувач е промишлеността на Съюза. Ако захарта в този вид не се продаде, това ще се отрази на общата ефективност на предприятието.
(118)
Тъй като не бяха представени доказателства в подкрепа на това твърдение, то не може да бъде взето предвид.
5. Други доводи
(119)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни отново изказа твърдението, че промишлеността на Съюза има господстващо положение, с довода, че с налагането на мерки по отношение на мононатриевия глутамат промишлеността на Съюза ще има сравнително предимство на пазара на Съюза. Не бяха представени обаче нови доказателства в подкрепа на това твърдение. Поради това заключенията в съображение 145 от регламента за временните мерки се потвърждават, а твърдението следва да се отхвърли.
6. Заключение относно интереса на Съюза
(120)
Поради липсата на други коментари относно интереса на Съюза заключенията в съображения 126 - 148 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Ж. ОКОНЧАТЕЛНИ АНТИДЪМПИНГОВИ МЕРКИ
1. Степен на отстраняване на вредата (марж на вредата)
(121)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни оспори целевата печалба, използвана, за да се определи степента на отстраняване на вредата съгласно посоченото в съображение 151 от регламента за временните мерки. Същата страна изказа твърдението, че марж на печалбата преди данъчно облагане от порядъка на 3 - 5 % би бил разумна, пазарнообвързана печалба въз основа на нетната печалба преди данъчно облагане, реализирана от производители на мононатриев глутамат в две държави в Азия през 2013 г.
(122)
Маржът на печалбата, използван за установяване на степента на отстраняване на вредата, съответства на маржа на печалбата, който промишлеността на Съюза основателно би могла да очаква да реализира при нормални условия на конкуренция. Както се посочва в съображение 151 от регламента за временните мерки, дъмпинговият внос от Индонезия е започнал да оказва отражение едва през третата година от разглеждания период. По тази причина бе счетено за целесъобразно маржът на печалбата да бъде установен въз основа на първите две години от разглеждания период.
(123)
Поради липсата на други коментари относно степента на отстраняване на вредата заключенията в съображения 150 - 152 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Окончателни мерки
(124)
Предвид направените заключения относно дъмпинга, вредата, причинно-следствената връзка и интереса на Съюза и в съответствие с член 9, параграф 4 от основния регламент следва да бъдат наложени окончателни антидъмпингови мерки върху вноса на разглеждания продукт на равнището на дъмпинговите маржове в съответствие с правилото за по-ниското мито. В този случай индивидуалната ставка на митото за един производител износител бе преразгледана след оповестяването на временните заключения, тъй като някои сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната му цена.
(125)
Въз основа на гореизложеното ставката, при която ще бъдат наложени митата, се определя, както следва:
Държава
Дружество
Дъмпингов марж
(%)
Марж на вредата
(%)
Окончателно антидъмпингово мито
(%)
Индонезия
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9 - 40,2]
7,2
Индонезия
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9 - 43,6]
13,3
Индонезия
Всички други дружества
28,4
[31,4 - 47,0]
28,4
(126)
Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито за дружествата, посочени в настоящия регламент, са установени въз основа на констатациите от настоящото разследване. Поради това те отразяват положението по отношение на тези дружества, установено по време на разследването. Тези ставки се прилагат изключително за вноса на разглеждания продукт с произход от засегнатата държава, произведен от изрично посочените правни субекти. Вносът на разглеждания продукт, произведен от всяко друго дружество, което не е изрично посочено с името и адреса си в постановителната част на настоящия регламент, включително от субекти, свързани с изрично посочените, се облага със ставката, приложима за всички други дружества. За тях не следва да се прилагат индивидуалните ставки на антидъмпинговите мита.
(127)
Дадено дружество може да отправи искане за прилагане на индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, ако впоследствие промени наименованието си. Искането трябва да бъде адресирано до Комисията (4). Искането трябва да съдържа цялата необходима информация, която позволява да се докаже, че промяната не засяга правото на дружеството да се ползва от приложимата за него ставка на митото. Ако промяната на наименованието на дружеството не засяга правото му да се ползва от приложимата за него ставка на митото, в Официален вестник на Европейския съюз се публикува известие, с което се съобщава за промяната на наименованието.
(128)
С цел да се сведат до минимум рисковете от заобикаляне поради голямата разлика в митническите ставки, е необходимо да се въведат специални мерки, за да се гарантира прилагането на индивидуалните антидъмпингови мита. Дружествата с индивидуални антидъмпингови мита трябва да представят на митническите органи на държавите членки валидна търговска фактура. Фактурата трябва да отговаря на изискванията, определени в приложението. Вносът, който не е придружен от такава фактура, се облага с антидъмпинговото мито, приложимо за всички други дружества.
(129)
За да се осигури правилното прилагане на антидъмпинговите мита, антидъмпинговото мито за всички други дружества се прилага не само за производителите износители, неоказали съдействие в настоящото разследване, но и за производителите, които не са осъществявали износ за Съюза през разследвания период.
3. Окончателно събиране на временното мито
(130)
С оглед на установените дъмпингови маржове и предвид равнището на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, сумите, обезпечени чрез временното антидъмпингово мито, наложено с регламента за временните мерки, следва да бъдат окончателно събрани.
(131)
Комитетът, създаден съгласно член 15, параграф 1 от основния регламент, не представи становище,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат, понастоящем класиран в код по КН ex 2922 42 00 (код по ТАРИК 2922420010), с произход от Индонезия.
2. Ставките на окончателното антидъмпингово мито, приложими към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произведен от изброените в таблицата по-долу дружества, са, както следва:
Дружество
Окончателно антидъмпингово мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Всички други дружества
28,4
B999
3. Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат при представяне пред митническите органи на държавите членки на валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията, посочени в приложението. Ако не бъде представена такава фактура, се прилага митото, приложимо за всички други дружества.
4. Освен ако е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби в областта на митата.
Член 2
Сумите, обезпечени чрез временните антидъмпингови мита в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014, се събират окончателно.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 януари 2015 година.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) 2015/84 DA COMISSÃO
de 21 de janeiro de 2015
que institui um direito anti-dumping definitivo e que estabelece a cobrança definitiva do direito provisório instituído sobre as importações de glutamato monossódico originário da Indonésia
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1225/2009 do Conselho, de 30 de novembro de 2009, relativo à defesa contra as importações objeto de dumping dos países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento base»), nomeadamente o artigo 9.o, n.o 4,
Considerando o seguinte:
A. PROCEDIMENTO
1. Medidas provisórias
(1)
Pelo Regulamento de Execução (UE) n.o 904/2014 da Comissão (2) («regulamento provisório»), a Comissão Europeia («Comissão») instituiu, a partir de 22 de agosto de 2014, um direito anti-dumping provisório sobre as importações de glutamato monossódico originário da Indonésia.
(2)
O procedimento foi iniciado em 29 de novembro de 2013 na sequência de uma denúncia apresentada, em 16 de outubro de 2013, pela Ajinomoto Foods Europe SAS («autor da denúncia»), o único produtor de glutamato monossódico na União, que representa assim 100 % da produção total de glutamato monossódico da União.
(3)
Em conformidade com o considerando 20 do regulamento provisório, o inquérito sobre o dumping e o prejuízo abrangeu o período de 1 de outubro de 2012 a 30 de setembro de 2013 («período de inquérito»). A análise das tendências pertinentes para a avaliação do prejuízo abrangeu o período compreendido entre 1 de abril de 2010 e o final do período de inquérito («período considerado»).
2. Processo subsequente
(4)
Na sequência da divulgação dos principais factos e considerações com base nos quais foi decidido instituir um direito anti-dumping provisório («divulgação provisória»), várias partes interessadas apresentaram por escrito as suas observações sobre as conclusões provisórias. A Comissão concedeu uma audição às partes que o solicitaram.
(5)
As observações apresentadas oralmente e por escrito pelas partes interessadas foram levadas em consideração, tendo as conclusões provisórias sido alteradas em conformidade sempre que adequado.
(6)
A Comissão informou todas as partes dos principais factos e considerações com base nos quais a Comissão tencionava instituir um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de glutamato monossódico originário da Indonésia e a cobrança definitiva dos montantes garantidos por meio do direito provisório («divulgação definitiva»). Foi concedido a todas as partes um prazo para apresentarem observações sobre a divulgação definitiva.
(7)
As observações apresentadas pelas partes interessadas foram examinadas e, sempre que adequado, tomadas em consideração.
3. Amostragem
(8)
Na ausência de quaisquer observações sobre o método de amostragem dos importadores independentes, confirmam-se as conclusões provisórias constantes dos considerandos 7 a 19 do regulamento provisório.
B. PRODUTO EM CAUSA E PRODUTO SIMILAR
(9)
Tal como se refere no considerando 21 do regulamento provisório, o produto em causa é o glutamato monossódico («MSG») originário da Indonésia, atualmente classificado no código NC ex 2922 42 00 («produto em causa»). O MSG é um aditivo alimentar utilizado principalmente como intensificador de sabor em sopas, caldos, pratos de peixe e de carne, misturas de especiarias e comida pré-confecionada. É produzido sob a forma de cristais inodoros, de cor branca, de várias dimensões. O MSG é igualmente utilizado na indústria química para aplicações não alimentares, como os detergentes. O MSG encontra-se disponível em embalagens de vários tamanhos, que vão de pequenos pacotes de 0,5 g, destinados aos consumidores, a sacos de 1 000 kg. As embalagens mais pequenas são vendidas, através dos retalhistas, aos consumidores privados, destinando-se as embalagens maiores, de 20 kg ou mais, aos utilizadores industriais. Além disso, existem diferentes graus de pureza. No entanto, não existem diferenças nas características do glutamato monossódico com base na dimensão da embalagem ou no grau de pureza.
(10)
Na ausência de outras observações sobre o produto em causa e o produto similar, confirma-se o teor dos considerandos 21 a 25 do regulamento provisório.
C. DUMPING
1. Valor normal
(11)
Na ausência de quaisquer observações sobre o valor normal, confirma-se o teor dos considerandos 26 a 31 do regulamento provisório.
2. Preço de exportação
(12)
Ambos os produtores-exportadores indonésios que colaboraram no inquérito reiteraram as suas alegações no sentido de que os preços de venda cobrados às empresas com eles coligadas foram ao preço do mercado e que, em consequência, a determinação do preço de exportação devia basear-se no preço de venda entre a empresa-mãe na Indonésia e o seu primeiro cliente coligado, e não num preço de exportação calculado.
(13)
Em apoio desta alegação, ambos os produtores-exportadores alegaram que não havia dados disponíveis em matéria de compensação cruzada entre produtos ou outros custos incorridos entre a empresa-mãe na Indonésia e as respetivas empresas coligadas. Por conseguinte, as conclusões do considerando 37 do regulamento provisório não deveriam ter sido baseadas nestes elementos.
(14)
Um produtor-exportador alegou, além disso, que a empresa com ele coligada na União não era um importador mas um intermediário que revendia o produto na União antes do desalfandegamento. Este produtor-exportador alegou que, nesta base, as conclusões estabelecidas no considerando 37 do regulamento provisório - a saber, que o preço de transferência entre empresas coligadas não se situava a um nível que permitisse aos importadores coligados obter uma margem de lucro razoável na União - não seriam, por esta razão, aplicáveis.
(15)
A título preliminar, cabe observar que o simples facto de existir uma associação entre o exportador e o importador é suficiente para permitir à Comissão tratar os preços reais de exportação como não fiáveis, pois a existência de uma associação entre o exportador e o importador é uma das muitas razões pelas quais os preços reais de exportação podem ser considerados como não fiáveis. Devido à associação entre o fornecedor e o importador, os preços cobrados por um fornecedor à sua empresa coligada na União são preços de transferência que não resultam de negociações em condições de igualdade como as que normalmente prevaleceriam entre empresas independentes. Além disso, é evidente que os custos decorrentes das atividades de uma empresa coligada e a margem de lucro obtida por essa empresa reduzem efetivamente o montante recebido pelo produtor-exportador, na medida em que são normalmente suportados pelo importador.
(16)
Além disso, no caso em apreço, o inquérito revelou que as empresas coligadas em questão não obtiveram uma margem de lucro sustentável na União. A este respeito, é de notar, em primeiro lugar, que não pôde ser utilizada a margem de lucro obtida por um importador colaborante independente, já que esta era confidencial e que, consequentemente, não podia ser divulgada aos concorrentes. Por conseguinte, foi usada (3) como referência a margem de lucro utilizada no âmbito de um processo anterior relativo a outro produto químico fabricado por uma indústria similar e importado na União em circunstâncias semelhantes às do presente caso. Esta margem de lucro é a base mais objetiva disponível para o efeito de alcançar uma estimativa satisfatória do preço de exportação em condições de igualdade. A referida margem de lucro razoável utilizada foi de 5 %. Dado que o lucro realizado pelas empresas coligadas na União é significativamente inferior a esse limiar, e tendo em conta a natureza insustentável de tais lucros, o preço de transferência não pôde ser considerado fiável.
(17)
Além disso, não são necessariamente exigidos elementos de prova de que a compensação cruzada ou certos custos incorridos e normalmente suportados pelo importador, mas pagos por qualquer parte, tiveram efetivamente lugar entre as empresas coligadas. Tal como mencionado anteriormente, estes custos são sempre suportados por uma empresa coligada a partir do momento em que essa exerce funções de venda e de importação. Em consequência da associação entre as empresas coligadas, não pode ser excluída a existência de compensação cruzada através de outros produtos ou desses custos, pelo que os preços de transferência não são fiáveis.
(18)
Também não é relevante saber se a empresa coligada na União está a assumir todas as funções de um importador, ou mesmo outras funções. O que é importante é saber se o preço de exportação é fiável ao nível da fronteira da União. Tal como mencionado no considerando 15, o presente inquérito revelou que os níveis de preços entre empresas coligadas não permitiam que as empresas coligadas na União realizassem uma margem de lucro razoável. Nenhum dos exportadores facultou quaisquer elementos de prova de que esta margem de lucro seria inadequada, razão pela qual as alegações a este respeito devem ser consideradas sem fundamento. O argumento de que uma dessas empresas coligadas não exerceu as funções de um importador na União foi recusado, uma vez que, tal como acima referido, é irrelevante saber que funções precisas a empresa realizou na União. Além disso, o facto de a empresa ter realizado apenas algumas funções de importador reflete-se, necessariamente, no montante dos encargos de venda, despesas administrativas e outros encargos gerais («VAG») das empresas coligadas, mas certamente não na margem de lucro utilizada. Além disso, é de assinalar que o facto de certas atividades serem executadas pela empresa coligada antes da importação não significa que o preço de exportação não possa ser recalculado com base no preço de revenda ao primeiro cliente independente, com os necessários ajustamentos feitos nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base.
(19)
Após a divulgação final, os dois produtores-exportadores indonésios que colaboraram no inquérito reiteraram as suas alegações quanto à determinação do preço de exportação. Um produtor-exportador contestou as conclusões expostas no considerando 15 segundo as quais o simples facto de existir uma associação entre o exportador e o importador é suficiente para permitir à Comissão tratar os preços de exportação reais como não fiáveis e alegou que tal seria contrário ao artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base. Além disso, o mesmo produtor-exportador alegou que as considerações expostas no considerando 17, segundo as quais certos custos são suportados por uma empresa coligada a partir do momento em que essa exerce funções de venda e de importação, não se baseiam nos factos do processo. Por último, o referido produtor-exportador alegou que a Comissão não tinha tido em conta o facto de os preços cobrados à empresa coligada e a clientes independentes na União terem níveis semelhantes.
(20)
O outro produtor-exportador reiterou a sua alegação de que o seu preço de exportação ao primeiro cliente independente na fronteira da União devia ser tido em conta para determinar o preço de exportação, sublinhando que a empresa coligada agiu apenas como intermediária e que, entre outras coisas, o desalfandegamento foi efetuado pelos clientes independentes na União.
(21)
Em resposta a estas alegações, é de notar que, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, a Comissão considerou que, com base nos factos do processo, os preços de exportação devem ser calculados com base no facto de existir uma associação entre os exportadores e as partes com eles coligadas. Além disso, no caso em apreço, o inquérito revelou que as empresas coligadas em questão não obtiveram uma margem de lucro sustentável na União durante o período de inquérito. A este respeito, a função da empresa coligada na União não é relevante para determinar se, no caso vertente, os preços de exportação devem ser calculados. Além disso, tal como referido no considerando 18, o facto de as sociedades coligadas desempenharem apenas certas funções não constitui um obstáculo à aplicação do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, mas reflete-se no montante inferior das despesas VAG a deduzir do preço ao qual o produto em causa é revendido pela primeira vez a um comprador independente. Por último, também é de referir que os produtores-exportadores não forneceram quaisquer novos elementos de prova suscetíveis de inverter essas conclusões. No que respeita à alegação relativa ao nível de preços semelhante cobrado a clientes coligados e independentes na União, há que assinalar que esta alegação foi abordada no considerando 37 do regulamento provisório. O inquérito revelou que, apesar dos níveis de preços semelhantes cobrados aos clientes independentes, os preços de transferência entre as empresas coligadas não se situavam num nível que permitisse aos importadores coligados obter uma margem de lucro razoável na União. Por conseguinte, estes argumentos tiveram de ser rejeitados.
(22)
Os argumentos relativos ao recurso aos preços de exportação calculados no presente inquérito devem, por conseguinte, ser rejeitados.
(23)
Os mesmos dois produtores-exportadores alegaram que, se os preços de exportação fossem calculados apesar dos seus argumentos mencionados nos considerandos 12 a 14, a margem de lucro razoável de 5 % utilizada para calcular o preço de exportação estava sobreavaliada, devendo ser utilizada em vez disso a margem de lucro real das suas empresas coligadas, visto que os preços entre as partes coligadas estavam ao mesmo nível dos preços cobrados a clientes independentes.
(24)
Com base nas considerações expostas nos considerandos 15 a 18 quanto à fiabilidade dos preços de transferência e das margens de lucro das empresas coligadas na União, este argumento deve ser rejeitado. Em qualquer caso, os ajustamentos às despesas efetuadas em conformidade com o artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base basearam-se no montante dos encargos de venda, despesas administrativas e outros encargos gerais («VAG») das próprias empresas, pelo que refletiram as atividades destas empresas, independentemente das suas funções. Por conseguinte, este argumento deve ser rejeitado.
(25)
Um dos produtores-exportadores acima referidos alegou que, para determinadas transações com uma empresa não coligada com o produtor-exportador, o preço de exportação deveria ter sido baseado no preço efetivamente pago ou a pagar, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 8, do regulamento de base. A Comissão considerou, no entanto, que as vendas em causa não constituíam vendas de exportação para a União. Nesta base, as operações em causa foram excluídas da determinação do preço de exportação. Na sequência da divulgação definitiva, o produtor-exportador contestou esta exclusão, alegando que a Comissão deveria ter em conta todas as vendas na União do produto em causa por ele produzido. No entanto, todas as vendas ao cliente independente em causa foram tidas em conta para determinar o preço de exportação. Qualquer operação posterior deste cliente independente não pode ser tida em conta, porque, em primeiro lugar, não se trata de vendas de exportação na aceção do artigo 2.o, n.os 8 e 9 do regulamento de base e, em segundo lugar, existe o risco de dupla contabilização destas vendas. Nesta base, a alegação do produtor-exportador foi rejeitada.
(26)
Na ausência de quaisquer outras observações sobre a determinação do preço de exportação, confirmam-se as conclusões dos considerandos 32 a 38 do regulamento provisório.
3. Comparação
(27)
Após a divulgação das conclusões provisórias, os dois produtores-exportadores colaborantes alegaram que os custos suportados para transportar as mercadorias desde a fábrica até ao armazém deviam ser considerados custos logísticos internos, que não afetam a comparabilidade dos preços.
(28)
Um dos produtores-exportadores tinha vários armazéns de distribuição no mercado interno, a partir dos quais o MSG era enviado ao cliente final. O produtor-exportador em causa alegou que os custos de transporte da fábrica para os armazéns deveriam ser considerados como despesas de frete interno e ser deduzidos do valor normal, visto que nenhum custo desse tipo era suportado com as vendas de exportação. O outro produtor-exportador alegou que, em certos casos, o custo de deslocar as mercadorias para o armazém poderia estar ligado a uma fatura específica e, por conseguinte, constituía uma despesa com a venda direta, sendo incluído no preço cobrado aos clientes, o que afetava a comparabilidade dos preços. A seu ver, esse custo devia ser deduzido do valor normal.
(29)
Os armazéns são considerados parte das instalações de um produtor-exportador e um produto só está pronto a ser vendido a partir do momento em que é colocado em armazém. A distância entre o armazém e a fábrica é irrelevante, bem como o facto de o transporte da fábrica para o armazém poder ser ligado a uma determinada operação de venda no mercado interno, uma vez que, em regra, estes custos são incorridos antes da venda, pelo que não constituem uma despesa de venda direta com incidência na comparabilidade dos preços. Por conseguinte, com base no artigo 2.o, n.o 10, alínea e), do regulamento de base, as alegações a este respeito devem ser rejeitadas.
(30)
Na sequência da divulgação provisória, o produtor-exportador colaborante que exportou MSG por intermédio de uma empresa coligada estabelecida fora da União alegou que a sua exportação não devia ser ajustada nos termos do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base, uma vez que a referida empresa coligada fora da União não tinha intervindo como agente e não trabalhava em regime de comissão. O mesmo produtor-exportador alegou ainda que a margem de venda da empresa coligada em questão, que serviu de base para o ajustamento efetuado, não afeta a comparabilidade dos preços, uma vez que, ao calcular o preço de exportação, a Comissão já tinha deduzido uma margem de lucro razoável a nível da empresa coligada na União, que cobriria todas as margens de lucro relacionadas com todas as transações entre as empresas do grupo. O produtor-exportador alegou ainda que, quando muito, apenas os custos com os encargos de venda, despesas administrativas e outros encargos gerais («VAG») da empresa coligada fora da União deveriam ser deduzidos do preço de exportação calculado.
(31)
O inquérito apurou que a empresa coligada localizada fora da União aplicava uma margem de venda a todas as vendas de exportação para a União. Essa margem de venda afetava a comparabilidade dos preços, uma vez que só era aplicada às vendas de exportação e não às vendas no mercado interno. A alegação de que a margem de lucro da empresa coligada já tinha sido tida em conta no cálculo do preço de exportação em conformidade com o artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base não pôde ser aceite. Tal deve-se ao facto de os ajustamentos ao abrigo do artigo 2.o, n.os 9 e 10, do regulamento de base terem objetivos diferentes, serem distintos e separados uns dos outros e serem regidos por diferentes normas substantivas. O artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base visa estabelecer um preço de exportação fiável, ao passo que o artigo 2.o, n.o 10, do mesmo regulamento procura assegurar a comparabilidade do preço de exportação com o valor normal. Quando o preço de exportação tiver sido devidamente estabelecido em conformidade com o artigo 2.o, n.os 8 e 9, do regulamento de base, os ajustamentos ao abrigo do artigo 2.o, n.o 10, deixam de dizer respeito ao preço de exportação enquanto tal e não visam, de modo nenhum, determinar o valor normal e o preço de exportação enquanto tais. Por conseguinte, o produtor-exportador colaborante ignora o objetivo do ajustamento ao abrigo do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base, que consiste em tornar o preço comparável com o valor normal e não em determinar o preço de exportação enquanto tal. Assim sendo, a margem de lucro razoável deduzida nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base não cobre qualquer eventual margem de venda realizada no mesmo canal de venda. No que respeita ao montante a corrigir, o ajustamento efetuado reflete a margem de venda efetivamente cobrada entre as empresas coligadas, o que significa que realmente afeta os preços e a sua comparabilidade. Não existe, pois, qualquer razão para o substituir por outro montante teórico. Por último, a Comissão tem o direito de ter em conta o facto de a empresa coligada localizada fora da União estar a receber pagamento (na forma da margem de venda retida pela empresa coligada sobre as vendas que efetua aos clientes da União). Para que a empresa coligada possa ser considerada como estando sujeita ao imposto sobre as sociedades no país situado fora da União (que tem uma taxa do imposto sobre as sociedades consideravelmente mais baixa do que a Indonésia) sobre esses pagamentos, tem de desenvolver nesse país uma verdadeira atividade económica. Assim sendo, o produtor-exportador indonésio não pode simultaneamente procurar manter o tratamento fiscal favorável que obtém graças à presença da empresa coligada no país fora da União e a atividade económica desta nessa jurisdição e, ao mesmo tempo, sustentar, no contexto de processos anti-dumping, que a empresa coligada não tem atividade económica. Por conseguinte, estas alegações devem ser rejeitadas.
(32)
Após a divulgação definitiva, o produtor-exportador reiterou os seus argumentos no que respeita ao ajustamento da margem de venda da sua empresa coligada e contestou que as considerações fiscais fossem analisadas no contexto de um inquérito anti-dumping. O produtor-exportador alegou ainda que, embora não contestasse que a sua empresa coligada tinha atividades comerciais no país terceiro em causa, estas eram limitadas no que dizia respeito ao produto em causa. Além disso, reiterou que as atividades da empresa coligada eram claramente diferentes das de um agente e que a mesma não recebia qualquer comissão do produtor-exportador pelas vendas para a União. Por último, o mesmo produtor-exportador reiterou que, ao calcular o preço de exportação, a Comissão tinha já deduzido uma margem de lucro razoável a nível da empresa coligada na União, a qual cobria todas as margens de lucro relativas a todas as transações entre as empresas do grupo. A este respeito, o produtor-exportador alegou que, em caso de vendas sucessivas entre empresas coligadas, a prática da Comissão consiste, de facto, em deduzir apenas a margem de lucro da empresa coligada que vende diretamente ao cliente independente na União, mas não as margens de lucro das outras empresas coligadas presentes no mesmo canal de venda.
(33)
É de notar que, no presente caso, a existência de uma entidade fiscal distinta pode servir para verificar se a parte coligada estabelecida fora da União exerce atividades económicas significativas, uma vez que estas são obrigatórias por força da legislação fiscal nacional. No caso em apreço, e tal como referido no considerando 31, a Comissão teve em conta o facto de o produtor-exportador em causa ter uma parte coligada fora da União com uma atividade económica significativa, bem como o facto de essa parte coligada ter deduzido uma margem de venda para cada transação de venda do produto em causa entre as partes coligadas, afetando assim a comparabilidade dos preços de exportação do MSG para a União. Além disso, tal como mencionado no considerando 31, o montante em que o ajustamento se baseou refletia a margem de venda real verificada cobrada entre as empresas coligadas e, por conseguinte, refletia igualmente com precisão as atividades da empresa coligada. Por conseguinte, estes argumentos devem ser rejeitados.
(34)
Na sequência da divulgação provisória, o mesmo produtor-exportador contestou o ajustamento efetuado para ter em conta as comissões pagas sobre o preço de exportação, alegando que não se tratava de despesas de venda direta, sendo antes pagas numa base mensal, pelo que não estavam ligadas a uma determinada operação de venda e não afetavam a comparabilidade dos preços. Este produtor-exportador alegou que as comissões pagas apenas tiveram um efeito entre as empresas coligadas e que, portanto, o artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base não seria aplicável. Alegou ainda que, com base no pressuposto de que a sua empresa e a empresa consigo coligada eram consideradas como uma entidade económica única, qualquer transferência de numerário dentro dessa entidade económica não constituiria nem uma despesa nem uma receita para a mesma.
(35)
O inquérito estabeleceu que, segundo um «acordo de comissão» entre o produtor-exportador e a sua empresa coligada, havia comissões a pagar quando o produtor-exportador da Indonésia vendia diretamente a clientes independentes no mercado da União (em vez de o fazer através da sua empresa coligada). A comissão paga estava diretamente relacionada com o valor líquido das vendas. Em consequência, a relação direta entre a venda e a comissão paga afetou a comparabilidade dos preços, nos termos do artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base.
(36)
Por último, o pressuposto de que as empresas coligadas eram consideradas como uma única entidade económica é incorreto. O inquérito revelou que o produtor-exportador tinha em pleno funcionamento um departamento de exportação e que não havia uma duplicação das tarefas respeitantes à exportação entre o produtor-exportador e o importador coligado. Por conseguinte, a empresa coligada não pode ser considerada como um departamento interno de vendas e estes argumentos devem ser rejeitados.
(37)
Em alternativa, caso os preços de exportação fossem ajustados com base no artigo 2.o, n.o 10, alínea i), do regulamento de base, o produtor-exportador alegou que o montante das comissões pagas deveria igualmente ser excluído dos custos VAG da empresa coligada, que eram deduzidos do preço de revenda ao primeiro cliente independente na União, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base. Todavia, nos termos do artigo 2.o, n.o 9, do regulamento de base, para calcular um preço de exportação fiável, todos os custos incorridos entre a importação e a revenda devem ser deduzidos do preço de revenda ao primeiro cliente independente na União, e não existe qualquer base jurídica para compensar esses custos com qualquer rendimento, como pretende o produtor-exportador. Além disso, os custos VAG da empresa coligada na União diziam respeito a um canal de vendas diferente (ou seja, através do cliente coligado) das receitas das comissões, que pertenciam ao canal de vendas a clientes independentes. Por último, o ajustamento relativo à margem de venda em conformidade com o artigo 2.o, n.o 10, do regulamento de base e a determinação do preço de exportação em conformidade com os n.os 8 e 9 do mesmo artigo têm objetivos diferentes e constituem duas fases diferentes da análise do dumping.
(38)
Na sequência da divulgação final, este produtor-exportador reiterou as suas alegações no que se refere à comissão descrita no considerando 35, argumentando que é incoerente considerar, por um lado, os preços de transferência entre partes coligadas como não fiáveis e, por outro, ajustar o preço de exportação com base num acordo de comissão entre as partes coligadas. O produtor-exportador contestou ainda as conclusões enunciadas no considerando 35, segundo as quais a comissão paga estava diretamente relacionada com o valor líquido das vendas e que existia, portanto, uma relação direta entre a venda e essa comissão, o que afeta a comparabilidade dos preços, na medida em que a mesma comissão era paga uma vez por mês e os pormenores do cálculo da mesma não foram divulgados entre as partes.
(39)
O produtor-exportador não fundamentou mais aprofundadamente as suas alegações nem facultou quaisquer informações factuais suplementares em apoio da sua declaração que pudessem inverter as conclusões acima referidas. Por conseguinte, confirmam-se as conclusões estabelecidas nos considerandos 35 a 37.
(40)
Após a divulgação das conclusões provisórias, um produtor-exportador solicitou um ajustamento do valor normal para ter em conta os custos de promoção e incentivo. Este produtor-exportador alegou que esses custos não tinham sido efetuados em vendas de exportação para a União, apesar de terem tido um impacto direto sobre o preço de venda no mercado interno. Em apoio deste argumento, o produtor-exportador alegou que, pelo menos em certos casos, estes custos podiam ser atribuídos a certas operações de venda específicas no mercado interno. Por último, o referido produtor-exportador alegou que os custos de promoção e incentivo refletiam, por um lado, os diferentes estádios de comercialização no mercado interno (onde o MSG era vendido diretamente aos retalhistas) e, por outro, as vendas para a União (que eram feitas a comerciantes e distribuidores).
(41)
O inquérito revelou que os custos de promoção e incentivo estavam, na sua maioria, associados a contas de clientes e não a operações de venda específicas. Esses custos eram suportados independentemente de o produto ter ou não sido vendido. Além disso, o inquérito revelou que os custos que o referido produtor-exportador alegava estarem ligados a uma determinada operação de venda na realidade não se refletiam nos preços. Nesta base, concluiu-se que os custos de promoção e incentivo não afetaram os preços e a comparabilidade dos preços, pelo que esta alegação deve ser rejeitada.
(42)
Um produtor-exportador alegou que o MSG com cristais de grande dimensão (granulometria) tinha características físicas diferentes e era vendido num estádio de comercialização diferente do do MSG exportado para a União. O produtor-exportador alegou, por conseguinte, que o MSG de maior granulometria devia ser excluído da determinação do valor normal.
(43)
O inquérito estabeleceu que existiam várias granulometrias: em pó, fina, pequena, média e grande. Todas as granulometrias estão incluídas na definição do produto, já que têm as mesmas características de base, as mesmas utilizações finais e são permutáveis. Por conseguinte, todos os tipos do produto deveriam ser incluídos na determinação do valor normal. Além disso, o inquérito estabeleceu que as diferentes granulometrias não eram fatores de custo.
(44)
O inquérito revelou ainda que os clientes no mercado interno que adquiriram MSG de maior granulometria também compraram outras granulometrias. Não existiam elementos de prova de que a diferença de preços observada no que respeita ao MSG de maior granulometria estivesse ligada às características físicas ou ao estádio de comercialização, uma vez que era possível ligar esta diferença de preço a outros elementos, como os clientes e os volumes adquiridos. Além disso, o produtor-exportador não quantificou as alegadas diferenças em termos de características físicas. As alegações a este respeito devem, por conseguinte, ser rejeitadas.
(45)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas à comparação, confirmam-se as conclusões apresentadas nos considerandos 39 a 46 do regulamento provisório.
4. Margens de dumping
(46)
Na ausência de observações, confirma-se a metodologia utilizada para calcular as margens de dumping, tal como descrita nos considerandos 47 a 48 do regulamento provisório.
(47)
Tendo em conta a exclusão de certas transações da determinação do preço de exportação de um produtor-exportador referida no considerando 25, e na ausência de quaisquer outras observações, as margens de dumping definitivas, expressas em percentagem do preço CIF-fronteira da União, do produto não desalfandegado, são as seguintes:
Empresa
Margem de dumping
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Todas as outras empresas
28,4 %
D. PREJUÍZO
1. Definição da indústria da União e da produção da União
(48)
As partes interessadas reiteraram que a Comissão deveria excluir da indústria da União o produtor colaborante da União, devido à não colaboração de um produtor-exportador da Indonésia com ele coligado. Foi alegado que a situação em termos do prejuízo poderia ser afetada por essa relação.
(49)
As partes em causa não apresentaram quaisquer novas informações ou elementos de prova a este respeito. Em especial, não fundamentaram a sua alegação de que a situação do prejuízo poderia ter sido afetada. Tal como se refere no considerando 53 do regulamento provisório, no presente caso não é necessário excluir da indústria da União o produtor colaborante da União, apesar da sua relação com o produtor-exportador da Indonésia não colaborante, dado que esse único produtor da União colaborou plenamente com a Comissão durante o inquérito e foi objeto de uma verificação completa. Por conseguinte, a não colaboração no inquérito de um produtor-exportador indonésio não teve qualquer impacto no desenrolar do inquérito. Assim sendo, o referido argumento deve ser rejeitado.
(50)
Após a divulgação das conclusões, as partes em causa reiteraram o seu argumento de que o produtor colaborante da União deveria ser excluído da indústria da União, devido à não colaboração de um produtor-exportador da Indonésia com ele coligado. Estas partes alegaram que a não colaboração do produtor-exportador coligado na Indonésia poderia ter afetado a situação da indústria da União em termos de prejuízo. Em substância, alegaram que os preços do MSG seriam negociados a nível global e que, devido à relação, existia o risco de compensação cruzada, que consistia na diminuição dos preços cobrados aos clientes no mercado da União e no aumento dos preços cobrados no mercado de um país terceiro. Ao não colaborar no inquérito, o produtor-exportador coligado na Indonésia privaria a Comissão da possibilidade de verificar se a compensação teve ou não lugar.
(51)
As partes em causa limitaram-se a avançar com o argumento, sem, contudo, o fundamentarem com quaisquer elementos de prova. Em qualquer caso, no que respeita aos preços cobrados pelos produtores da União aos seus clientes no mercado da União, que foram verificados durante o inquérito, não há qualquer indicação de que os mesmos tenham sido reduzidos por razões de compensação cruzada. Pelo contrário, tal como referido no considerando 100 do regulamento provisório, os preços das importações originárias da Indonésia diminuíram 8 % durante o período considerado, exercendo uma pressão sobre os preços no mercado da União, o que implicou que a indústria da União não pôde aumentar os seus preços de venda em consonância com o aumento dos seus custos. Consequentemente, a indústria da União no seu todo foi forçada a diminuir os seus preços durante o período considerado. O argumento foi, por conseguinte, rejeitado.
(52)
Na falta de quaisquer outras observações relativas à definição da indústria da União e da produção da União, confirmam-se as conclusões apresentadas nos considerandos 50 e 51 do regulamento provisório.
2. Consumo da União
(53)
Após a divulgação das conclusões provisórias, uma parte interessada alegou que a descrição da evolução do consumo da União no considerando 55 do regulamento provisório estava incompleta. Esta parte argumentou, em especial, que a diminuição do consumo entre o exercício financeiro de 2010/2011 e o de 2011/2012 se ficou a dever ao facto de as importações provenientes do Vietname terem sido substituídas por importações a preços mais baixos provenientes da Indonésia e que, por conseguinte, os clientes na União, que já não esperavam aumentos de preços, venderam as suas existências acumuladas, o que teve como efeito uma diminuição do volume global das vendas na União.
(54)
As circunstâncias descritas pela parte interessada em causa não contradizem, por si sós, as conclusões estabelecidas no considerando 55 do regulamento provisório, segundo as quais a diminuição do consumo entre o exercício financeiro de 2010/2011 e o de 2011/2012 se deveu, sobretudo, a uma diminuição nas vendas da indústria da União no mercado da União. Em termos específicos, entre o exercício financeiro de 2010/2011 e o de 2011/2012 tanto as vendas da indústria da União como as importações provenientes de países terceiros diminuíram. No entanto, embora as importações totais apenas tenham diminuído 2 % (ver considerando 107 do regulamento provisório), o volume de vendas da indústria da União diminuiu 16 % (considerando 72 do regulamento provisório). A diminuição do volume de vendas da indústria da União coincidiu com uma diminuição do volume de produção da indústria da União, tal como indicado no quadro constante do considerando 68 do regulamento provisório.
(55)
No entanto, tal como indicado no quadro constante do considerando 104 do regulamento provisório, as importações provenientes do Vietname aumentaram entre o exercício financeiro de 2010/2011 e o de 2011/2012, contrariamente ao alegado pela parte interessada em causa, ao passo que as importações provenientes de outros países terceiros, como o Brasil, diminuíram quase 60 % durante o mesmo período. O pressuposto de que as importações provenientes do Vietname foram substituídas por importações provenientes da Indonésia não é, por conseguinte, confirmado pelas conclusões.
(56)
Por outro lado, a parte interessada em causa não fundamentou a sua alegação de que os utilizadores tinham existências acumuladas antes do período considerado e que as tinham vendido em quantidades cada vez maiores quando as importações provenientes da Indonésia aumentaram. Estas alegações também não puderam ser confirmadas durante o inquérito. As alegações da parte interessada a este respeito devem, portanto, ser rejeitadas.
(57)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas ao consumo da União, são confirmadas as conclusões apresentadas nos considerandos 52 a 55 do regulamento provisório.
3. Importações provenientes do país em causa
(58)
Na ausência de quaisquer observações relativas às importações do país em causa, confirma-se o teor dos considerandos 56 a 66 do regulamento provisório.
4. Situação económica da indústria da União
(59)
Uma parte interessada alegou que, embora o volume de produção e a utilização da capacidade tenham diminuído durante o período considerado, tratou-se de uma mera consequência de um aumento substancial antes do início desse período. A mesma parte alegou que, por conseguinte, a diminuição no período considerado não devia ser considerada como uma evolução negativa e não revelaria um prejuízo. No entanto, só as tendências durante o período considerado são, normalmente, tomadas em consideração no momento de avaliar a evolução dos indicadores de prejuízo. No presente caso, não existe qualquer razão válida para que se dê um afastamento desta prática e para avaliar a evolução dos indicadores de prejuízo durante um período de tempo alargado. Consequentemente, este argumento deve ser rejeitado.
(60)
A mesma parte interessada alegou que a eventual inclusão de subprodutos pode ter inflacionado os custos de produção da indústria da União, o que também teria tido um impacto sobre a rendibilidade. Esta alegação é incorreta. O custo de produção da indústria da União, incluindo o dos subprodutos, foi objeto de verificação e a exaustividade e a exatidão dos custos ficaram suficientemente demonstradas. Consequentemente, a alegação em causa deve ser rejeitada.
(61)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas ao desenvolvimento dos indicadores de prejuízo, confirma-se o teor dos considerandos 67 a 93 do regulamento provisório.
5. Conclusão sobre o prejuízo
(62)
Uma parte interessada alegou que nem todos os indicadores de prejuízo mostraram uma tendência negativa e que a existência de uma tendência negativa em apenas alguns desses indicadores não é suficiente para concluir que a indústria da União sofreu um prejuízo importante.
(63)
Nos termos do artigo 3.o, n.o 5, do regulamento de base, nem todos os indicadores de prejuízo têm de apresentar uma tendência negativa para se concluir pela existência de prejuízo. Além disso, a alegação é incorreta, uma vez que o inquérito revelou que quase todos os indicadores de prejuízo mostraram uma tendência negativa durante o período considerado. Estas alegações, devem, portanto, ser rejeitadas.
(64)
À luz do que precede e na ausência de quaisquer outras observações, são confirmadas as conclusões estabelecidas nos considerados 94 a 96 do regulamento provisório, segundo as quais a indústria da União sofreu um prejuízo importante na aceção do artigo 3.o, n.o 5, do Regulamento de base.
E. NEXO DE CAUSALIDADE
1. Efeito das importações objeto de dumping
(65)
Uma parte alegou que, tendo em conta as conclusões enunciadas no considerando 66 do regulamento provisório, ou seja, que a margem média ponderada de subcotação dos preços das importações indonésias variou entre 0 % e 5 %, durante o período de inquérito, estas importações não poderiam ter causado o prejuízo sofrido pela indústria da União, já que não podiam ter exercido qualquer pressão sobre os preços no mercado da União.
(66)
Esta alegação não é apoiada pelos factos apurados pelo inquérito. Tal como referido nos considerandos 99 e 100 do regulamento provisório, as importações objeto de dumping provenientes da Indonésia aumentaram substancialmente durante o período considerado, tanto em termos absolutos como em termos de parte de mercado. Este aumento coincidiu com uma diminuição do volume de vendas e da parte de mercado da indústria da União. As importações em quantidades tão substanciais forçaram a indústria da União a baixar os seus preços de venda, de modo a alinhá-los com os níveis de preços das importações indonésias. Em consequência, as margens de subcotação registadas foram, de facto, baixas. No entanto, ao mesmo tempo, a indústria da União não pôde fixar os seus preços de venda em consonância com o aumento dos custos, o que conduziu a uma diminuição significativa da sua rendibilidade durante o período considerado. Esta situação é confirmada pela amplitude das margens de prejuízo apuradas, que variaram entre 24,9 % e 47,0 %, tal como referido no considerando 125. Assim sendo, o referido argumento deve ser rejeitado.
(67)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas aos efeitos das importações objeto de dumping, confirma-se o teor dos considerandos 98 a 101 do regulamento provisório.
2. Efeito de outros fatores
2.1. Efeito das importações provenientes da China
(68)
Duas partes interessadas alegaram que, contrariamente às conclusões enunciadas no considerando 103 do regulamento provisório, as importações chinesas tiveram um efeito negativo sobre os preços de venda da indústria da União e, por conseguinte, contribuíram para o prejuízo importante.
(69)
Em termos absolutos, o volume das importações chinesas manteve-se a níveis baixos durante o período considerado, como referido no considerando 102 do regulamento provisório. Além disso, se se tomarem em consideração os direitos anti-dumping, os preços de importação situaram-se a níveis superiores aos dos preços de venda da indústria da União e também aos preços de importação da Indonésia. Tendo em conta os volumes de importação e os níveis dos preços das importações provenientes da China, a alegação de que as importações chinesas contribuíram para o prejuízo importante sofrido pela indústria da União foi rejeitada.
(70)
Por conseguinte, confirmam-se as conclusões apresentadas nos considerandos 102 e 103 do regulamento provisório.
2.2. Importações provenientes de outros países terceiros
(71)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas aos efeitos das importações provenientes de outros países terceiros, confirmam-se as conclusões apresentadas nos considerandos 104 a 108 do regulamento provisório.
2.3. Evolução do consumo da União
(72)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada alegou que a diminuição das vendas da indústria da União coincidiu com a diminuição do consumo da União e, por conseguinte, foi a principal causa do prejuízo importante sofrido pela indústria da União.
(73)
Tal como estabelecido no considerando 109 do regulamento provisório, a diminuição do consumo foi de apenas 2 %, ao passo que a diminuição nas vendas da indústria da União foi de 17 % durante o período considerado. Por conseguinte, a diminuição do consumo não pode explicar a diminuição muito superior do volume de vendas. Além disso, as importações provenientes da Indonésia aumentaram, apesar da diminuição do consumo. Consequentemente, a alegação em causa deve ser rejeitada.
(74)
Na ausência de quaisquer outras observações a este respeito, confirmam-se as conclusões do considerando 109 do regulamento provisório.
2.4. Resultados das exportações da indústria da União
(75)
Na ausência de quaisquer observações sobre o efeito dos resultados das exportações da indústria da União, confirmam-se as conclusões dos considerandos 110 a 112.
2.5. Alegadas ineficiências da indústria da União
(76)
Após a divulgação provisória, duas partes reiteraram que o prejuízo sofrido pela indústria da União se devia às alegadas ineficiências inerentes ao processo de produção da indústria da União, incluindo a utilização ineficiente dos respetivos recursos.
(77)
Estas partes não especificaram a natureza das alegadas ineficiências. Tal como enunciado no considerando 113 do regulamento provisório, o inquérito não revelou qualquer potencial ineficiência da indústria da União, pelo que as alegações a este respeito foram rejeitadas.
(78)
Na sequência da divulgação, uma parte interessada reiterou as suas alegações no que se refere às ineficiências da indústria da União. A este respeito, a parte em causa alegou que as paragens para fins de manutenção, a integração da sua antiga empresa associada, o aumento dos custos da mão-de-obra e os futuros investimentos importantes, bem como a sua incidência sobre a situação da indústria da União não tinham sido objeto de inquérito.
(79)
Contrariamente ao alegado, os fatores acima mencionados foram efetivamente analisados pela Comissão, tal como enunciado nos considerandos 94 a 96 (paragens para fins de manutenção), 89 e 90 (integração da antiga empresa associada), 91 (custos da mão de obra) e 82-83 (investimentos), mas não apontam para qualquer potencial ineficiência da indústria da União. Esta alegação foi, por conseguinte, rejeitada.
(80)
Na ausência de quaisquer outras observações a este respeito, confirmam-se as conclusões do considerando 113 do regulamento provisório.
2.6. A crise financeira
(81)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas aos efeitos da crise financeira, confirmam-se as conclusões do considerando 114 do regulamento provisório.
2.7. Investimentos e requisitos regulamentares da UE em matéria de segurança
(82)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada alegou que a causa do prejuízo era o elevado nível de investimentos efetuados pela indústria da União. Esta parte argumentou que era irrelevante se os investimentos eram ou não necessários, uma vez que apenas os seus efeitos sobre a situação da indústria da União deveriam ser analisados, em particular os efeitos sobre a rendibilidade da indústria da União.
(83)
Esta parte não explicou em que medida os investimentos efetuados pela indústria da União poderiam ter tido um impacto sobre a sua rendibilidade. Tal como descrito no considerando 116 do regulamento provisório, os investimentos efetuados pela indústria da União basearam-se em decisões comerciais razoáveis e não podem ser considerados excessivos. Além disso, os custos de investimento foram sendo amortizados ao longo do tempo e, como tal, não tiveram qualquer impacto significativo na rendibilidade da indústria da União. Assim sendo, as alegações da parte interessada a este respeito foram rejeitadas.
(84)
Após a divulgação das conclusões, esta mesma parte interessada reiterou a sua alegação de que o prejuízo tinha sido causado pelos requisitos regulamentares de segurança e pelo elevado nível dos investimentos realizados pela indústria da União para fazer face a tais requisitos. Alegou ainda que o facto de se tratar de decisões comerciais razoáveis era irrelevante e que a análise apenas devia ter tido em conta o efeito sobre a rentabilidade. A este respeito, alegou, por último, que o facto de os custos de investimento terem sido amortizados ao longo do tempo era irrelevante.
(85)
Contrariamente ao alegado, a avaliação teve em conta o efeito dos investimentos sobre a rendibilidade da indústria da União. A amortização dos custos de investimento é um fator de custo relevante para o estabelecimento da rendibilidade, pelo que teve de ser tida em consideração. Este argumento foi, por conseguinte, rejeitado.
(86)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas aos efeitos dos investimentos e dos requisitos regulamentares de segurança da UE, confirmam-se as conclusões apresentadas nos considerandos 115 e 116 do regulamento provisório.
2.8. Custos das matérias-primas e outros custos
2.8.1. Custo de produção
(87)
Uma parte interessada alegou que a rendibilidade diminuiu devido ao aumento paralelo do custo de produção em geral. Por conseguinte, na sua opinião, o prejuízo foi causado por esse aumento do custo de produção e não pelas importações da Indonésia.
(88)
Tal como estabelecido no considerando 100 do regulamento provisório, o aumento do custo de produção não pôde ser refletido no preço de venda, devido à pressão exercida sobre os preços pelas importações indonésias de MSG. Por conseguinte, a diminuição da rendibilidade deveu-se sobretudo ao aumento das importações objeto de dumping, pelo que este argumento deve ser rejeitado.
2.8.2. Integração de uma antiga empresa associada
(89)
A mesma parte interessada alegou que os efeitos da integração de uma antiga empresa associada sobre a rendibilidade da indústria da União não foram suficientemente analisados. Esta parte alegou que a referida integração teve um impacto negativo sobre a rendibilidade e, por conseguinte, causou o prejuízo sofrido pela indústria da União.
(90)
A Comissão analisou em maior profundidade os efeitos da integração da antiga empresa associada sobre os principais indicadores de prejuízo, tais como o custo de produção, o emprego, os investimentos e a rendibilidade. Note-se que a empresa associada em questão só estava envolvida na venda do produto em causa. Apurou-se que a indústria da União tinha sido rentável no exercício financeiro em que a integração teve lugar (EF 2011/2012). No exercício financeiro seguinte (2012/2013), a rendibilidade passou a apresentar valores negativos. Tal coincidiu, no entanto, com um aumento do volume das importações provenientes da Indonésia, as quais, na realidade, duplicaram nesse mesmo ano. Nesta base, a análise não confirmou que a integração da antiga empresa associada tenha tido um impacto negativo significativo sobre a rendibilidade, razão pela qual as alegações a este respeito devem ser rejeitadas.
2.8.3. Custos da mão de obra
(91)
Várias partes alegaram que o aumento dos custos de mão de obra causou o prejuízo sofrido pela indústria da União. Embora o aumento do custo global também se tenha ficado a dever ao aumento dos custos da mão de obra durante o período considerado, o inquérito revelou que o impacto do aumento dos custos da mão de obra no custo total de produção não foi significativo (por razões de confidencialidade, não é possível indicar valores exatos). Nesta base, não se pode considerar o aumento dos custos da mão-de-obra como a causa do prejuízo importante sofrido pela indústria da União, pelo que as alegações a este respeito devem ser rejeitadas.
(92)
Na sequência da divulgação das conclusões, uma parte interessada alegou que os custos da mão de obra não deviam ser avaliados de forma isolada, mas que importava tomar em consideração o impacto do aumento dos diversos elementos de custo no seu conjunto.
(93)
Tal como referido nos considerandos 87 e 88, o aumento do custo de produção no seu conjunto foi avaliado pela Comissão e, por conseguinte, este argumento foi rejeitado.
2.8.4. Paragens para fins de manutenção
(94)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada alegou que a diminuição da produção e das vendas era imputável às paragens para fins de manutenção da indústria da União, o que, por sua vez, provocou a diminuição do volume de vendas. Por conseguinte, a diminuição da produção e do volume de vendas da indústria da União não deveria ser atribuída às importações originárias da Indonésia.
(95)
O inquérito revelou que a diminuição da produção entre o exercício financeiro de 2012/2013 e o período de inquérito coincidiu com efeito, com uma paragem prolongada da produção para fins de manutenção, a qual, contudo, apenas foi realizada numa tentativa de reduzir os elevados inventários causados pela diminuição das vendas nos anos anteriores dentro do período considerado.
(96)
Por conseguinte, a diminuição da produção e das vendas foi uma consequência do aumento das importações de MSG objeto de dumping proveniente da Indonésia, pelo que este argumento deve ser rejeitado.
(97)
Na sequência da divulgação das conclusões, uma parte interessada reiterou a sua alegação de que o prejuízo era imputável às paragens para fins de manutenção e que era irrelevante saber se essas paragens eram ou não necessárias. A parte argumentou que apenas o impacto dessas paragens sobre a rendibilidade da indústria da União devia ter sido tido em consideração.
(98)
Tal como referido nos considerandos 95 e 96, as paragens para fins de manutenção foram a consequência da diminuição das vendas que, por sua vez, foram consequência do aumento das importações objeto de dumping provenientes da Indonésia. Por conseguinte, as importações provenientes da Indonésia causaram, de facto, as paragens para fins de manutenção, as quais não podem, assim, ser apreciadas isoladamente nem ser consideradas como responsáveis pela quebra do nexo de causalidade entre essas importações e o prejuízo sofrido. O argumento da parte interessada em causa foi, portanto, rejeitado.
2.8.5. Desvalorização da rupia indonésia
(99)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada alegou que a desvalorização da rupia indonésia entre janeiro de 2012 e janeiro de 2014 deu aos produtores-exportadores uma vantagem comparativa não relacionada com as decisões destes em matéria de preços. Esta parte alegou que o impacto deste fator deveria ser objeto de inquérito.
(100)
Neste contexto, recorde-se que o efeito provável das importações objeto de dumping sobre os preços da indústria da União é examinado essencialmente mediante o estabelecimento da subcotação dos preços, da depreciação dos preços e da contenção dos preços. Para esse efeito, procede-se a uma comparação entre os preços de exportação objeto de dumping e os preços de venda da indústria da União; sendo por vezes necessário, para se obter uma base comparável, efetuar a conversão para outra divisa dos preços de exportação utilizados nos cálculos de prejuízo. Em consequência, o recurso a taxas de câmbio neste contexto serve unicamente para garantir que a diferença de preços é estabelecida numa base comparável. É, pois, óbvio que, no caso em apreço, a taxa de câmbio não pode ser considerada como um fator causador de prejuízo para a indústria da União, visto que é inseparável das próprias importações. Por conseguinte, o argumento deve ser rejeitado.
2.8.6. Conclusões
(101)
Na ausência de quaisquer observações sobre o efeito dos custos das matérias-primas e outros custos, confirmam-se as conclusões dos considerandos 117 a 120 do regulamento provisório.
3. Conclusão sobre o nexo de causalidade
(102)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas ao nexo de causalidade, são confirmadas as conclusões apresentadas nos considerandos 121 a 125 do regulamento provisório.
F. INTERESSE DA UNIÃO
1. Interesse da indústria da União
(103)
Na ausência de quaisquer observações sobre o interesse da indústria da União, confirmam-se os considerandos 127 a 129 do regulamento provisório.
2. Interesse dos importadores/comerciantes
(104)
Na ausência de quaisquer observações sobre o interesse dos importadores e comerciantes independentes, confirmam-se os considerandos 130 a 132 do regulamento provisório.
3. Interesse dos utilizadores
(105)
Na sequência da divulgação provisória, um utilizador reiterou a sua alegação, descrita no considerando 140 do regulamento provisório, segundo a qual se espera que o consumo da União de MSG aumente significativamente, devido, nomeadamente, à proibição imposta pela UE aos fosfatos e a outros compostos fosforados que irão alegadamente ser substituídos pelo MSG utilizado no setor não alimentar. Este utilizador alegou ainda que a capacidade da indústria da União não seria suficiente para satisfazer a crescente procura no mercado da União. Alegou ainda que um aumento do consumo beneficiaria a indústria da União, já que esta ficaria em condições de aumentar o seu volume de vendas. O mesmo utilizador reiterou a sua alegação de que não haveria suficientes fontes de abastecimento alternativas, nomeadamente porque os produtores de outros países terceiros faziam igualmente parte do mesmo grupo de empresas dos da indústria da União, não estando, por isso, a abastecer o mercado da União.
(106)
Tal como referido no considerando 141 do regulamento provisório, é difícil prever a forma como o novo quadro regulamentar da União relativo à proibição de fosfatos e compostos fosforados terá um impacto sobre a indústria da União. Em especial, a parte em causa não apresentou quaisquer informações ou elementos de prova indicando se, e em que medida, este evento irá aumentar a procura de MSG na União.
(107)
O inquérito revelou que a indústria da União tem capacidade disponível e poderia aumentar o seu volume de produção e satisfazer o aumento da procura no mercado da União, pelo menos parcialmente. A capacidade total da União excedeu o consumo total na União durante o período de inquérito.
(108)
Quanto a fontes de abastecimento alternativas, tal como já referido no considerando 147 do regulamento provisório, o inquérito revelou que não existia produção de MSG em vários países terceiros. No início do período considerado, ou seja, no EF de 2010/2011, a parte de mercado das importações provenientes de outros países terceiros (por exemplo, Brasil, Vietname e Coreia) foi substancial, tendo diminuído unicamente quando aumentaram as importações a baixos preços provenientes da Indonésia. O inquérito revelou igualmente que vários países terceiros tinham fornecedores que não pertenciam ao mesmo grupo que a indústria da União. As importações provenientes de outros países terceiros poderiam recomeçar, caso fossem restabelecidas no mercado da União condições de concorrência equitativas.
(109)
As alegações a este respeito devem, por conseguinte, ser rejeitadas.
(110)
Na sequência da divulgação definitiva, a mesma parte interessada reiterou a sua alegação de que a procura de MSG aumentaria significativamente na União devido à futura proibição de fosfatos e que a indústria da União não estaria em condições de lhe dar resposta. No entanto, a parte em questão não apresentou quaisquer novas informações ou elementos de prova concretos e, por conseguinte, esta alegação foi rejeitada.
(111)
A mesma parte interessada alegou igualmente, após a divulgação final, que a Comissão não tinha tido em conta a percentagem representada pelo MSG no custo total dos detergentes. No entanto, não apresentou quaisquer novos elementos suscetíveis de contradizer as conclusões expressas nos considerandos 138 e 139 do regulamento provisório, segundo as quais o eventual impacto das medidas sobre esta empresa seria limitado. O argumento foi, por conseguinte, rejeitado.
(112)
A mesma parte interessada argumentou, por fim, que os custos adicionais para a indústria não alimentar e para os utilizadores dos produtos não alimentares não tinham sido tidos em conta. No entanto, não apresentou quaisquer novas informações ou elementos de prova, pelo que esta alegação foi rejeitada.
(113)
Um outro utilizador alegou que o impacto sobre os utilizadores de medidas contra a Indonésia e a China deveria ser apreciado coletivamente.
(114)
O impacto das medidas sobre os utilizadores foi analisado, designadamente no contexto da disponibilidade de fontes de abastecimento alternativas, no considerando 147 do regulamento provisório. Tal como referido no considerando 108, essa análise revelou que um certo número de países terceiros tinha potencial para exportar MG para a União. Estes países terceiros estavam presentes no mercado da União antes de as importações indonésias objeto de dumping entrarem na União em quantidades maiores.
(115)
Foi alegado que os utilizadores não conseguem repercutir os custos adicionais de um direito anti-dumping no consumidor final, tendo em conta o elevado grau de competitividade no mercado de produtos alimentares acabados da União.
(116)
Tal como referido nos considerandos 135 a 137 do regulamento provisório relativos ao setor alimentar e das bebidas, para as empresas que colaboraram no inquérito, o MSG apenas representou cerca de 5 % do custo total dos produtos que contêm este produto. Estas empresas foram consideradas rendíveis. A parte interessada não forneceu quaisquer informações que contradissessem estas conclusões. Por conseguinte, as conclusões estabelecidas no considerando 136 do regulamento provisório - de que a instituição de medidas apenas teria um impacto limitado sobre estas empresas - foram confirmadas e a alegação feita a este respeito deve ser rejeitada.
4. Interesse dos fornecedores de matérias-primas
(117)
Na sequência da divulgação das conclusões provisórias, dois fornecedores contestaram a conclusão descrita no considerando 143 do regulamento provisório, alegando que o desaparecimento da indústria da União teria um impacto significativo na sua atividade. Estes fornecedores alegaram que o efeito de uma eventual cessação da produção de MSG pela indústria da União teria um efeito negativo sobre a sua atividade global, uma vez que as refinarias de açúcar não podem evitar produzir um certo volume de xaropes de açúcar e melaços, de que a indústria da União é o principal comprador. Se o açúcar sob estas formas continuasse por vender, tal afetaria a eficiência global da refinaria em questão.
(118)
Esta alegação não foi, porém, fundamentada, pelo que não pôde ser tida em conta.
5. Outros argumentos
(119)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada reiterou as suas observações quanto à alegada posição dominante da indústria da União, alegando que, se fossem instituídas medidas sobre as importações de MSG, a indústria da União obteria uma vantagem comparativa no mercado da União. No entanto, não foram apresentados novos elementos de prova que apoiassem estas alegações. Por conseguinte, confirmaram-se as conclusões estabelecidas no considerando 145 do regulamento provisório e a alegação feita a este respeito deve ser rejeitada.
6. Conclusão sobre o interesse da União
(120)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas ao interesse da União, confirmaram-se as conclusões apresentadas nos considerandos 126 a 148 do regulamento provisório.
G. MEDIDAS ANTI-DUMPING PROVISÓRIAS
1. Nível de eliminação do prejuízo (margem de prejuízo)
(121)
Na sequência da divulgação provisória, uma parte interessada contestou a margem de lucro utilizada para determinar o nível de eliminação do prejuízo estabelecido no considerando 151 do regulamento provisório. Esta parte argumentou que uma margem de lucro de 3 % a 5 % antes de impostos constituiria um nível de lucro razoável e coerente com o mercado, dada a margem de lucro líquido antes de impostos realizada em 2013 pelos produtores de MSG em dois países asiáticos.
(122)
A margem de lucro utilizada para estabelecer o nível de eliminação do prejuízo correspondeu à margem de lucro que a indústria da União poderia razoavelmente esperar em condições normais de concorrência. Tal como mencionado no considerando 151 do regulamento provisório, as importações objeto de dumping provenientes da Indonésia só começaram a produzir efeitos no decurso do terceiro ano do período considerado. Por conseguinte, considerou-se razoável determinar a margem de lucro por referência aos dois primeiros anos do período considerado.
(123)
Na ausência de quaisquer outras observações relativas ao nível de eliminação do prejuízo, confirmaram-se as conclusões apresentadas nos considerandos 150 a 152 do regulamento provisório.
2. Medidas definitivas
(124)
Tendo em conta as conclusões no que respeita ao dumping, ao prejuízo, ao nexo de causalidade e ao interesse da União, e em conformidade com o disposto no artigo 9.o, n.o 4, do regulamento de base, devem ser instituídas medidas anti-dumping definitivas sobre as importações do produto em causa ao nível das margens de dumping, de acordo com a regra do direito inferior. Neste caso, a taxa do direito individual de um produtor-exportador foi revista na sequência da divulgação provisória, dado que certas operações estavam excluídas da determinação do preço de exportação.
(125)
Com base no que precede, as taxas de aplicação desse direito são as seguintes:
País
Empresa
Margem de dumping
(%)
Margem de prejuízo
(%)
Direito anti-dumping definitivo
(%)
Indonésia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésia
Todas as outras empresas
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
As taxas do direito anti-dumping individual especificadas no presente regulamento foram fixadas com base nos resultados do presente inquérito. Por conseguinte, traduzem a situação verificada durante o inquérito no que diz respeito a essas empresas. Estas taxas do direito aplicam-se exclusivamente às importações do produto em causa originário do país em causa e produzido pelas pessoas coletivas mencionadas. O produto em causa importado, fabricado por qualquer outra empresa cuja firma e endereço não sejam expressamente mencionados na parte dispositiva do presente regulamento, incluindo as entidades coligadas com as empresas especificamente mencionadas, fica sujeito à taxa do direito aplicável a «todas as outras empresas». Não fica sujeito a qualquer das taxas do direito anti-dumping individual.
(127)
Uma empresa pode requerer a aplicação destas taxas do direito anti-dumping individual se alterar posteriormente a firma da sua entidade. O pedido nesse sentido deve ser dirigido à Comissão (4). O pedido deve conter todas as informações pertinentes que permitam demonstrar que a alteração não afeta o direito da empresa de beneficiar da taxa do direito que lhe é aplicável. Se a alteração da firma da empresa não afetar o seu direito a beneficiar da taxa do direito que lhe é aplicável, será publicado um aviso no Jornal Oficial da União Europeia informando da alteração da firma.
(128)
Para minimizar os riscos de evasão devidos à grande diferença entre as taxas dos direitos, são necessárias medidas especiais para assegurar a aplicação dos direitos anti-dumping individuais. As empresas com direitos anti-dumping individuais devem apresentar uma fatura comercial válida às autoridades aduaneiras dos Estados-Membros. A fatura deve ser conforme com os requisitos definidos no anexo. As importações que não sejam acompanhadas da referida fatura serão sujeitas ao direito anti-dumping aplicável a «todas as outras empresas».
(129)
A fim de assegurar a aplicação adequada do direito anti-dumping, o direito anti-dumping para todas as outras empresas será aplicável não só aos produtores-exportadores que não colaboraram no presente inquérito, mas também aos produtores que não exportaram para a União durante o período de inquérito.
3. Cobrança definitiva dos direitos provisórios
(130)
Tendo em conta as margens de dumping estabelecidas e o nível do prejuízo causado à indústria da União, há que proceder à cobrança definitiva dos montantes garantidos pelo direito anti-dumping provisório instituído pelo regulamento provisório.
(131)
O Comité instituído pelo artigo 15.o, n.o 1, do regulamento de base não emitiu parecer,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É instituído um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de glutamato monossódico, atualmente classificado no código NC ex 2922 42 00 (código TARIC 2922420010) e originário da Indonésia.
2. As taxas do direito anti-dumping definitivo aplicáveis ao preço líquido, franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado referido no n.o 1 e produzido pelas empresas a seguir enumeradas são as seguintes:
Empresa
Direito anti-dumping definitivo (%)
Código adicional TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Todas as outras empresas
28,4
B 999
3. A aplicação das taxas do direito anti-dumping individual especificadas para as empresas mencionadas no n.o 2 fica subordinada à apresentação, às autoridades aduaneiras dos Estados-Membros, de uma fatura comercial válida, que seja conforme com os requisitos definidos no anexo. Se essa fatura não for apresentada, aplica-se o direito aplicável a «Todas as outras empresas».
4. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
Devem ser definitivamente cobrados os montantes garantidos por meio do direito anti-dumping provisório, por força do Regulamento de Execução (UE) n.o 904/2014.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 21 de janeiro de 2015.