РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 251/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 февруари 2014 година
за определяне, описание, представяне, етикетиране и правна закрила на географските указания на ароматизирани лозаро-винарски продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета (3) и Регламент (ЕО) № 122/94 на Комисията (4) бе постигнат успех при регулирането на ароматизираните вина, ароматизираните напитки на винена основа и ароматизираните коктейли от лозаро-винарски продукти („ароматизирани лозаро-винарски продукти“). Същевременно, предвид технологичните нововъведения, развитието на пазара и променящите се очаквания на потребителите е необходимо да се актуализират правилата, приложими за определянето, описанието, представянето, етикетирането и правната закрила на географските указания на някои ароматизирани лозаро-винарски продукти при отчитане на традиционните производствени методи.
(2)
Вследствие на влизането в сила на Договора от Лисабон са необходими допълнителни изменения с цел привеждане на правомощията, предоставени на Комисията съгласно Регламент (ЕИО) № 1601/91, в съответствие с членове 290 и 291 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Предвид обхвата на тези изменения е целесъобразно Регламент (ЕИО) № 1601/91 да бъде отменен и да бъде заменен с настоящия регламент. С Регламент (ЕО) № 122/94 бяха въведени правила за ароматизиране и добавяне на алкохол, приложими към някои ароматизирани лозаро-винарски продукти, като за да се гарантира яснота, тези правила следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(3)
Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (5) се прилага по отношение на представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
(4)
Ароматизираните лозаро-винарски продукти са важни за потребителите, производителите и селскостопанския сектор в Съюза. Приложимите към ароматизираните лозаро-винарски продукти мерки следва да допринасят за постигане на висока степен на защита на потребителите, предотвратяване на измамни практики и постигане на прозрачност на пазара и лоялна конкуренция. По този начин мерките ще запазят репутацията, която ароматизираните лозаро-винарски продукти от Съюза са придобили на вътрешния и на световния пазар, като запазват традиционните практики, използвани в производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти, и отчитат нарастващата необходимост от защита на потребителя и от информация. Технологичните нововъведения също следва да бъдат взети предвид по отношение на продуктите, при които тези нововъведения служат за повишаване на качеството, без да се засяга традиционният характер на съответните ароматизирани лозаро-винарски продукти.
(5)
Производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти представлява важна възможност за реализация на продукцията на селскостопанския сектор на Съюза, което следва да се подчертае чрез регулаторната рамка.
(6)
В интерес на потребителите настоящият регламент следва да се прилага за всички ароматизирани лозаро-винарски продукти, които се пускат на пазара в Съюза, независимо дали са произведени в държави членки или в трети държави. За да се запази и подобри репутацията на ароматизираните лозаро-винарски продукти от Съюза на световния пазар, е необходимо правилата в настоящия регламент да се прилагат и за произведени в Съюза ароматизирани лозаро-винарски продукти за износ.
(7)
За да се гарантира яснота и прозрачност в правото на Съюза, уреждащо ароматизираните лозаро-винарски продукти, е необходимо ясно да се определят обхванатите от него продукти, критериите за производството, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, и в частност - търговското наименование. Следва да бъдат установени и специални правила относно доброволното обозначение на източника на продукта, в допълнение към правилата, установени с Регламент (ЕС) № 1169/2011. Чрез установяването на такива правила се регулират всички етапи от производствената верига и потребителите са защитени и надлежно информирани.
(8)
Определенията на ароматизираните лозаро-винарски продукти следва да продължат да са съобразени с традиционните практики по отношение на качеството, но и да бъдат актуализирани и подобрени с оглед на технологичното развитие.
(9)
Ароматизираните лозаро-винарски продукти следва да бъдат произвеждани в съответствие с някои правила и ограничения, които да гарантират оправдаването на очакванията на потребителите по отношение на качеството и производствените методи. За спазване на международните стандарти в тази област следва да бъдат установени производствените методи и Комисията следва по правило да взема предвид стандартите, които са препоръчани и публикувани от Международната организация по лозата и виното (МОЛВ).
(10)
Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета (7) следва да се прилагат за ароматизираните лозаро-винарски продукти.
(11)
Освен това, етиловият алкохол, използван в производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти, следва да е изключително от земеделски произход, така че да се отговори на очакванията на потребителите и да се спазят традиционните практики за качество. Това също така гарантира възможност за реализация на основни селскостопански продукти.
(12)
Предвид значението и сложността на сектора на ароматизираните лозаро-винарски продукти, е уместно да се установят специални правила по отношение на описанието и представянето на ароматизираните лозаро-винарски продукти в допълнение към разпоредбите, предвидени с Регламент (ЕС) № 1169/2011 по отношение на етикетирането. Тези специални правила следва също така да предотвратяват злоупотребите при използването на търговските наименования на ароматизираните лозаро-винарски продукти в случай на продукти, които не отговарят на изискванията по настоящия регламент.
(13)
С оглед улесняването на разбирането от страна на потребителите следва да бъде възможно да се допълнят търговските наименования, предвидени в настоящия регламент, с обичайното наименование на продукта по смисъла на Регламент (ЕС) № 1169/2011.
(14)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (8) се прилага, inter alia, по отношение на преработените селскостопански продукти, предназначени за храна, които включват ароматизираните лозаро-винарски продукти. Съответно, ароматизираните лозаро-винарски продукти, които отговарят на условията, установени с посочения регламент и приетите съгласно него актове, могат да бъдат пускани на пазара като биологични ароматизирани лозаро-винарски продукти.
(15)
При прилагането на политика за качество и с цел осигуряване на високо качество на ароматизираните лозаро-винарски продукти с географско указание държавите членки следва да разполагат с възможност да приемат по-строги правила от установените с настоящия регламент по отношение на производството, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти с географско указание, които са произведени на тяхна територия, доколкото тези правила са съвместими с правото на Съюза.
(16)
Тъй като Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (9), Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10) и разпоредбите относно географските указания в Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) не се прилагат за ароматизираните лозаро-винарски продукти, следва да бъдат установени специални правила за правна закрила на географските указания за ароматизирани лозаро-винарски продукти. Географските указания следва да се използват за обозначаване на ароматизираните лозаро-винарски продукти като произхождащи от територията на държава или от район или местност на тази територия, когато определено качество, репутация или друга характеристика на ароматизиран лозаро-винарски продукт се дължат основно на неговия географски произход, като такива географски указания следва да бъдат регистрирани от Комисията.
(17)
В настоящия регламент следва да бъде предвидена процедура за регистрация, съответствие, изменение и евентуална отмяна на географски указания на трети държави и на Съюза.
(18)
Органите на държавите членки следва да отговарят за осигуряване на спазването на настоящия регламент, като същевременно следва да се приемат мерки, които да позволят на Комисията да наблюдава и проверява това спазване.
(19)
С цел да допълни или измени определени несъществени елементи от настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС във връзка с установяването на производствени процеси за получаване на ароматизирани лозаро-винарски продукти; критерии относно очертаването на границите на географските райони и правила, ограничения и дерогации във връзка с производството в такива райони; условията, при които спецификация на продукт може да включва допълнителни изисквания; определяне на случаите, в които отделен производител може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание, и ограниченията, приложими към видовете заявители, които могат да подават заявления за предоставяне на такава закрила; установяване на условията, които трябва да се спазват по отношение на заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание; контрола от страна на Комисията; процедурата за предявяване на възражения и процедурите за изменение и отмяна на географски указания; установяване на условията, приложими по отношение на трансгранични заявления; определяне на датата на подаване на заявление или на искане, датата, от която се предоставя правна закрила, или датата, от която се изменя предоставената правна закрила; установяване на условията, свързани с измененията в спецификациите на продукти, включително условията, при които изменението се счита за несъществено, и условията, свързани със заявления и одобрение на изменения, които не налагат промени в единния документ; ограниченията относно защитените наименования; естеството и вида информация, която се съобщава в рамките на обмена на информация между държавите членки и Комисията, методите на съобщаване, правилата, свързани с достъпа до информация или осигурените информационни системи и реда и условията за публикуване на информацията. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(20)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент по отношение на методите на анализ за определяне на състава на ароматизираните лозаро-винарски продукти; решенията за предоставяне на правна закрила на географските указания или отхвърляне на заявления за предоставяне на такава закрила; решенията за отмяна на предоставена правна закрила на географските указания и на съществуващи географски означения; решения за одобряване на прилагането на изменения при несъществени изменения в спецификациите на продукти; информацията, която се предоставя в спецификацията на продукта по отношение на определянето на географското указание; способите за публично оповестяване на решенията за предоставяне или отмяна на правната закрила на географски указания; мерките, свързани с подаването на трансгранични заявления; правилата относно проверките, които се извършват от държавите членки; процедурата, включително допустимостта, за разглеждане на заявленията за предоставяне на правна закрила или за одобрение на изменението на географско указание и процедурата, включително допустимостта, приискания с цел възражение, отмяна или преобразуване, както и предоставянето на информация, свързана със съществуващите защитени географски означения; административните и физически проверки, които държавите членки извършват; както и правилата за предоставяне на информацията, необходима за прилагане на разпоредбите относно обмена на информация между държавите членки и Комисията, реда и условията за управление на информацията, която се съобщава, както и съдържанието, формата, периодичността, честотата и крайните срокове на съобщаването ѝ и реда и условията за предаване или осигуряване достъп на държавите членки, на компетентните органи или на обществеността до информация и документи, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (12).
(21)
Комисията следва, чрез актове за изпълнение и, предвид тяхното особено естество, без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011, да публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ, да реши дали да отхвърли заявление за правна закрила на географско указание като недопустимо и да създаде и поддържа регистър на географски указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящи регламент, което включва вписването на съществуващи географски означения в посочения регистър или заличаването им от него.
(22)
Преходът от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към правилата,установени в настоящия регламент, може да доведе до трудности, които не са уредени с настоящия регламент. За тази цел на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема необходимите преходни разпоредби.
(23)
Следва да се осигури достатъчно време и подходящи мерки, за да се улесни гладкият преход от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към правилата, установени в настоящия регламент. При всички положения, следва да се разреши предлагането на пазара на налични запаси след започване на прилагането на настоящия регламент до изчерпването им.
(24)
Доколкото целите на настоящия регламент, а именно установяването на правила за определяне, описание, представяне и етикетиране на ароматизираните лозаро-винарски продукти, както и на правила за правна закрила на ароматизираните лозаро-винарски продукти, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, a поради обхватът и последиците му могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент установява правилата за определянето, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, както и за правната закрила на географските указания на ароматизираните лозаро-винарски продукти.
2. Регламент (ЕС) № 1169/2011 се прилага по отношение на представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
3. Настоящият регламент се прилага за всички ароматизирани лозаро-винарски продукти, пуснати на пазара в Съюза, независимо дали са произведени в държавите членки или в трети държави, както и за продуктите, произведени в Съюза за износ.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„търговско наименование“ означава наименованието на лозаро-винарски продукт по настоящия регламент;
2)
„описание“ означава списъкът със специфичните характеристики на ароматизиран лозаро-винарски продукт;
3)
„географско указание“ означава указание, което обозначава ароматизиран лозаро-винарски продукт като произхождащ от район, конкретно място или държава, когато дадено качество, репутация или друга характеристика на съответния продукт се дължат основно на неговия географски произход.
ГЛАВА II
ОПРЕДЕЛЯНЕ, ОПИСАНИЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЕТИКЕТИРАНЕ НА АРОМАТИЗИРАНИ ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПОРДУКТИ
Член 3
Определяне и класификация на ароматизираните лозаро-винарски продукти
1. Ароматизирани лозаро-винарски продукти са продукти, получени от продукти на лозаро-винарския сектор по Регламент (ЕС) № 1308/2013, които са били ароматизирани. Те се класифицират в следните категории:
а)
ароматизирани вина,
б)
ароматизирани напитки на основата на вино,
в)
ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти.
2. Ароматизирано вино е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в част IV, точка 5 от приложение II и в точки 1 и 3-9 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 75 % от общия обем;
в)
към която може да е бил добавен алкохол,
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
към която може да са били добавени гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или и двете;
е)
която може да е била подсладена;
ж)
с действително алкохолно съдържание по обем не по-малко от 14,5 обемни процента и по-малко от 22 обемни процента и общо алкохолно съдържание по обем не по-малко от 17,5 обемни процента.
3. Ароматизирана напитка на основата на вино е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в точки 1, 2 и 4-9 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на вината, произведени с добавяне на алкохол и на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 50 % от общия обем;
в)
към която не е добавен алкохол, освен ако в приложение II не е предвидено друго;
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
към която може да са били добавени гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или и двете;
е)
която може да е била подсладена.
ж)
която е с действително алкохолно съдържание по обем не по-малко от 4,5 обемни процента и по-малко от 14,5 обемни процента.
4. Ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в точки 1, 2 и 4-11 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на вината, произведени с добавяне на алкохол и на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 50 % от общия обем;
в)
към която не е добавен алкохол;
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
която може да е била подсладена;
е)
която е с действително алкохолно съдържание по обем повече от 1,2 обемни процента и по-малко от 10 обемни процента.
Член 4
Производствени процеси и методи за анализ на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Ароматизираните лозаро-винарски продукти се произвеждат в съответствие с изискванията, ограниченията и описанията, установени в приложения I и II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно определянето на разрешени производствени процеси с цел получаване на ароматизирани лозаро-винарски продукти, като се вземат предвид очакванията на потребителите.
При установяването на разрешените производствени процеси по първа алинея Комисията взема предвид производствените процеси, които са препоръчани и публикувани от МОЛВ.
3. При необходимост Комисията приема чрез актове за изпълнение методи за анализ за определяне състава на ароматизираните лозаро-винарски продукти. Посочените методи трябва да се основават на всички съответни методи, които са препоръчани и публикувани от МОЛВ, освен ако те биха били неефективни или неподходящи с оглед на преследваната цел. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
До приемането на такива методи от страна на Комисията се прилагат методите, разрешени от съответната държава членка.
4. Енологичните практики и ограничения, установени в съответствие с член 74, член 75, параграф 4 и член 80 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, се прилагат за лозаро-винарски продукти, използвани за производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти.
Член 5
Търговски наименования
1. Търговските наименования, посочени в приложение II, се използват за всеки ароматизиран лозаро-винарски продукт, пуснат на пазара в Съюза, при условие че отговаря на изискванията за съответното търговско наименование, определени в същото приложение. Търговските наименования могат да се допълнят с обичайното наименование по смисъла на член 2, параграф 2, буква о) от Регламент (ЕС) № 1169/2011.
2. Когато ароматизиран лозаро-винарски продуктотговаря на изискванията на повече от едно търговско наименование, се разрешава използването само на едно от съответните търговски наименования, освен ако в приложение II не е предвидено друго.
3. За алкохолна напитка, която не отговаря на изискванията по настоящия регламент, не може да се използва описание, представяне или етикетиране чрез съчетаване на думи или изрази като „като“, „тип“, „стил“, „произведено“, „аромат“ или други думи, сходни с някое от търговските наименования.
4. Търговските наименования могат да бъдат допълвани или заменяни от географско указание, което се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент.
5. Без да се засяга член 26, търговските наименования не могат да бъдат допълвани със защитени наименования за произход или защитени географски указания, чието използване се допуска за лозаро-винарските продукти.
Член 6
Допълнителни пояснения към търговските наименования
1. Търговските наименования, посочени в член 5, могат да бъдат допълнени и от следните пояснения относно съдържанието на захар на ароматизирания лозаро-винарски продукт:
а) „екстра сухо“: за продукти, чието съдържание на захар е по-малко от 30 грама на литър и, за категорията на ароматизираните вина и чрез дерогация от член 3, параграф 2, буква ж), с минимално общо алкохолно съдържание по обем от 15 обемни процента;
б) „сухо“: за продукти, чието съдържание на захар е по-малко от 50 грама на литър и, за категорията на ароматизираните вина и чрез дерогация от член 3, параграф 2, буква ж), с минимално общо алкохолно съдържание по обем от 16 обемни процента;
в) „полусухо“: за продукти, чието съдържание на захар е между 50 и по-малко от 90 грама на литър;
г) „полусладко“: за продукти, чието съдържание на захар е между 90 и по-малко от 130 грама на литър;
д) „сладко“: за продукти, чието съдържание на захар е 130 грама на литър или повече.
Съдържанието на захар, посочено в първа алинея, букви а) - д), е изразено в инвертна захар.
Поясненията „полусладко“ и „сладко“ могат да бъдат придружени с означение на съдържанието на захар, изразено в грамове инвертна захар на литър.
2. Когато търговското наименование се допълва от пояснението „пенливо“ или включва това пояснение, използваното количество пенливо вино не трябва да бъде по-малко от 95 %.
3. Търговските наименования могат да бъдат допълвани и с посочване на използвания основен ароматизант.
Член 7
Обозначение на източника
Когато е обозначен източникът на ароматизираните лозаро-винарски продукти, той трябва да съответства на мястото, където е произведен ароматизираният лозаро-винарски продукт. Източникът на продукта се обозначава с думите „произведено в (…)“, или с равнозначни изрази, последвани от наименованието на съответната държава членка или трета държава.
Член 8
Езиков режим при представянето и етикетирането на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Търговските наименования, изписани в курсив в приложение II, не се превеждат на етикета, нито при представянето на ароматизирани лозаро-винарски продукти.
Когато предвидените в настоящия регламент допълнителни пояснения са изразени с думи, те се изписват най-малко на един от официалните езици на Съюза.
2. Наименованието на географското указание, което е защитено съгласно настоящия регламент, трябва да е изписано на етикета на езика или езиците, на който/които то е регистрирано, дори в случаите, когато географското указание заменя търговското наименование в съответствие с член 5, параграф 4.
Когато наименованието на географско указание, защитено съгласно настоящия регламент, се изписва на различна от латиницата азбука, то може също така да бъде изписано на един или повече от официалните езици на Съюза.
Член 9
По-строги правила, въведени от държавите членки
При прилагане на политика за качеството спрямо ароматизирани лозаро-винарски продукти с географски указания, които се ползват с правна закрила съгласно настоящия регламент и са произведени на територията на съответната държава членка, или при установяване на нови географски указания държавите членки могат да предвидят правила за производство и описание, които са по-строги от посочените в член 4 и в приложения I и II, доколкото тези правила са съвместими с правото на Съюза.
ГЛАВА III
ГЕОГРАФСКИ УКАЗАНИЯ
Член 10
Съдържание на заявленията за предоставяне на правна закрила
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на наименования като географски указания трябва да включват техническо досие, съдържащо:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
име и адрес на заявителя;
в)
спецификация на продукта съгласно параграф 2; както и
г)
единен документ, съдържащ обобщение на спецификацията на продукта съгласно параграф 2.
2. За да отговаря на изискванията за географско указание, което се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент, продуктът трябва да отговаря на съответната спецификация на продукта, която включва най-малко:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
описание на продукта, по-специално неговите основни аналитични характеристики, както и посочване на неговите органолептични характеристики;
в)
когато е приложимо, особените производствени процеси и спецификации, както и съответните ограничения върху производството на продукта;
г)
очертаване на границите на съответния географски район;
д)
данни за връзката по член 2, точка 3;
е)
приложимите изисквания, установени в правото на Съюза или в националното право, или - когато това е предвидено от държавите членки - от организация, която управлява защитеното географско указание, като се отчита обстоятелството, че тези изисквания трябва да бъдат обективни, недискриминационни и съвместими с правото на Съюза;
ж)
посочване на основната суровина, от която е получен ароматизираният лозаро-винарски продукт;
з)
наименованието и адреса на органите или структурите, които проверяват спазването на разпоредбите на спецификацията на продукта, заедно с описание на техните конкретни задачи.
Член 11
Заявление за предоставяне на правна закрила, свързано с географски район в трета държава
1. Когато заявлението за предоставяне на правна закрила се отнася до географски район в трета държава, освен данните по член 10 то трябва да съдържа доказателство, че въпросното наименование е защитено в неговата държава на произход.
2. Заявлението за предоставяне на правна закрила се изпраща на Комисията пряко от заявителя или чрез органите на съответната трета държава.
3. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава на един от официалните езици на Съюза или се придружава от заверен превод на един от тези езици.
Член 12
Заявители
1. Всяка заинтересована група производители или, по изключение, отделен производител, може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание. В заявлението за предоставяне на правна закрила могат да се включат и други заинтересовани лица.
2. Производителите могат да подават заявления за предоставяне на правна закрила само за произвеждани от тях ароматизирани лозаро-винарски продукти.
3. По отношение на наименование, обозначаващо трансгранична географска област, може да се подаде общо заявление за предоставяне на правна закрила.
Член 13
Предварителна национална процедура
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание за ароматизирани лозаро-винарски продукти с произход в Съюза подлежат на предварителна национална процедура в съответствие с параграфи 2 - 7 от настоящия член.
2. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава в държавата членка, от чиято територия произхожда географското указание.
3. Държавата членка разглежда заявлението за предоставяне на правна закрила, за да установи дали то отговаря на посочените в настоящата глава условия.
Държавата членка осигурява чрез национална процедура съответно публикуване на заявлението за предоставяне на правна закрила и предвижда срок най-малко два месеца от датата на публикуване, в който всяко физическо или юридическо лице със законен интерес и пребиваващо или установено на нейна територия може да възрази срещу предложената правна закрила, като представи на държавата членка надлежно обосновано изложение.
4. В случай че държавата членка прецени, че географското указание не отговаря на съответните изисквания или е несъвместимо с правото на Съюза като цяло, тя отхвърля заявлението.
5. Ако държавата членка прецени, че са спазени съответните изисквания, тя:
а)
публикува единния документ и спецификацията на продукта най-малко в интернет, както и
б)
препраща до Комисията заявление за предоставяне на правна закрила, което съдържа следната информация:
i)
име и адрес на заявителя;
ii)
спецификацията на продукта по член 10, параграф 2;
iii)
единния документ по член 10, параграф 1, буква г);
iv)
декларация от държавата членка, че според нея заявлението, подадено от заявителя, отговаря на необходимите условия; както и
v)
данни за публикацията по буква а).
Информацията, посочена в първа алинея, буква б), се изпраща на един от официалните езици на Съюза или се придружава от заверен превод на един от тези езици.
6. В срок до 28 март 2015 г. държавите членки приемат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да се съобразят с разпоредбите на настоящия член.
7. В случай че държава членка няма национално законодателство в областта на правната закрила на географските указания, тя може, единствено като преходна мярка, да предостави правна закрила на наименованието на национално равнище в съответствие с правилата в настоящата глава. Тази правна закрила се предоставя от датата на подаване на заявлението в Комисията и отпада на датата на вземане на решение за регистрация или отказ на регистрация съгласно настоящата глава.
Член 14
Контрол от страна на Комисията
1. Комисията публично оповестява датата, на която е подадено заявлението за предоставяне на правна закрила.
2. Комисията проверява дали заявленията за предоставяне на правна закрила по член 13, параграф 5 отговарят на условията по настоящата глава.
3. В случай че Комисията прецени, че са изпълнени установените в настоящата глава условия, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага процедурата по член 34, параграф 2, тя публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ по член 10, параграф 1, буква г), както и данните за публикацията на спецификацията на продукта по член 13, параграф 5, буква а).
4. Когато Комисията прецени, че не са изпълнени установените в настоящата глава условия, чрез актове за изпълнение тя взема решение за отхвърляне на заявлението. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 15
Процедура за предявяване на възражения
В срок до два месеца от датата на публикуването, предвидено в член 14, параграф 3, всяка държава членка или трета държава, както и всяко физическо или юридическо лице със законен интерес, установено или пребиваващо в държава членка, различна от тази, която е поискала правната закрила, или в трета държава, може да възрази срещу предложената закрила, като подаде до Комисията надлежно обосновано изложение относно условията за предоставяне на правна закрила, установени в настоящата глава.
В случай на физически или юридически лица, пребиваващи или установени в трета държава, това изложение се подава пряко или чрез органите на съответната трета държава в двумесечния срок по първа алинея.
Член 16
Решение по предоставянето на правна закрила
Въз основа на информацията, с която разполага при приключване на процедурата по предявяване на възражения по член 15, Комисията чрез актове за изпълнение взема решение за предоставяне на правна закрила на географското указание, което отговаря на установените в настоящата глава условия и е съвместимо с правото на Съюза, или за отхвърляне на заявлението, ако тези условия не са изпълнени. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 17
Омоними
1. Наименование, за което е подадено заявление за предоставяне на правна закрила и което изцяло или частично е омоним с наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира, като се спазва местната и традиционно установена употреба и се отчита рискът от объркване.
2. Омонимно наименование, което подвежда потребителя, че продуктите идват от друга територия, не се регистрира, дори ако наименованието е точно по отношение на действителната територия, район или място на произход на съответните продукти.
3. Използването на регистрирано омонимно наименование зависи от наличието на достатъчно практическо различие между омонима, регистриран впоследствие, и вече регистрираното наименование, като се взема предвид необходимостта заинтересованите производители да бъдат справедливо третирани и да не бъдат подвеждани потребителите.
Член 18
Основания за отказ на правна закрила
1. Наименованията, които са станали родови, не могат да се ползват с правна закрила като географски указания.
За целите на настоящата глава „наименование, които е станало родово“ означава наименованието на ароматизиран лозаро-винарски продукт, което, въпреки че е свързано с местността или района, където този продукт първоначално е бил произведен или пуснат на пазара, се е превърнало в традиционно наименование на ароматизиран лозаро-винарски продукт в Съюза.
За да се установи дали едно наименование е станало родово, се вземат предвид всички фактори от значение, и по-специално:
а)
съществуващото положение в Съюза, и по-специално в сферата на потреблението;
б)
приложимото право на Съюза или национално право.
2. Едно наименование не може да се ползва с правна закрила като географско указание, когато предвид репутацията и известността на търговската марка тази правна закрила може да подведе потребителите по отношение на истинската идентичност на ароматизирания лозаро-винарски продукт.
Член 19
Връзка с търговските марки
1. Когато географско указание се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент, регистрацията на търговска марка, чието използване попада в обхвата на член 20, параграф 2 и която е свързана с ароматизиран лозаро-винарски продукт, се отказва, ако заявлението за регистрация на търговската марка е подадено след датата на представяне в Комисията на заявлението за предоставяне на правна закрила на географското указание и ако впоследствие географското указание е получило правна закрила.
Регистрацията на търговски марки, извършена в нарушение на първа алинея, се обезсилва.
2. Без да се засяга член 17, параграф 2, търговска марка, чиято употреба попада в обхвата на член 20, параграф 2, за която има подадено заявление, която е регистрирана или е наложена в резултат на употреба, ако такава възможност е предвидена в съответното законодателство, на територията на Съюза преди датата, на която заявлението за предоставяне на правна закрила на географското указание е представено в Комисията, може да продължи да се използва и подновява, независимо от правната закрила на географско указание, при условие че не са налице основания за недействителност или отмяна на търговската марка, предвидени в Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13) или в Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета (14).
В такива случаи употребата на географското указание се разрешава паралелно с тази на съответните търговски марки.
Член 20
Правна закрила
1. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, могат да се използват от всеки оператор, предлагащ на пазара ароматизиран лозаро-винарски продукт, който е бил произведен в съответствие със съответната продуктова спецификация.
2. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, и ароматизираните лозаро-винарски продукти, използващи тези защитени наименования в съответствие със спецификацията на продукта, са защитени срещу:
а)
всяка пряка или непряка търговска употреба на защитеното наименование:
i)
от сходни продукти, за които не е спазена спецификацията на продукта на защитеното наименование; или
ii)
доколкото такава употреба е свързана с използване на репутацията на съответното географско указание;
б)
всякаква злоупотреба, имитация или позоваване, дори ако е посочен истинският произход на продукта или услугата или ако защитеното наименование е преведено, транскрибирано, транслитерирано или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както се произвежда във“, „имитация“, „аромат“, „като“ или други подобни изрази;
в)
всяко друго невярно или подвеждащо указание за източника на продукта, произхода, естеството или основни свойства на продукта, върху вътрешната или външната опаковка, рекламни материали или документи, свързани със съответния лозаро-винарски продукт, както и опаковането на продукта в съд, който може да създаде невярна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да подведе потребителите относно истинския произход на продукта.
3. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, не стават родови в Съюза по смисъла на член 18, параграф 1.
4. Държавите членки вземат подходящи административни и съдебни мерки, за да предотвратят или да преустановят неправомерната употреба на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, както е посочено в параграф 2.
Член 21
Регистър
Комисията, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура, създава и поддържа електронен регистър на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, на ароматизираните лозаро-винарски продукти, до който се предоставя публичен достъп.
Географски указания, отнасящи се до продукти от трети държави, които са защитени в Съюза съгласно международно споразумение, по което Съюзът е договаряща страна, могат да бъдат вписани в регистъра по първа алинея като географски указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент.
Член 22
Определяне на компетентен орган
1. Държавите членки определят компетентния орган или органи, отговарящи за контрола върху спазването на установените в настоящата глава задължения, в съответствие с критериите по член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (15).
2. Държавите членки гарантират, че всеки оператор, спазващ разпоредбите на настоящата глава, може да бъде обхванат от система на проверки.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за компетентния(те) орган(и) по параграф 1. Комисията осигурява публикуването на техните наименования и адреси, както и периодичната актуализация на тази информация.
Член 23
Проверка за спазването на спецификациите
1. По отношение на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, свързани с географски район в Съюза, се осигурява ежегодна проверка за спазването на спецификацията на продукта по време на производството на ароматизирания лозаро-винарски продукт, както и по време на опаковането му или след това, като тази проверка се извършва от:
а)
компетентния орган или органи по член 22; или
б)
един или повече контролни органи, отговарящи за проверката по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, действащи като органи по сертифициране на продуктите в съответствие с изискванията, предвидени в член 5 от посочения регламент.
Разходите за тези проверки са за сметка на проверяваните оператори.
2. По отношение на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, свързани с географски район в трета държава, се осигурява ежегодна проверка за спазването на спецификацията на продукта по време на производството на ароматизирания лозаро-винарски продукт, както и по време на опаковането му или след това, като тази проверка се извършва от:
а)
един или повече публични органи, определени от третата държава; или
б)
един или повече органи по сертифицирането.
3. Органите, посочени в параграф 1, буква б) и в параграф 2, буква б), трябва да спазват и да са акредитирани в съответствие със стандарт EN ISO/IEC 17065:2012 („Оценяване на съответствието. Изисквания към органите за сертификация на продукти, процеси и услуги“).
4. Когато органът или органите по параграф 1, буква а) и параграф 2, буква а), проверяват спазването на спецификацията на продукта, те трябва да осигуряват подходящи гаранции за обективност и безпристрастност и да разполагат със съответния квалифициран персонал и ресурси, необходими за изпълнението на своите задачи.
Член 24
Изменение на спецификациите на продуктите
1. Заявител, който отговаря на условията по член 12, може да подаде заявление за одобрение на изменение в спецификацията на продукта на географско указание, ползващо се с правна закрила съгласно настоящия регламент, по-специално с цел отчитане развитието на научно-техническите знания или промяна на границите на географския район по член 10, параграф 2, буква г). В заявлението се описват исканите изменения и се излагат основанията за тях.
2. В случай че предложеното изменение предполага една или повече промени в единния документ по член 10, параграф 1, буква г), членове 13 - 16 се прилагат mutatis mutandis по отношение на заявлението за изменение. Ако обаче предложеното изменение е несъществено, Комисията чрез актове за изпълнение решава дали да одобри заявлението, без да следва процедурата, предвидена в член 14, параграф 2 и член 15, като в случай на одобрение Комисията публикува елементите, посочени в член 14, параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 25
Отмяна
Комисията може да реши чрез актове за изпълнение, по своя инициатива или въз основа на надлежно обосновано искане от държава членка, от трета държава или от физическо или юридическо лице, имащо законен интерес, да отмени правната закрила за географско указание, ако повече не може да бъде гарантирано спазването на съответната спецификация на продукта. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Членове 13 - 16 се прилагат mutatis mutandis.
Член 26
Съществуващи географски означения
1. Географските означения на ароматизираните лозаро-винарски продукти, изброени в приложение II към Регламент (ЕИО) № 1601/91, и всяко друго географско означение, подадено до държава членка и одобрено от съответната държава членка преди 27 март 2014 г., се ползват автоматично с правна закрила като географски указания съгласно настоящия регламент. Комисията ги вписва в регистъра, предвиден в член 21 от настоящия регламент, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 от настоящия регламент процедура.
2. По отношение на съществуващите географски означения по параграф 1, държавите членки предават на Комисията:
а)
техническите досиета по член 10, параграф 1;
б)
националните решения за одобряването им.
3. Съществуващите географски означения по параграф 1, за които информацията по параграф 2 не е представена до 28 март 2017 г., губят правната закрила съгласно настоящия регламент. Комисията извършва съответните формални действия по заличаването на такива наименования от регистъра, предвиден в член 21, чрез актове за изпълнение и без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура.
4. Член 25 не се прилага по отношение на съществуващите географски означения по параграф 1 от настоящия член.
До 28 март 2018 г. Комисията може, по своя собствена инициатива, чрез актове за изпълнение да вземе решение за отмяна на правната закрила на съществуващи географски означения по параграф 1 от настоящия член, ако те не съответстват на изискванията по член 2, точка 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 27
Такси
Държавите членки могат да начисляват такса за покриване на разноските си, включително за разглеждането на заявленията за предоставяне на правна закрила, изложения на възражения, заявленията за изменение и исканията за отмяна в съответствие с настоящата глава.
Член 28
Делегирани правомощия
1. С цел да се вземат предвид специфичните характеристики на производството в очертания географския район на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно:
а)
критерии за очертаване на границите на географския район; и
б)
правила, ограничения и дерогации, свързани с производството в очертания географски район.
2. С цел да се гарантира качеството и проследяването на продуктите на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 с цел да установи условията, при които спецификациите на продуктите могат да съдържат допълнителни изисквания освен посочените в член 10, параграф 2, буква е).
3. С цел да се гарантират правата или законните интереси на производителите или операторите на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 с цел:
а)
да определи случаите, в които отделен производител може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание;
б)
да определи ограниченията, приложими към видовете заявители, които могат да подават заявления за предоставяне на правна закрила на географско указание;
в)
да установи условията, които трябва да се следват по отношение на заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание, контрола от страна на Комисията, процедурата по предявяване на възражения и процедурите за изменение и отмяна на географски указания;
г)
да установи условията, приложими по отношение на трансгранични заявления;
д)
да определи датата на подаване на заявление или на искане;
е)
да определи датата, от която се предоставя правната закрила;
ж)
да установи условията, при които дадено изменение се счита за несъществено по смисъла на член 24, параграф 2;
з)
да определи датата, на която изменението започва да се прилага;
и)
да установи условията, свързани със заявленията за изменения в спецификацията на продукта на географско указание, ползващо се с правна закрила съгласно настоящия регламент, и одобрението на тези изменения, в случаите когато измененията не налагат промени в единния документ по член 10, параграф 1, буква г).
4. С цел да се осигури подходяща правна закрила на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно ограниченията по отношение на защитеното наименование.
Член 29
Изпълнителни правомощия
1. Комисията може да приема чрез актове за изпълнение всички необходими мерки, свързани с настоящата глава, по отношение на:
а)
информацията, която се посочва в спецификацията на продукта по отношение на връзката, посочена в член 2, точка 3), между географския район и крайния продукт;
б)
способите за публично оповестяване на решенията за правна закрила или отхвърляне, посочени в член 16;
в)
подаването на трансгранични заявления;
г)
проверките, които се извършват от държавите членки, включително изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
2. Комисията може да приема чрез актове за изпълнение всички необходими мерки, свързани с настоящата глава, по отношение на процедурата, включително допустимостта, за разглеждане на заявленията за предоставяне на правна закрила или за одобрение на изменението на географско указание, както и на процедурата, включително допустимостта, при искания с цел възражение, отмяна или преобразуване, както и на предоставянето на информация, свързана със съществуващите защитени географски означения, по-специално по отношение на:
а)
образци на документи и формат на предаване;
б)
срокове;
в)
подробна информация относно фактите, доказателствата и придружаващите документи, които се представят в подкрепа на заявлението или искането.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 30
Недопустими заявления или искания
Когато заявление или искане, подадено в съответствие с настоящата глава, бъде счетено за недопустимо, Комисията взема решение за отхвърлянето му като недопустимо чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура.
ГЛАВА IV
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 31
Проверки на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Държавите членки отговарят за проверките на ароматизираните лозаро-винарски продукти. Те вземат необходимите мерки за осигуряване на спазването на разпоредбите на настоящия регламент, и по-специално определят компетентния орган или органи, отговорни за проверките по отношение на задълженията, установени с настоящия регламент в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
2. Комисията, при необходимост, чрез актове за изпълнение приема правила относно административните и физически проверки, които държавите членки провеждат във връзка със спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 32
Обмен на информация
1. Държавите членки и Комисията си съобщават взаимно всяка информация, необходима за прилагането на настоящия регламент и за спазването на международните ангажименти относно ароматизираните лозаро-винарски продукти. Когато е целесъобразно, тази информация може да се предава или предоставя на компетентните органи на трети държави и да се публикува.
2. С оглед на бързото, ефикасно, точно и икономически ефективно съобщаване на информация по параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 за определяне на:
а)
естеството и типа на информацията, която се съобщава;
б)
методите на съобщаване на информация;
в)
правилата, свързани с правата за достъп до информация или до предоставените информационни системи;
г)
условията и средствата за публикуване на информацията.
3. Комисията приема чрез актове за изпълнение:
а)
правила за предоставяне на информацията, която е необходима за прилагането на настоящия член;
б)
реда и условията за управление на информацията, която следва да се съобщи, както и правила за съдържанието, формата, периодичността, честотата и крайните срокове на съобщаването ѝ;
в)
реда и условията за предаване или осигуряване достъп на държавите членки, на компетентните органи на трети държави или на обществеността до информация и документи.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 33
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема на делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема на делегирани актове, посочено в член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 27 март 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощията. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, влиза в сила само ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 34
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по ароматизираните лозаро-винарски продукти. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете за изпълнение, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея и член 29, параграф 1, буква б), когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 35
Отмяна
Регламент (ЕИО) № 1601/91 се отменя, считано от 28 март 2015 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III към настоящия регламент.
Член 36
Преходни разпоредби
1. С цел да се улесни преходът от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към установените с настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието, когато е целесъобразно, да приема делегирани актове в съответствие с член 33 по отношение на приемането на мерки за изменение или за дерогация от настоящия регламент, които остават в сила до 28 март 2018 г.
2. Ароматизирани лозаро-винарски продукти, които не отговарят на изискванията на настоящия регламент, но са произведени в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1601/91 преди 27 март 2014 г. могат да бъдат пускани на пазара до изчерпване на наличните запаси.
3. Ароматизирани лозаро-винарски продукти, които са в съответствие с членове 1 - 6 и член 9 от настоящия регламент и са произведени преди 27 март 2014 г., могат да бъдат пускани на пазара до изчерпване на наличните запаси, при условие че продуктите са в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1601/91 по отношение на всички аспекти, които не се уреждат от членове 1 - 6 и член 9 от настоящия регламент.
Член 37
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 28 март 2015 г. Въпреки това член 36, параграфи 1 и 3 се прилагат от 27 март 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 26 февруари 2014 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 251/2014 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 26 de fevereiro de 2014
relativo à definição, descrição, apresentação, rotulagem e proteção das indicações geográficas dos produtos vitivinícolas aromatizados e que revoga o Regulamento (CEE) n.o 1601/91 do Conselho
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 43.o, n.o 2, e o artigo 114.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CEE) n.o 1601/91 do Conselho (3) e o Regulamento (CE) n.o 122/94 da Comissão (4) regularam com êxito o setor dos vinhos aromatizados, das bebidas aromatizadas à base de vinho e dos cocktails aromatizados de produtos vitivinícolas (a seguir designados «produtos vitivinícolas aromatizados»). Todavia, face às inovações tecnológicas, à evolução do mercado e às novas expectativas dos consumidores, torna-se necessário atualizar as regras aplicáveis à definição, descrição apresentação, rotulagem e proteção das indicações geográficas de determinados produtos vitivinícolas aromatizados, tendo igualmente em conta os métodos tradicionais de produção.
(2)
São necessárias outras alterações em consequência da entrada em vigor do Tratado de Lisboa, a fim de alinhar os poderes conferidos à Comissão nos termos do Regulamento (CEE) n.o 1601/91 com os artigos 290.o e 291.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE). Atendendo ao alcance dessas alterações, é conveniente revogar o Regulamento (CEE) n.o 1601/91 e substituí-lo pelo presente regulamento. O Regulamento (CE) n.o 122/94 introduziu regras relativas à aromatização e à adição de álcool aplicáveis a alguns produtos vitivinícolas aromatizados e a fim de assegurar clareza, essas regras deverão ser incorporadas no presente regulamento.
(3)
O Regulamento (UE) n.o 1169/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho (5) aplica-se à apresentação e rotulagem dos produtos vitivinícolas aromatizados, salvo disposição em contrário do presente regulamento.
(4)
Os produtos vitivinícolas aromatizados são importantes para os consumidores, os produtores e o setor agrícola da União. As medidas aplicáveis aos produtos vitivinícolas aromatizados deverão contribuir para a consecução de um nível elevado de proteção dos consumidores, para evitar práticas enganosas e para assegurar a transparência do mercado e uma concorrência leal. Deste modo, essas medidas salvaguardarão a reputação que os produtos vitivinícolas aromatizados da União adquiriram no mercado interno e no mercado mundial, continuando a ter em conta as práticas tradicionais utilizadas na elaboração desses produtos, assim como as exigências crescentes de proteção e informação dos consumidores. Importa igualmente atender à inovação tecnológica, no caso dos produtos em que esta sirva para melhorar a qualidade sem afetar o caráter tradicional dos produtos vitivinícolas aromatizados em questão.
(5)
A produção de produtos vitivinícolas aromatizados é para o setor agrícola da União um mercado importante que deverá ser realçado pelo enquadramento legal.
(6)
No interesse dos consumidores, o presente regulamento deverá aplicar-se a todos os produtos vitivinícolas aromatizados colocados no mercado da União, quer tenham sido produzidos nos Estados-Membros ou em países terceiros. A fim de conservar e melhorar a reputação dos produtos vitivinícolas aromatizados da União no mercado mundial, as regras estabelecidas no presente regulamento deverão aplicar-se também aos produtos vitivinícolas aromatizados produzidos na União para exportação.
(7)
A fim de assegurar clareza e transparência do direito da União que regula os produtos vitivinícolas aromatizados, é necessário definir com precisão os produtos a que se aplica, bem como os critérios relativos à produção, descrição, apresentação e rotulagem desses produtos e, designadamente, à denominação de venda. Deverão estabelecer-se igualmente regras específicas sobre a indicação de proveniência, a título voluntário, que completem as regras previstas no Regulamento (UE) n.o 1169/2011. Ao estabelecerem-se tais regras, regulam-se todos os estádios da cadeia de produção e os consumidores são protegidos e convenientemente informados.
(8)
As definições dos produtos vitivinícolas aromatizados deverão continuar a respeitar as práticas tradicionais de qualidade, mas estas deverão ser atualizadas e aperfeiçoadas à luz da evolução tecnológica.
(9)
Os produtos vitivinícolas aromatizados deverão ser produzidos de acordo com determinadas regras e restrições, que garantam a satisfação das expectativas dos consumidores no que respeita à qualidade e aos métodos de produção. A fim de respeitar as normas internacionais na matéria, é conveniente estabelecer os métodos de produção e a Comissão deverá, como regra geral, ter em conta as normas recomendadas e publicadas pelo Organização Internacional da Vinha e do Vinho (OIV).
(10)
O Regulamento (CE) n.o 1333/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho (6) e o Regulamento (CE) n.o 1334/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho (7) deverão aplicar-se aos produtos vitivinícolas aromatizados.
(11)
Por outro lado, o álcool etílico utilizado na produção de produtos vitivinícolas aromatizados deverá ser exclusivamente de origem agrícola, de modo a satisfazer as expectativas dos consumidores e a respeitar as práticas tradicionais de qualidade. Tal deverá assegurar, igualmente, o escoamento de produtos agrícolas de base.
(12)
Dada a importância e a complexidade do setor dos produtos vitivinícolas aromatizados, justifica-se estabelecer regras específicas relativas à descrição e à apresentação destes produtos, que completem as disposições sobre rotulagem estabelecidas no Regulamento (UE) n.o 1169/2011. Essas regras específicas deverão igualmente evitar a utilização indevida das denominações de venda dos produtos vitivinícolas aromatizados, no caso de produtos que não respeitem os requisitos previstos no presente regulamento.
(13)
Com vista a facilitar a compreensão dos consumidores, deverá ser possível complementar as denominações de venda previstas no presente regulamento com a denominação corrente do produto na aceção do Regulamento (UE) n.o 1169/2011.
(14)
O Regulamento (CE) n.o 834/2007 do Conselho (8) aplica-se, nomeadamente, aos produtos agrícolas transformados destinados a serem utilizados como géneros alimentícios, o que inclui os produtos vitivinícolas aromatizados. Por conseguinte, os produtos vitivinícolas aromatizados que respeitem os requisitos estabelecidos nesse regulamento, e nos atos adotados nos termos do mesmo, podem ser colocados no mercado como produtos vitivinícolas aromatizados biológicos.
(15)
Ao aplicarem uma política de qualidade, e para que os produtos vitivinícolas aromatizados com indicação geográfica possam ter um nível de qualidade elevado, os Estados-Membros deverão poder adotar regras mais estritas do que as previstas no presente regulamento, no que respeita à produção, designação, apresentação e rotulagem dos produtos vitivinícolas aromatizados com indicação geográfica que são produzidos nos seus territórios desde que tais regras sejam compatíveis com o direito da União.
(16)
Uma vez que o Regulamento (CE) n.o 110/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho (9), o Regulamento (UE) n.o 1151/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho (10) e as disposições relativas às indicações geográficas estabelecidas no Regulamento (UE) n.o 1308/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho (11) não se aplicam aos produtos vitivinícolas aromatizados, torna-se necessário estabelecer regras especificamente aplicáveis à proteção das indicações geográficas destes produtos. Deverão ser utilizadas indicações geográficas para identificar produtos vitivinícolas aromatizados originários do território de um país, ou de uma região ou localidade desse território, se determinada qualidade, reputação ou outra característica de um produto vitivinícola aromatizado for essencialmente atribuível à origem geográfica do mesmo, procedendo a Comissão ao registo dessas indicações geográficas.
(17)
O presente regulamento deverá prever um procedimento de registo, conformidade, alteração e eventual cancelamento de indicações geográficas de países terceiros e da União.
(18)
As autoridades dos Estados-Membros deverão ser responsáveis pelo cumprimento do presente regulamento e deverão ser adotadas disposições para que a Comissão possa supervisionar e verificar esse cumprimento.
(19)
A fim de completar ou alterar certos elementos não essenciais do presente regulamento, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do TFUE deverá ser delegado na Comissão no que diz respeito à criação de processos de produção para a obtenção de produtos vitivinícolas aromatizados; aos critérios para a delimitação da área geográfica e as regras, restrições e derrogações relativas à produção nessas áreas, às condições em que o caderno de especificações do produto pode incluir requisitos adicionais; à determinação dos casos em que um produtor individual pode solicitar a proteção de uma indicação geográfica e as restrições aplicáveis ao tipo de requerente que pode solicitar a proteção de uma indicação geográfica; à definição das condições a observar relativamente aos pedidos de proteção de uma indicação geográfica, ao exame pela Comissão, ao procedimento de oposição e aos procedimentos de alteração e cancelamento de indicações geográfica; à definição das condições aplicáveis aos pedidos transfronteiriços; à fixação da data de apresentação dos pedidos; à data a partir da qual vigora a proteção e à data a partir da qual entra em vigor uma alteração à proteção; à definição das condições relativas às alterações ao caderno de especificações incluindo as condições segundo as quais uma alteração seja considerada menor e às condições relativas aos pedidos de alteração que não impliquem alterações ao documento único, e ao seu deferimento; às restrições respeitantes ao nome protegido; à natureza e ao tipo de informações a notificar no âmbito da troca de informações entre os Estados-Membros e a Comissão, aos métodos de notificação, às regras relativas aos direitos de acesso à informação ou aos sistemas de informação disponibilizados e aos meios de publicação das informações. É especialmente importante que a Comissão efetue consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(20)
A fim de assegurar condições uniformes para a execução do presente regulamento no que diz respeito aos métodos de análise a utilizar para determinar a composição dos produtos vitivinícolas aromatizados; às decisões de concessão da proteção de indicações geográficas e de indeferimento dos pedidos dessa proteção; às decisões de cancelamento da proteção de indicações geográficas e das denominações geográficas existentes; às decisões de aprovação do pedido de alterações, no caso em que a alteração do caderno de especificações seja menor; às informações a indicar no caderno de especificações, no que respeita à definição das indicações geográficas, aos meios para disponibilizar ao público as decisões de proteção das indicações geográficas ou de indeferimento das mesmas; à apresentação de pedidos transfronteiriços; aos controlos e verificações a realizar pelos Estados-Membros; ao procedimento, incluindo a admissibilidade, de exame dos pedidos de proteção ou de aprovação de alterações de indicações geográficas, bem como no que respeita aos procedimentos, incluindo a admissibilidade, relativos aos pedidos de oposição, de cancelamento ou de conversão e à apresentação de informações relativas às denominações geográficas protegidas já existentes; aos controlos administrativos e físicos a efetuar pelos Estados-Membros; e às regras relativas à aplicação das disposições relativas ao fornecimento das informações necessárias para o pedido de troca de informações entre os Estados-Membros e a Comissão; às disposições relativas à gestão das informações a comunicar, bem como regras sobre o teor, a forma, o calendário, a periodicidade e os prazos das notificações e disposições relativas à transmissão ou disponibilização de informações e documentos aos Estados-Membros, às autoridades competentes de países terceiros e ao público, deverão ser atribuídas competências de execução à Comissão. Estas competências deverão ser exercidas nos termos do Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho (12).
(21)
Dada a natureza especial destes atos, a Comissão deverá, através de atos de execução e sem aplicar o Regulamento (UE) n.o 182/2011, publicar no Jornal Oficial da União Europeia o documento único, decidir se o pedido de proteção de uma indicação geográfica deve ser indeferido com fundamento na inadmissibilidade, e deverá criar e manter um registo das indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento, incluindo a enumeração das denominações geográficas constantes desse registo ou a sua eliminação.
(22)
A transição das regras previstas no Regulamento (CEE) n.o 1601/91 para as regras previstas no presente regulamento poderá criar dificuldades que não sejam obviadas pelo presente regulamento. Para o efeito, deverão ser delegados poderes à Comissão para adotar as medidas transitórias necessárias.
(23)
Deverá prever-se um período de tempo suficiente e disposições adequadas a fim de facilitar uma transição suave das regras estabelecidas no Regulamento (CEE) n.o 1601/91 para as regras estabelecidas no presente regulamento. Em qualquer caso, deverá ser permitida a comercialização das existências após a aplicação do presente regulamento, até ao esgotamento das mesmas.
(24)
Atendendo a que os objetivos do presente regulamento, a saber, estabelecer regras relativas à definição, descrição, apresentação e rotulagem dos produtos vitivinícolas aromatizados, bem como à proteção das indicações geográficas desses produtos, não podem ser suficientemente alcançados pelos Estados-Membros, mas podem, devido à sua dimensão e efeito ser mais bem alcançados ao nível da União, podendo a União tomar medidas, em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para alcançar esses objetivos,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
ÂMBITO DE APLICAÇÃO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
Objeto e âmbito de aplicação
1. O presente regulamento estabelece regras relativas à definição, descrição, apresentação e rotulagem dos produtos vitivinícolas aromatizados, bem como à proteção das indicações geográficas desses produtos.
2. O Regulamento (UE) n.o 1169/2011 aplica-se à apresentação e rotulagem dos produtos vitivinícolas aromatizados, salvo disposição em contrário prevista no presente regulamento.
3. O presente regulamento aplica-se aos produtos vitivinícolas aromatizados colocados no mercado na União, quer sejam produzidos em Estados-Membros ou em países terceiros, bem como aos produtos produzidos na União para exportação.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1) «Denominação de venda»: nome de qualquer dos produtos vitivinícolas aromatizados previsto no presente regulamento;
2) «Descrição»: a lista de características específicas de um produto vitivinícola aromatizado;
3) «Indicação geográfica»: indicação que identifica um produto vitivinícola aromatizado como originário de uma região, de um local específico ou de um país caso uma determinada qualidade, reputação ou outra característica desse produto possa ser atribuída essencialmente à origem geográfica do mesmo.
CAPÍTULO II
DEFINIÇÕES, DESCRIÇÃO APRESENTAÇÃO E ROTULAGEM DOS PRODUTOS VITIVINÍCOLAS AROMATIZADOS
Artigo 3.o
Definições e classificação dos produtos vitivinícolas aromatizados
1. Os produtos vitivinícolas aromatizados são produtos obtidos a partir de produtos do setor vitivinícola referidos no Regulamento (UE) n.o 1308/2013 e que tenham sido aromatizados. Os produtos vitivinícolas aromatizados são classificados nas seguintes categorias:
a)
Vinhos aromatizados;
b)
Bebidas aromatizadas à base de vinho;
c)
Cocktails aromatizados de produtos vitivinícolas.
2. Vinho aromatizado é uma bebida:
a)
Obtida a partir de um ou mais dos produtos vitivinícolas definidos no Anexo II, parte IV, ponto 5, e no Anexo VII, parte II, pontos 1 e 3 a 9, do Regulamento (UE) n.o 1308/2013, com exceção do vinho Retsina;
b)
Na qual os produtos vitivinícolas referidos na alínea a) representam, pelo menos, 75 % do volume total;
c)
À qual foi eventualmente adicionado álcool;
d)
À qual foram eventualmente adicionados corantes;
e)
À qual foram eventualmente adicionados mosto de uvas, mosto de uvas parcialmente fermentado ou ambos;
f)
Que pode ter sido eventualmente edulcorada;
g)
Com título alcoométrico volúmico adquirido igual ou superior a 14,5 % vol e inferior a 22 % vol e título alcoométrico volúmico total igual ou superior a 17,5 % vol.
3. Bebida aromatizada à base de vinho é uma bebida:
a)
Obtida a partir de um ou mais dos produtos vitivinícolas definidos no Anexo VII parte II„ pontos 1, 2 e 4 a 9, do Regulamento (UE) n.o 1308/2013, com a exceção dos vinhos produzidos com adição de álcool e o vinho Retsina;
b)
Na qual os produtos vitivinícolas referidos na alínea a) representam, pelo menos, 50 % do volume total;
c)
À qual não foi adicionado álcool, salvo indicação em contrário constante do Anexo II;
d)
À qual foram eventualmente adicionados corantes;
e)
À qual foram eventualmente adicionados mosto de uvas, mosto de uvas parcialmente fermentado ou ambos;
f)
Que pode ter sido eventualmente edulcorada;
g)
Com título alcoométrico volúmico adquirido igual ou superior a 4,5 % vol e inferior a 14,5 % vol.
4. Cocktail aromatizado de produtos vitivinícolas é uma bebida:
a)
Obtida a partir de um ou mais dos produtos vitivinícolas definidos no Anexo VII parte II„ pontos 1, 2 e 4 a 11, do Regulamento (UE) n.o 1308/2013, com a exceção dos vinhos produzidos com adição de álcool e o vinho Retsina;
b)
Na qual os produtos vitivinícolas referidos na alínea a) representam, pelo menos, 50 % do volume total;
c)
À qual não foi adicionado álcool;
d)
À qual foram eventualmente adicionados corantes;
e)
Que pode ter sido eventualmente edulcorada;
f)
Com título alcoométrico volúmico adquirido superior a 1,2 % vol e inferior a 10 % vol.
Artigo 4.o
Processos de produção e métodos de análise de produtos vitivinícolas aromatizados
1. Os produtos vitivinícolas aromatizados devem ser produzidos em conformidade com os requisitos, restrições e designações estabelecidos nos Anexos I e II.
2. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 33.o, no que diz respeito ao estabelecimento de processos de produção autorizados para a obtenção de produtos vitivinícolas aromatizados, atendendo às expectativas dos consumidores.
Ao estabelecer os processos de produção autorizados a que se refere o primeiro parágrafo, a Comissão deve ter em conta os processos de produção recomendados e publicados pela OIV.
3. Se for caso disso, a Comissão adota, por meio de atos de execução, os métodos de análise a utilizar para determinar a composição dos produtos vitivinícolas aromatizados. Esses métodos devem basear-se nos métodos pertinentes recomendados e publicados pela OIV, salvo se forem ineficazes ou inadequados tendo em conta o objetivo prosseguido. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Na pendência da adoção de tais métodos pela Comissão, os métodos a utilizar são os autorizados pelo Estado-Membro em questão.
4. As práticas enológicas e as restrições estabelecidas nos termos do artigo 74.o, do artigo 75.o, n.o 4, e do artigo 80.o do Regulamento (UE) n.o 1308/2013 aplicam-se aos produtos vitivinícolas utilizados para a produção dos produtos vitivinícolas aromatizados.
Artigo 5.o
Denominações de venda
1. As denominações de venda previstas no Anexo II são utilizadas para quaisquer produtos vitivinícolas aromatizados colocados no mercado da União, desde que cumpram os requisitos para a denominação de venda correspondente estabelecidos no mesmo anexo. As denominações de venda podem ser complementadas com a denominação corrente do produto na aceção do Regulamento (UE) n.o 1169/2011.
2. Caso um produto vitivinícola aromatizado satisfaça os requisitos de mais do que uma denominação de venda, apenas é autorizada a utilização de uma delas, salvo disposição em contrário constante do Anexo II.
3. As bebidas alcoólicas aromatizadas que não cumpram os requisitos previstos no presente regulamento não podem ser designadas, apresentadas ou rotuladas mediante a associação de termos como «género», «tipo», «estilo», «elaboração» ou «gosto», ou de qualquer outro termo semelhante, a qualquer denominação de venda.
4. As denominações de venda podem ser completadas ou substituídas por indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento.
5. Sem prejuízo do disposto no artigo 26.o, as denominações de venda não são completadas por denominações de origem protegidas ou indicações geográficas protegidas autorizadas para produtos vitivinícolas.
Artigo 6.o
Menções complementares das denominações de venda
1. As denominações de venda referidas no artigo 5.o também podem ser complementadas pelas seguintes menções relativas ao seu teor de açúcares dos vinhos aromatizados:
a) «Extra-seco»: para os produtos com teor de açúcares inferior a 30 gramas por litro e, no caso dos vinhos aromatizados e não obstante o artigo 3.o, n.o 2, alínea g), com título alcoométrico volúmico total igual ou superior a 15 % vol;
b) «Seco»: para produtos com teor de açúcares inferior a 50 gramas por litro e, no caso dos vinhos aromatizados e não obstante o artigo 3.o, n.o 2, alínea g), com título alcoométrico volúmico total igual ou superior a 16 % vol;
c) «Meio-seco»: para produtos com teor de açúcares igual ou superior a 50 gramas por litro e inferior a 90 gramas por litro;
d) «Meio-doce»: para produtos com teor de açúcares igual ou superior a 90 gramas por litro e inferior a 130 gramas por litro;
e) «Doce»: para produtos com teor de açúcares com 130 gramas ou mais por litro.
Os teores de açúcares indicados nas alíneas a) a e) do primeiro parágrafo são expressos em açúcar invertido.
As menções «meio-doce» e «doce» podem ser acompanhadas pela indicação do teor de açúcares, expresso em gramas por litro de açúcar invertido.
2. Se a denominação de venda for complementada pela menção «espumante» ou incluir esta menção, a quantidade de vinho espumante utilizada não pode ser inferior a 95 %.
3. As denominações de venda podem ser ainda complementadas por uma referência ao aroma principal utilizado.
Artigo 7.o
Indicação de proveniência
Se for indicada a proveniência do produto vitivinícola aromatizado, esta deve corresponder ao local de produção do produto. A proveniência deve ser indicada pelos termos «produzido em […]» ou por termos equivalentes, complementados pelo nome do Estado-Membro ou país terceiro em causa.
Artigo 8.o
Línguas utilizadas na apresentação e rotulagem de produtos vitivinícolas aromatizados
1. As denominações de venda assinaladas em itálico no Anexo II não são traduzidas no rótulo nem na apresentação dos produtos vitivinícolas aromatizados.
As menções complementares previstas no presente regulamento devem, se forem expressas em texto, ser indicadas pelo menos numa língua oficial da União.
2. O nome de uma indicação geográfica protegida nos termos do presente regulamento deve figurar no rótulo na língua ou línguas em que esteja registado, mesmo que a indicação geográfica em causa substitua uma denominação de venda nos termos do artigo 5.o, n.o 4.
Caso o nome de uma indicação geográfica protegida nos termos do presente regulamento utilize um alfabeto não-Latino, o nome correspondente pode ser também indicado numa ou mais línguas oficiais da União.
Artigo 9.o
Regras mais estritas decididas pelos Estados-Membros
Ao aplicarem uma política de qualidade a produtos vitivinícolas aromatizados com indicação geográfica protegida nos termos do presente regulamento que sejam produzidos no seu território, ou tendo em vista o estabelecimento de novas indicações geográficas, os Estados-Membros podem adotar regras relativas à produção e à descrição dos produtos mais estritas do que as referidas no artigo 4.o e nos Anexos I e II, desde que as regras em causa sejam compatíveis com o direito da União.
CAPÍTULO III
INDICAÇÕES GEOGRÁFICAS
Artigo 10.o
Teor dos pedidos de proteção
1. O pedido de proteção de um nome como indicação geográfica deve ser constituído por um processo técnico de que constem:
a)
O nome a proteger;
b)
O nome e o endereço do requerente;
c)
O caderno de especificações referido no n.o 2; e
d)
Um documento único de síntese do caderno de especificações referido no n.o 2.
2. Para poder beneficiar de uma indicação geográfica protegida ao abrigo do presente regulamento, o produto deve respeitar o caderno de especificações correspondente, do qual devem constar, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
O nome a proteger;
b)
Uma descrição do produto, designadamente as suas principais características analíticas, bem como uma indicação das suas características organolépticas;
c)
Se for caso disso, os processos de produção e especificações particulares, bem como as restrições aplicáveis na elaboração do produto;
d)
A delimitação da área geográfica em causa;
e)
Os elementos que sustentam a relação referida no artigo 2.o, n.o 3;
f)
Os requisitos aplicáveis estabelecidos no direito da União ou no direito nacional ou, se o Estado-Membro assim o tiver previsto, estabelecidos pela organização gestora da indicação geográfica protegida em causa, desde que os requisitos em questão sejam objetivos, não-discriminatórios e compatíveis com o direito da União;
g)
Uma indicação da matéria-prima principal a partir da qual o produto vitivinícola aromatizado é obtido;
h)
O nome e o endereço das autoridades ou dos organismos a quem compete verificar o cumprimento das disposições do caderno de especificações, bem como as atribuições específicas dessas autoridades ou desses organismos.
Artigo 11.o
Pedido de proteção relativo a uma área geográfica situada num país terceiro
1. Se o pedido de proteção se referir a uma área geográfica situada num país terceiro, para além dos elementos previstos no artigo 10.o, o pedido deve incluir uma prova de que o nome em questão é protegido no seu país de origem.
2. O pedido de proteção deve ser dirigido à Comissão, quer diretamente pelo requerente, quer através das autoridades do país terceiro em causa.
3. O pedido de proteção deve ser redigido numa das línguas oficiais da União ou ser acompanhado de uma tradução autenticada numa dessas línguas.
Artigo 12.o
Requerentes
1. Qualquer agrupamento de produtores interessado - ou, em casos excecionais, um produtor individual - pode apresentar um pedido de proteção de uma indicação geográfica. Podem participar no pedido de proteção outras partes interessadas.
2. Os produtores apenas podem apresentar pedidos de proteção relativos a produtos vitivinícolas aromatizados que eles próprios produzam.
3. Se o nome em causa designar uma área geográfica transfronteiriça, pode ser apresentado um pedido de proteção conjunto.
Artigo 13.o
Procedimento nacional preliminar
1. Os pedidos para proteção da indicação geográfica de um produto vitivinícola aromatizado originário da União devem ser sujeitos ao procedimento nacional preliminar nos termos dos n.os 2 a 7 do presente artigo.
2. O pedido de proteção deve ser apresentado no Estado-Membro a cujo território se encontra associada a indicação geográfica.
3. O Estado-Membro examina o pedido de proteção a fim de verificar se preenche as condições estabelecidas no presente capítulo.
O Estado-Membro, por meio de um procedimento nacional, assegura a publicação adequada do pedido de proteção e prevê um período de, pelo menos, dois meses, a contar da data de publicação, durante o qual qualquer pessoa singular ou coletiva com interesse legítimo e residente ou estabelecida no território do Estado-Membro pode opor-se à proteção proposta mediante a apresentação de uma declaração devidamente fundamentada ao Estado-Membro.
4. Se considerar que a indicação geográfica não cumpre os requisitos aplicáveis ou é incompatível com o direito da União em geral, o Estado-Membro indefere o pedido.
5. Se considerar que os requisitos aplicáveis são cumpridos, o Estado-Membro:
a)
Publica o documento único e o caderno de especificações, pelo menos, na Internet;
b)
Transmite à Comissão um pedido de proteção que contenha as seguintes informações:
i)
o nome e endereço do requerente,
ii)
o caderno de especificações referido no artigo 10.o, n.o 2,
iii)
o documento único a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, alínea d),
iv)
a declaração do Estado-Membro em que este considera que o pedido apresentado pelo requerente preenche as condições exigidas,
v)
referência à publicação prevista na alínea a).
As informações referidas no primeiro parágrafo, alínea b), devem ser transmitidas numa das línguas oficiais da União ou ser acompanhadas de uma tradução autenticada numa dessas línguas.
6. Os Estados-Membros adotam, até 28 de março de 2015, as disposições legislativas, regulamentares ou administrativas necessárias para dar cumprimento ao presente artigo.
7. Se não dispuser de legislação nacional relativa à proteção de indicações geográficas, um Estado-Membro pode, apenas a título transitório, conferir proteção a uma denominação, nos termos do disposto no presente capítulo, a nível nacional. Essa proteção deverá produzir efeitos a partir da data de apresentação do pedido à Comissão e deverá cessar na data em que for decidido deferir ou indeferir o registo nos termos do presente capítulo.
Artigo 14.o
Exame pela Comissão
1. A Comissão torna pública a data de apresentação dos pedidos de proteção.
2. A Comissão examina se os pedidos de proteção a que se refere o artigo 13.o, n.o 5, preenchem as condições estabelecidas no presente capítulo.
3. Se considerar que as condições estabelecidas no presente capítulo estão preenchidas, a Comissão, por meio de atos de execução adotados sem recurso ao procedimento a que se refere o artigo 34.o, n.o 2, publica no Jornal Oficial da União Europeia o documento único referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea d), e a referência à publicação do caderno de especificações referida no artigo 13.o, n.o 5, alínea a).
4. Se considerar que as condições estabelecidas no presente capítulo não estão preenchidas, a Comissão, por meio de um ato de execução, toma a decisão de indeferir o pedido. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 15.o
Procedimento de oposição
No prazo de dois meses a contar da data de publicação prevista no artigo 14.o, n.o 3, qualquer Estado-Membro ou país terceiro, ou qualquer pessoa singular ou coletiva com interesse legítimo, residente ou estabelecida num Estado-Membro diferente daquele que requereu a proteção ou num país terceiro, pode opor-se à proteção proposta, mediante apresentação à Comissão de uma declaração devidamente fundamentada relativa às condições de elegibilidade estabelecidas no presente capítulo.
No caso das pessoas singulares ou coletivas residentes ou estabelecidas num país terceiro, essa declaração deve ser apresentada quer diretamente, quer através das autoridades do país terceiro em causa, no prazo de dois meses referido no primeiro parágrafo.
Artigo 16.o
Decisão sobre a proteção
Com base nas informações de que disponha após a conclusão do procedimento de oposição referido no artigo 15.o, a Comissão decide, por meio de um ato de execução, ou conferir proteção à indicação geográfica, se esta cumprir as condições estabelecidas no presente capítulo e for compatível com o direito da União, ou indeferir o pedido, se essas condições não estiverem preenchidas. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 17.o
Homonímia
1. Um nome, relativamente ao qual tenha sido apresentado um pedido de proteção, e que seja homónimo ou parcialmente homónimo de um nome já registado ao abrigo do presente regulamento, deve ser registado tendo na devida conta os usos locais e tradicionais e o risco de confusão.
2. Não são registados nomes homónimos que induzam os consumidores em erro, levando-os a crer que os produtos são originários de outro território, ainda que os nomes em causa sejam exatos no que se refere ao território, à região ou ao local de origem real dos produtos em questão.
3. A utilização de um nome homónimo registado só é autorizada se, na prática, o nome homónimo registado posteriormente for suficientemente diferenciado do nome já registado, tendo em conta a necessidade de garantir um tratamento equitativo dos produtores em causa e de não induzir os consumidores em erro.
Artigo 18.o
Motivos de recusa da proteção
1. Não são protegidos como indicações geográficas nomes que se tornaram genéricos.
Para efeitos do presente capítulo, entende-se por «nome que se tornou genérico» o nome de um produto vitivinícola aromatizado que, embora corresponda ao local ou à região onde esse produto era inicialmente produzido ou colocado no mercado, passou a ser o nome comum do produto vitivinícola aromatizado em causa na União.
Para determinar se um nome se tornou ou não genérico devem ser tidos em conta todos os fatores pertinentes, nomeadamente:
a)
A situação existente na União, nomeadamente nas zonas de consumo;
b)
A legislação da União ou nacional aplicável.
2. Não são protegidos como indicações geográficas os nomes cuja proteção, atendendo à reputação e à notoriedade de uma marca, seja suscetível de induzir os consumidores em erro quanto à verdadeira identidade do produto vitivinícola aromatizado em causa.
Artigo 19.o
Relação com marcas
1. Se uma indicação geográfica for protegida ao abrigo do presente regulamento, deve ser indeferido o registo de qualquer marca cuja utilização seja abrangida pelo artigo 20.o, n.o 2, caso o pedido de registo da marca seja apresentado após a data de apresentação à Comissão do pedido de proteção da indicação geográfica em causa e esta última seja subsequentemente protegida.
As marcas registadas em violação do disposto no primeiro parágrafo são consideradas inválidas.
2. Sem prejuízo do artigo 17.o, n.o 2, uma marca cuja utilização seja abrangida pelo artigo 20.o, n.o 2, e que tenha sido objeto de um pedido de registo ou de registo ou, nos casos em que tal esteja previsto na legislação em causa, que tenha sido estabelecida pelo uso, no território da União, antes da data da apresentação à Comissão do pedido de proteção de uma determinada indicação geográfica, pode continuar a ser utilizada e a ser renovada, independentemente da proteção da indicação geográfica em causa, sempre que não incorra nas causas de invalidade ou de caducidade previstas na Diretiva 2008/95/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (13) e no Regulamento (CE) n.o 207/2009 do Conselho (14).
Nesses casos, é permitida a utilização da indicação geográfica em causa juntamente com a da marca em questão.
Artigo 20.o
Proteção
1. As indicações geográficas protegidas ao abrigo presente regulamento podem ser utilizadas por qualquer operador que comercialize um produto vitivinícola aromatizado produzido de acordo com o caderno de especificações correspondente.
2. As indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento e os produtos vitivinícolas aromatizados que utilizam esses nomes protegidos de acordo com o caderno de especificações são protegidos contra:
a)
Qualquer utilização comercial direta ou indireta de um nome protegido:
i)
por produtos comparáveis não conformes com o caderno de especificações do nome protegido, ou
ii)
que procure tirar benefícios da reputação de uma indicação geográfica;
b)
Qualquer usurpação, imitação ou evocação, ainda que a verdadeira origem do produto ou serviço seja indicada ou que o nome protegido seja traduzido, transcrito ou transliterado ou acompanhado por termos como «género», «tipo», «método», «estilo», «imitação», «sabor», «como» ou similares;
c)
Qualquer outra indicação falsa ou falaciosa quanto às proveniência, origem, natureza ou qualidades essenciais do produto, que conste da embalagem ou do acondicionamento, da publicidade ou dos documentos relativos ao produto vitivinícola em causa, bem como contra o acondicionamento em recipientes suscetíveis de transmitir uma ideia errada sobre a origem do produto;
d)
Qualquer outra prática suscetível de induzir o consumidor em erro quanto à verdadeira origem do produto.
3. As indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento não podem tornar-se genéricas na União, na aceção do artigo 18.o, n.o 1.
4. Os Estados-Membros devem tomar as medidas administrativas e judiciais necessárias para impedir a utilização ilegal de indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento a que se refere o n.o 2, ou para pôr cobro a essa utilização ilegal.
Artigo 21.o
Registo
A Comissão, por meio de atos de execução, adotados sem recurso ao procedimento a que se refere o artigo 34.o, n.o 2, estabelece e mantém um registo eletrónico, acessível ao público, das indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento de produtos vitivinícolas aromatizados.
Podem ser inscritas como indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento, no registo referido no primeiro parágrafo, indicações geográficas relativas a produtos de países terceiros que sejam protegidas na União por força de acordos internacionais nos quais esta seja parte contratante.
Artigo 22.o
Designação da autoridade competente
1. Os Estados-Membros designam a autoridade ou autoridades competentes responsáveis pelo controlo do cumprimento das obrigações impostas no presente capítulo, nos termos dos critérios enunciados no artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 882/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho (15).
2. Os Estados-Membros asseguram que qualquer operador que cumpra o disposto no presente capítulo tenha direito a ser abrangido por um sistema de controlo.
3. Os Estados-Membros comunicam à Comissão a autoridade ou autoridades competentes referidas no n.o 1. A Comissão torna públicos os respetivos nomes e endereços e atualiza-os periodicamente.
Artigo 23.o
Verificação do cumprimento do caderno de especificações
1. A verificação anual do cumprimento do caderno de especificações, no que respeita a indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento relativas a áreas geográficas da União, durante a produção e durante ou após o acondicionamento do produto vitivinícola aromatizado, deve ser assegurada:
a)
Pela autoridade ou autoridades competentes referidas no artigo 22.o; ou
b)
Por um ou mais organismos de controlo responsáveis pela verificação, na aceção do artigo 2.o, segundo parágrafo, ponto 5, do Regulamento (CE) n.o 882/2004, que funcionem como organismos de certificação de produtos nos termos dos requisitos previstos no artigo 5.o desse regulamento.
Os custos dessa verificação são suportados pelos operadores a ela sujeitos.
2. A verificação anual do cumprimento do caderno de especificações, no que respeita a indicações geográficas protegidas ao abrigo do presente regulamento relativas a áreas geográficas de países terceiros, durante a produção e durante ou após o acondicionamento do produto vitivinícola aromatizado, deve ser assegurada:
a)
Por uma ou mais autoridades públicas designadas pelo país terceiro; ou
b)
Por um ou mais organismos de certificação.
3. Os organismos de certificação referidos no n.o 1, alínea b), e no n.o 2, alínea b), devem respeitar a norma EN ISO/IEC 17065:2012 (Conformity assessments - Requirements for bodies certifying products process and services - Avaliação de conformidade - requisitos gerais para organismos de certificação de produtos e de serviços) e ser acreditados de acordo com essa norma.
4. Caso a verificação do cumprimento do caderno de especificações esteja a cargo da autoridade ou autoridades referidas nos n.o 1, alínea a), e n.o 2, alínea a), estas devem oferecer garantias adequadas de objetividade e de imparcialidade e dispor do pessoal qualificado e dos recursos necessários para a realização das suas tarefas.
Artigo 24.o
Alterações ao caderno de especificações
1. Qualquer requerente que satisfaça as condições previstas no artigo 12.o pode solicitar a aprovação de alterações ao caderno de especificações de uma indicação geográfica protegida ao abrigo do presente regulamento, nomeadamente a fim de ter em conta a evolução dos conhecimentos científicos e técnicos ou para rever a delimitação da área geográfica referida no artigo 10.o, n.o 2, alínea d). Os pedidos devem descrever e fundamentar as alterações solicitadas.
2. Se a alteração proposta der origem a uma ou várias alterações do documento único referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea d), os artigos 13.o a 16.o aplicam-se, com as necessárias adaptações, ao pedido de alteração. Todavia, se a alteração proposta for apenas menor, a Comissão decide, por meio de um ato de execução, sobre o deferimento ou indeferimento do pedido, sem seguir os procedimentos estabelecidos no artigo 14.o, n.o 2, e no artigo 15.o, e, em caso de deferimento, publica os elementos referidos no artigo 14.o, n.o 3. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 25.o
Cancelamento
A Comissão pode, por sua própria iniciativa ou a pedido, devidamente fundamentado, de um Estado-Membro, de um país terceiro ou de uma pessoa singular ou coletiva que tenha um interesse legítimo, decidir, por meio de atos de execução, cancelar a proteção de uma indicação geográfica, se já não estiver assegurado o cumprimento do caderno de especificações correspondente. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Os artigos 13.o a 16.o aplicam-se com as necessárias adaptações.
Artigo 26.o
Denominações geográficas já existentes
1. As denominações geográficas de produtos vitivinícolas aromatizados constantes do Anexo II do Regulamento (CEE) n.o 1601/91 e todas as denominações geográficas apresentadas a um Estado-Membro e aprovadas pelo mesmo até 27 de março de 2014 ficam automaticamente protegidas como indicações geográficas ao abrigo do presente regulamento. Por meio de atos de execução adotados sem recurso ao procedimento a que se refere o artigo 34.o, n.o 2, do presente regulamento, a Comissão inscreve-as no registo previsto no artigo 21.o.
2. Os Estados-Membros transmitem à Comissão, no que respeita às denominações geográficas já existentes a que se refere o n.o 1:
a)
Os processos técnicos previstos no artigo 10.o, n.o 1;
b)
As decisões nacionais de aprovação.
3. Perdem a proteção ao abrigo do presente regulamento as denominações geográficas já existentes a que se refere o n.o 1 relativamente às quais as informações referidas no n.o 2 não sejam apresentadas até 28 de março de 2017. A Comissão, por meio de atos de execução adotados sem recurso ao procedimento a que se refere o artigo 34.o, n.o 2, toma a iniciativa formal de retirar as referidas denominações do registo previsto no artigo 21.o.
4. O artigo 25.o não se aplica às denominações geográficas já existentes a que se refere o n.o 1 presente artigo.
Até 28 de março de 2018 a Comissão pode, por meio de atos de execução, por sua própria iniciativa, decidir cancelar a proteção das denominações geográficas já existentes a que se refere o n.o 1 do presente artigo que não cumprirem o disposto no artigo 2.o, n.o 3. Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 27.o
Taxas
Os Estados-Membros podem exigir o pagamento de uma taxa destinada a cobrir as despesas por eles efetuadas, incluindo as decorrentes do exame dos pedidos de proteção, das declarações de oposição, dos pedidos de alteração e dos pedidos de cancelamento ao abrigo do presente capítulo.
Artigo 28.o
Delegação de poderes
1. A fim de ter em conta as características específicas da produção na área geográfica delimitada, a Comissão fica habilitada a adotar os seguintes atos delegados nos termos do artigo 33.o, no que diz respeito a:
a)
Critérios para a delimitação da área geográfica; e
b)
Regras, restrições e derrogações relativas à produção na área geográfica delimitada.
2. A fim de assegurar a qualidade e rastreabilidade dos produtos, a Comissão fica habilitada a adotar os seguintes atos delegados nos termos do artigo 33.o a fim de definir as condições ao abrigo das quais o caderno de especificações do produto pode incluir requisitos adicionais, nos termos do artigo 10.o, n.o 2, alínea f).
3. A fim de salvaguardar os direitos ou os interesses legítimos dos produtores ou operadores, a Comissão fica habilitada a adotar os seguintes atos delegados nos termos do artigo 33.o a fim de:
a)
Determinar os casos em que um produtor individual pode solicitar a proteção de uma indicação geográfica;
b)
Determinar as restrições aplicáveis ao tipo de requerente que pode solicitar a proteção de uma indicação geográfica;
c)
Estabelecer as condições a observar relativamente aos pedidos de proteção de uma indicação geográfica, ao exame pela Comissão, ao procedimento de oposição e aos procedimentos de alteração e cancelamento de indicações geográfica;
d)
Estabelecer as condições aplicáveis aos pedidos transfronteiriços;
e)
Fixar a data de apresentação das candidaturas ou dos pedidos;
f)
Fixar a data a partir da qual vigora a proteção;
g)
Estabelecer as condições segundo as quais uma alteração seja considerada menor, na aceção do artigo 24.o, n.o 2;
h)
Fixar a data em que as alterações entram em vigor;
i)
Estabelecer as condições relativas aos pedidos de alteração ao caderno de especificações de uma indicação geográfica protegida ao abrigo do presente regulamento, e do seu deferimento, caso tais alterações não impliquem a alteração do documento único referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea d).
4. A fim de assegurar uma proteção adequada a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 33.o, no que diz respeito às restrições relativas ao nome protegido.
Artigo 29.o
Competências de execução
1. A Comissão pode adotar, por meio de atos de execução, todas as medidas necessárias, relacionadas com o presente capítulo, no que respeita:
a)
Às informações a indicar no caderno de especificações no que respeita à relação referida no artigo 2.o, n.o 3, entre a área geográfica e o produto final;
b)
Aos meios de divulgação ao público das decisões de proteção ou de indeferimento referidas no artigo 16.o;
c)
À apresentação de pedidos transfronteiriços;
d)
Aos controlos e verificações a efetuar pelos Estados-Membros, incluindo exames.
Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
2. A Comissão pode adotar, por meio de atos de execução, todas as medidas necessárias relacionadas com o presente capítulo, no que respeita ao procedimento, incluindo a admissibilidade, de exame dos pedidos de proteção ou de aprovação de alterações de indicações geográficas, bem como no que respeita aos procedimentos, incluindo a admissibilidade, relativos aos pedidos de oposição, de cancelamento ou de conversão e à apresentação de informações relativas às denominações geográficas protegidas já existentes, nomeadamente no que se refere:
a)
Aos modelos dos documentos e aos modos de transmissão;
b)
A prazos;
c)
Às especificações relativas aos factos, provas e documentos de apoio a apresentar para fundamentar os pedidos.
Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 30.o
Candidatura ou Pedido não admissível
Caso um pedido apresentado ao abrigo do presente capítulo seja considerado não admissível, a Comissão decide, por meio de atos de execução adotados sem recurso ao procedimento a que se refere o artigo 34.o, n.o 2, indeferi-lo por não admissibilidade.
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES GERAIS, TRANSITÓRIAS E FINAIS
Artigo 31.o
Controlos e verificações dos produtos vitivinícolas aromatizados
1. O controlo dos produtos vitivinícolas aromatizados é da responsabilidade dos Estados-Membros. Cabe-lhes tomar as medidas necessárias para assegurar o cumprimento do disposto no presente regulamento, nomeadamente designando a autoridade ou autoridades competentes responsáveis pelo controlo do cumprimento das obrigações estabelecidas no presente regulamento nos termos do Regulamento (CE) n.o 882/2004.
2. A Comissão adota, quando necessário, por meio de atos de execução, as regras dos controlos administrativos e físicos a efetuar pelos Estados-Membros com vista ao cumprimento das obrigações resultantes da aplicação do presente regulamento.
Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 32.o
Intercâmbio de informações
1. Os Estados-Membros e a Comissão devem notificar-se reciprocamente no que respeita às informações necessárias para a aplicação do presente regulamento e o cumprimento das obrigações internacionais relativas aos produtos vitivinícolas aromatizados. Essas informações podem, se for caso disso, ser transmitidas às autoridades competentes de países terceiros ou ser postas à disposição dessas autoridades e podem ser tornadas públicas.
2. A fim de que as notificações referidas no n.o 1 sejam rápidas, eficientes, exatas e economicamente justificadas, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados adotados nos termos do artigo 33.o, a fim de estabelecer:
a)
A natureza e o tipo de informações a comunicar;
b)
Os métodos de notificação;
c)
As regras relativas aos direitos de acesso à informação ou aos sistemas de informação disponibilizados;
d)
As condições e os meios de publicação das informações.
3. A Comissão adota, por meio de atos de execução:
a)
Regras relativas ao fornecimento das informações necessárias para a aplicação do presente artigo;
b)
Disposições para a gestão das informações a notificar, bem como regras sobre o teor, a forma, o calendário, a periodicidade e os prazos das notificações;
c)
Disposições relativas à transmissão ou disponibilização de informações e documentos aos Estados-Membros, às autoridades competentes de países terceiros e ao público.
Os referidos atos de execução são adotados de acordo com o procedimento de exame a que se refere o artigo 34.o, n.o 2.
Artigo 33.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados referido nos artigos 4.o, n.o 2, 28.o, 32.o, n.o 2 e 36.o, n.o 1, é conferido à Comissão por um prazo de cinco anos a contar de 27 de março de 2014. A Comissão elabora um relatório relativo à delegação de poderes pelo menos nove meses antes do final do prazo de cinco anos. A delegação de poderes é tacitamente prorrogada por prazos de igual duração, salvo se o Parlamento Europeu ou o Conselho a tal se opuserem pelo menos três meses antes do final de cada prazo.
3. A delegação de poderes referida nos artigos 4.o, n.o 2, 28.o, 32.o, n.o 2, e 36.o, n.o 1, pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta a validade dos atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos dos artigos 4.o, n.o 2, 28.o, 32.o, n.o 2 e 36.o, n.o 1, só podem entrar em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ao Parlamento Europeu e ao Conselho ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 34.o
Procedimento de comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité dos produtos vitivinícolas aromatizados. Este Comité deve ser entendido como comité na aceção do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
2. Caso se faça referência ao presente número, aplica-se o disposto no artigo 5.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
No caso dos atos de execução a que se referem o artigo 4.o, n.o 3, primeiro parágrafo, e o artigo 29.o, n.o 1, alínea b), na falta de parecer do comité, a Comissão não pode adotar o projeto de ato de execução, aplicando-se o artigo 5.o, n.o 4, terceiro parágrafo, do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
Artigo 35.o
Revogação
O Regulamento (CEE) n.o 1601/91 é revogado, com efeitos a partir de 28 de março de 2015.
As referências ao regulamento revogado devem entender-se como referências feitas ao presente regulamento e ser interpretadas de acordo com a tabela de correspondência constante do Anexo III do presente regulamento.
Artigo 36.o
Medidas transitórias
1. A fim de facilitar a transição das regras previstas no Regulamento (CEE) n.o 1601/91 para as regras do presente regulamento, a Comissão fica habilitada a adotar, se for caso disso, atos delegados nos termos do artigo 33.o no que diz respeito à adoção de medidas de alteração ou de derrogação ao presente regulamento, que se mantêm em vigor até 28 de março de 2018.
2. Os produtos vitivinícolas aromatizados que não satisfaçam os requisitos do presente regulamento, mas que tenham sido produzidos em cumprimento do Regulamento (CEE) n.o 1601/91 antes de 27 de março de 2014 podem ser colocados no mercado até ao esgotamento das existências.
3. Os produtos vitivinícolas aromatizados que respeitem os artigos 1.o a 6.o e o artigo 9.o do presente regulamento e que tenham sido produzidos antes de 27 de março de 2014 podem ser colocados no mercado até ao esgotamento das existências, desde que cumpram com o disposto no Regulamento (CEE) n.o 1601/91 no que se refere aos elementos não abrangidos pelos artigos 1.o a 6.o e o artigo 9.o do presente regulamento.
Artigo 37.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no sétimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável a partir de 28 de março de 2015. No entanto, o artigo 36.o, n.os 1 e 3, é aplicável a partir de 27 de março de 2014.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados Membros.
Feito em Estrasburgo, em 26 de fevereiro de 2014.