ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 950/2014 НА КОМИСИЯТА
от 4 септември 2014 година
за откриване на временна извънредна схема за помощ за частно складиране на някои видове сирена и за предварително определяне на размера на помощта
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (1), и по-специално член 219, параграф 1 във връзка с член 228 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 7 август правителството на Русия въведе забрана за вноса на някои продукти от Съюза за Русия, включително млечни продукти. Най-силно засегнатият от забраната млечен продукт е сиренето, тъй като износът за Русия представлява 33 % от общия обем на износа на сирене от Съюза. Освен това Русия е изключителен търговски партньор за сирената от Финландия и прибалтийските държави и значителен пазар за сирената от други държави членки като Германия, Нидерландия и Полша.
(2)
Обемът на износа на сирене за Русия през 2013 г. е възлизал на повече от 250 000 тона - количество, което вероятно ще бъде поето от вътрешния пазар, като това ще доведе до дисбаланс на пазара и ще причини натиск върху цените, водещ до намалението им.
(3)
Мерките за интервенция на пазара, които може да се използват съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013, изглеждат недостатъчни с оглед на новосъздалото се положение, тъй като те са ограничени по обхват до сирената с географско означение.
(4)
Заплахата от сериозен дисбаланс на пазара на сирене би могла да бъде намалена или премахната посредством складиране. Поради това е целесъобразно да се предостави помощ за частно складиране на сирене и да се определи предварително размерът на помощта.
(5)
В член 17 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се предвижда предоставянето на помощ за частно складиране на сирена със защитено наименование за произход или със защитено географско указание съгласно Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (2). Сирената с географско означение са засегнати от забраната за внос, но те представляват минимален дял от целия асортимент сирена, изнасяни за Русия. От съображения за оперативна и административна ефективност е целесъобразно да бъде създадена единна схема за помощ за частно складиране, обхващаща всички видове сирена.
(6)
Целесъобразно е да бъдат изключени пресните сирена, които не са подходящи за складиране.
(7)
Като общо правило, за улесняване на управлението и контрола помощта за частно складиране следва да се предоставя само на операторите, които са установени и регистрирани за целите на ДДС в Съюза.
(8)
За да се гарантира, че схемата може да бъде подобаващо контролирана, в настоящия регламент следва да се уточнят необходимата информация за сключване на договор за складиране и задълженията на договарящите страни.
(9)
За по-висока ефективност на схемата договорите следва да се отнасят до определено минимално количество и следва да бъдат определени задълженията на договарящата страна, по-специално тези, даващи възможност на компетентния орган, отговарящ за контрола на складовите операции, да извършва ефективни проверки на условията на складиране.
(10)
Складирането на договорното количество за продължителността на договорeния период е едно от главните изисквания за предоставяне на помощ за частно складиране. За да се вземе под внимание търговската практика и по практически причини, следва да бъдат разрешени известни отклонения в количеството, за което се предоставя помощ.
(11)
За да се гарантира правилното администриране на складирането, е уместно да се приемат разпоредби за намаляване на подлежащия на плащане размер на помощта, когато количеството, съхранявано през договорния период на складово съхранение, е по-малко от договорното количество и когато не е спазен напълно периодът на складово съхранение.
(12)
Размерът на помощта следва да бъде определен въз основа на разходите за складиране и/или други пазарни елементи от значение. Целесъобразно е да се определи помощ за постоянни разходи за складиране по внасянето и изваждането на съответните продукти, както и помощ за ден съхранение за разходи за хладилно съхранение и за финансиране.
(13)
Необходимо е да се посочат условията, при които може да бъде разрешено авансово плащане, коригирането на помощта в случаи, при които договорното количество не е напълно спазено, разпоредбите за проверка на правото за получаване на помощ, възможните санкции, както и информацията, която трябва да бъде съобщена на Комисията от държавите членки.
(14)
Целесъобразно е да се предвиди възможност за определяне на коефициент на намаление за висящите заявления, когато това е необходимо, така че мерките да не надхвърлят количествата, за които е създадена схемата за частно складиране.
(15)
Следва да се определят също правила по отношение на документацията и счетоводството, както и честотата и естеството на проверките.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент урежда създаването на временна извънредна схема за помощ за частно складиране за сирената, които попадат под кодове по КН 0406 20, 0406 30, 0406 40 и 0406 90, и замразената извара, попадаща под код по КН 0406 10.
Максималното количество на продукта, предмет на настоящата временна схема, се определя на 155 000 тона.
Член 2
Определение
За целите на настоящия регламент „компетентни органи на държавите членки“ са отделите или организациите, акредитирани от държавите членки като разплащателни агенции, които изпълняват условията, определени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 3
Приемливост на продуктите
1. За да може да се ползва от помощта за частно складиране, посочена в член 1 (наричана по-нататък „помощта“), сиренето следва да бъде с добро и задоволително пазарно качество, с произход от Съюза и да има, в деня, в който започва договорът за складово съхранение, минимална възраст, съответстваща на периода на зреене, който допринася за увеличаване на стойността на сиренето.
2. Сиренето трябва да отговаря на следните изисквания:
a)
всяка партида да тежи най-малко 0,5 тона;
б)
да носи неизтриваема маркировка с надпис, който може да бъде кодиран и който указва производителя и датата на производство;
в)
да има обозначение с датата на внасяне на склад;
г)
да не е било предмет на предишен договор за складиране.
3. Държавите членки могат да отменят задължението върху сиренето да се посочва датата на внасяне на склад, посочена в параграф 2, буква в), при условие че управителят на склада се ангажира да води регистър, в който на датата на внасяне на склад се записват сведенията по параграф 2, буква б).
Член 4
Заявления за помощ
1. Операторите, желаещи да получат помощ, подават заявление пред компетентните органи на държавите членки, в които са складирани продуктите.
2. Операторите, подаващи заявление за помощ, трябва да са установени и регистрирани за целите на ДДС в Съюза.
3. Заявленията за помощ могат да се подават считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Крайният срок за подаване на заявленията е 31 декември 2014 г.
4. Заявленията за помощ се отнасят до продукти, които са били складирани изцяло.
5. Заявленията се подават по начина, предоставен на операторите от съответната държава членка.
Компетентните органи на държавите членки могат да изискват подадените по електронен път заявления да бъдат придружени от усъвършенстван електронен подпис по смисъла на член 2, точка 2 от Директива 1999/93/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) или от електронен подпис, който предлага еквивалентни гаранции относно характеристиките, присъщи на подпис, като се прилагат същите правила и условия като тези, определени в разпоредбите на Комисията относно електронните и цифровизираните документи, установени в Решение на Комисията 2004/563/ЕО, Евратом (5) и в разпоредбите за прилагането му.
6. Заявлението е допустимо само ако изпълнява следните условия:
а)
съдържа препратка към настоящия регламент;
б)
посочва данни за идентифициране на заявителя - наименование, адрес и регистрационен номер за целите на ДДС;
в)
указва продукта с неговия съответен шестцифрен код по КН;
г)
посочва количеството на продуктите;
д)
посочва периода на складиране;
е)
указва наименованието и адреса на мястото на складиране, номера на складовата партида и, когато е целесъобразно, номера на одобрението, идентифициращ фабриката;
ж)
не включва никакви допълнителни условия, въведени от участника, освен предвидените в настоящия регламент;
з)
изготвено е на официалния или на някой от официалните езици на държавата членка, в която се подава заявлението.
7. Не се допуска изменение на съдържанието на заявленията след тяхното подаване.
Член 5
Сключване на договори
1. Договорите се сключват между компетентния орган на държавата членка, на чиято територия са складирани продуктите, и заявителя, наричан по-долу „договарящата страна“.
2. Договорите се сключват в срок от 30 дни от датата на получаване на информацията, посочена в член 4, параграф 6, буква е), като подлежат, когато е уместно, на последващо потвърждаване на приемливостта на продуктите, както е посочено в член 14, параграф 2, втора алинея. Ако приемливостта не се потвърди, съответният договор е нищожен.
Член 6
Задължения на договарящата страна
1. Договорите определят за договарящата страна най-малко следните задължения:
а)
да постави и съхранява на склад договорното количество през договорния период на складово съхранение на свой риск и за своя сметка при условия, осигуряващи запазване на характеристиките на продуктите, без заместване на складираните продукти или прехвърляне в друго място за съхранение. Когато договарящата страна представи обосновано искане, компетентният орган може да разреши преместване на складираните продукти;
б)
да запази документите относно теглото, установено към момента на внасянето в мястото за складиране;
в)
да позволява на компетентния орган да проверява по всяко време спазването на всички изисквания, посочени в договора;
г)
да осигури лесен достъп до и индивидуално идентифициране на съхраняваните продукти: всяка отделно складирана единица се маркира така, че да се виждат датата на поставяне на склад, номерът на договора, наименованието на продукта и теглото. Въпреки това държавите членки могат да не прилагат изискването за отбелязване на номера на договора, ако управителят на склада се ангажира да впише номера на договора в регистъра, посочен в член 3, параграф 2.
2. Договарящата страна предоставя на разположение на органа, отговорен за контрола, цялата документация за всеки един договор, позволяваща проверка по-специално на следната информация относно продуктите, поставени под режим на частно складиране:
а)
номера на одобрението, идентифициращ фабриката и държавата членка на производство;
б)
произхода и датата на производство на продуктите;
в)
датата на поставяне на склад;
г)
теглото и броя на опакованите единици;
д)
наличността в склада и адреса на склада;
е)
очакваната крайна дата на договорния период на складово съхранение, допълнена с действителната дата на изваждане от склад.
3. Договарящата страна или, когато е приложимо, управителят на склада води отчетност за складовата наличност, която е на разположение в склада, включваща по номер на договора:
а)
идентификацията на продуктите, поставени под режим на частно складиране, по партида;
б)
датите на поставяне на склад и изваждане от склад;
в)
посоченото за складиране количество в партида;
г)
местоположението на продуктите в склада.
Член 7
Договорен период на складово съхранение
1. Договорният период на складово съхранение започва в деня след получаване от компетентния орган на информацията, посочена в член 4, параграф 6, буква е).
2. Договорният период на складиране завършва в деня, предшестващ деня на изваждане от склад.
3. Помощта може да бъде отпусната само ако продължителността на договорния период на складово съхранение е между 60 и 210 дни.
Член 8
Изваждане от склад
1. Изваждането от склад може да започне в деня след последния ден от договорния период на складово съхранение.
2. Изваждането от склад става на цели складови партиди или, ако компетентният орган разреши, на по-малки количества. В случая, посочен в член 14, параграф 4, буква а) обаче, от склада може да се извади само запечатано количество.
3. Договарящата страна уведомява предварително компетентния орган за намерението си да започне да изважда продукти от склад, в съответствие с разпоредбите, предвидени в член 14, параграф 5.
4. Когато не е спазено изискването по параграф 3, но компетентният орган смята, че в рамките на 30 дни след изваждането от склад са представени достатъчно доказателства за датата на изваждане от склад и съответните количества, помощта се намалява с 15 % и се плаща по отношение само на периода, за който договарящата страна представи на компетентния орган задоволително доказателство, че продуктът се е намирал на договорно складово съхранение.
5. Когато не е спазено изискването по параграф 3 и компетентният орган не смята, че в рамките на 30 дни след изваждането от склад са представени достатъчно доказателства за датата на изваждане от склад и съответните количества, не се плаща помощ по отношение на съответния договор.
Член 9
Размер на помощта
Помощта възлиза на:
-
15,57 EUR на тон складиран продукт за постоянните разходи за складиране,
-
0,40 EUR на тон на ден за складово съхранение по договор.
Член 10
Авансово плащане на помощ
1. След 60 дни на съхранение може да бъде направено еднократно авансово плащане на помощта, по искане на договарящата страна, при условие че тя учреди гаранция, равна на авансовото плащане плюс 10 %.
2. Авансовото плащане не надвишава размера на помощта, съответстваща на срок на складово съхранение от 90 дни или три месеца, ако е уместно. Гаранцията, посочена в параграф 1, се освобождава веднага след като бъде изплатен остатъкът от помощта.
Член 11
Плащане на помощ
1. Помощта или, когато по силата на член 10 е предоставено авансово плащане - заплащането на остатъка от помощта, се заплаща въз основа на заявление за плащане, подадено от договарящата страна в срок от три месеца след края на договорния период на складово съхранение.
2. Когато договарящата страна не е била в състояние да представи необходимите документи в срока от три месеца въпреки незабавно предприетите действия за своевременно снабдяване с тях, тя може да получи отсрочка, която не може да превишава общо три месеца.
3. Плащането на помощта или на остатъка от помощта се извършва в рамките на 120 дни след деня, в който е подадено заявление за плащане на помощта, при условие че са изпълнени задълженията по договора и е извършена крайната проверка. Ако обаче е в ход административно разследване, плащането не се извършва, докато не се признае правото на помощ.
4. С изключение на случаите на непреодолима сила, ако действително складираното количество през периода на складово съхранение по договора е по-малко от количеството по договора и не по-малко от 95 % от това количество, помощта се плаща за действително складираното количество. Ако обаче компетентният орган установи, че договарящата страна е действала умишлено или небрежно, той може да реши допълнително да намали помощта или да не я плаща.
5. С изключение на случаите на непреодолима сила, ако действително складираното количество през договорния период на складово съхранение е по-малко от посочените в параграф 4 процентни стойности, но не по-малко от 80 % от договорното количество, помощта за действително складираното количество се намалява наполовина. Ако обаче компетентният орган установи, че договарящата страна е действала умишлено или небрежно, той може да реши допълнително да намали помощта или да не я плаща.
6. С изключение на случаите на непреодолима сила, ако действително складираното количество по време на договорния период на складово съхранение е по-малко от 80 % от договорното количество, не се заплаща помощ.
7. Ако при проверки по време на складовото съхранение или при изваждане от склад се открият негодни продукти, за тези количества не се плаща помощ. Остатъкът от складовата партида, който все още отговаря на условията за предоставяне на помощ, трябва да е не по-малък от минималното количество, определено в член 3, параграф 2. Същото правило се прилага когато част от складова партида е извадена поради същата причина преди изтичането на минималния период на складово съхранение.
Негодните продукти не се включват в калкулацията на действително складираното количество, посочено в параграфи 4, 5 и 6.
8. С изключение на случаите на непреодолима сила, когато договарящата страна не спази крайната дата на договорния период на складово съхранение, определен в член 7, параграф 3, за цялото складирано количество, всеки календарен ден на неизпълнение води до намаление с 10 % на размера на помощта по въпросния договор. Това намаление обаче не може да превишава 100 % от размера на помощта.
Член 12
Уведомления и мониторинг
1. Държавите членки уведомяват Комисията всяка седмица, най-късно до вторник, относно количествата за предходната седмица, за които са сключени договори, с разбивка по период на складово съхранение, както и относно количествата продукти, за които са били подадени заявления за помощ.
Комисията уведомява държавите членки веднага щом установи, че количествата, за които са подадени заявления, приближават максималното количество, посочено в член 1.
Когато Комисията е информирала държавите членки, че количествата, за които са подадени заявления за помощ, приближават максималното количество, посочено в член 1, държавите членки уведомяват Комисията всеки работен ден преди 14:00 часа (брюкселско време) за количествата продукти, за които са подадени заявления за помощ през предходния работен ден.
2. Въз основа на уведомленията, получени в съответствие с параграф 1, Комисията се уверява, че максималното количество, посочено в член 1, не е превишено.
Когато Комисията установи въз основа на тези уведомления, че максималното количество, посочено в член 1, е превишено, тя незабавно уведомява всички държави членки.
3. Когато Комисията е информирала държавите членки, че максималното количество, посочено в член 1, е превишено, държавите членки информират операторите за това.
4. Държавите членки уведомяват Комисията най-късно в края на всеки месец за предходния месец относно:
а)
количествата продукти, поставени на склад или извадени от склад през съответния месец;
б)
количествата продукти на складово съхранение към края на съответния месец;
в)
количествата продукти, по отношение на които е изтекъл договорният период на складово съхранение;
5. Уведомленията, посочени в параграфи 1 и 4, се извършват в съответствие с Регламент (ЕО) № 792/2009 на Комисията (6).
Член 13
Мерки за спазване на максималното количество
Когато приемането на цялото количество продукти, за които са подадени заявления за помощ в определен ден, би довело до превишаване на максималното количество, посочено в член 1, Комисията, посредством акт за изпълнение, приет без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, определя коефициент на разпределение, приложим към количествата, съответстващи на заявленията, подадени до Комисията на този ден. Този коефициент на разпределение ограничава общото количество на продуктите, приемливи за отпускане на временна извънредна помощ за частно складиране до максималното количество, посочено в член 1.
Член 14
Проверки
1. Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират спазването на настоящия регламент. Тези мерки включват пълна административна проверка на заявленията за помощ, която се допълва от проверки на място, както е посочено в параграфи от 2 до 8.
2. Отговорният за контрола орган извършва проверки на продуктите, постъпващи на склад, в срок от 30 дни от датата на получаване на информацията, посочена в член 4, параграф 6, буква е).
Без да се засяга действието на параграф 5, първа алинея, буква а) от настоящия член, за да се гарантира, че складираните продукти отговарят на условията за помощ, се проверява физически представителна проба от най-малко 5 % от поставените на склад количества с цел, между другото, установяване по отношение на теглото, идентификацията и естеството на продуктите, че складовите партиди отговарят на конкретните данни в заявлението за сключване на договор.
3. Ако държавата членка може да представи надлежно обосновани причини, 30-дневният срок, посочен в параграф 2, може да бъде удължен с 15 дни.
4. Отговорният за проверката орган:
а)
запечатва продуктите по договор, по складова партида или по по-малко количество по време на проверката, предвидена в параграф 2; или
б)
извършва внезапна проверка, за да се увери, че договорното количество се намира на мястото за складиране.
Проверката, посочена в първа алинея, буква б), се отнася поне за 10 % от общото количество по договора и трябва да е представителна. Такива проверки включват проучване на складовите регистри, както е посочено в член 6, параграф 3, и подкрепящите документи, като например протоколи от претегляне и приемно-предавателни протоколи, и проверка на теглото и вида на продуктите, както и тяхната идентификация по отношение на поне 5 % от количеството, подлежащо на внезапна проверка.
5. В края на договорния период на складово съхранение отговорният за контрола орган проверява чрез вземане на проби теглото и идентификацията на складираните продукти по отношение на поне половината от договорите. За целите на тази проверка договарящата страна информира компетентния орган най-малко пет работни дни предварително, като посочва съответните складови партиди:
а)
за края на максималния договорен период на складово съхранение; или
б)
за началото на операциите по изваждане от склад, когато продуктите се изваждат преди изтичането на максималния договорен период на складово съхранение.
Държавите членки могат да приемат по-кратък срок от пет работни дни.
6. Когато се прилага опцията по параграф 4, буква а), в края на договорния период на складово съхранение се проверяват наличието и целостта на поставените пломби. Разноските по запечатване и манипулиране са за сметка на договарящата страна.
7. Пробите за проверка на качеството и състава на продуктите се вземат от длъжностни лица на отговорния за контрола орган или в тяхно присъствие.
Физическа проверка на теглото се извършва в присъствието на тези длъжностни лица на процедурата на претегляне.
За целите на одитната пътека всички проверени от тези длъжностни лица складови и финансови регистри и документи се подпечатват или парафират по време на контролното посещение. Когато се проверяват компютърни регистри, се прави разпечатка, която се запазва в досието за проверката.
Член 15
Отчитане на проверката
1. Отговорният за проверката орган изготвя контролен доклад относно всяка проверка на място. Докладът описва точно различните проверени елементи.
Докладът включва:
а)
датата и времето на започване на проверката;
б)
подробности за направеното предизвестие;
в)
продължителността на проверката;
г)
имената на присъстващите отговорни лица;
д)
характера и размера на извършените проверки и по-специално, подробности за проучените документи и продукти;
е)
констатации и заключения;
ж)
преценка дали са нужни последващи действия.
Докладът се подписва от отговорното длъжностно лице и приподписва от договарящата страна или, когато е приложимо, от отговорника на склада и се включва в досието за плащане.
2. В случай на значителни нередности, засягащи поне 5 % от количествата продукти, обхванати от един договор, предмет на проверката, проверката се разширява до по-голяма проба, която се определя от органа, отговорен за проверките.
3. Органът, отговорен за проверките, регистрира всеки случай на несъответствие въз основа на критериите за значимост, размер, продължителност и повторение, което може да има за резултат изключване в съответствие с член 16, параграф 1 и/или възстановяване на неправилно платена помощ, включително лихвите в съответните случаи, в съответствие с параграф 4 от посочения член.
Член 16
Санкции
1. Когато компетентният орган на държава членка установи, че документ, представен от заявител за предоставянето на права, произтичащи от настоящия регламент, съдържа невярна информация и когато въпросната невярна информация е решаваща за предоставянето на посочените права, компетентният орган изключва заявителя от процедурата по предоставяне на помощ за същия продукт, за който е била подадена невярната информация, за период от една година от момента, в който е било взето окончателното административно решение, установяващо нередността.
2. Изключването, предвидено в параграф 1, не се прилага, ако заявителят докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че ситуацията по посочения параграф се дължи на непреодолима сила или очевидна грешка.
3. Неправомерно платената помощ се възстановява с лихвите от съответните оператори. Правилата, определени в член 73 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията (7), се прилагат с необходимите изменения.
4. Налагането на административни санкции и възстановяването на неправомерно изплатени суми съгласно настоящия член не засягат съобщаването на нередности на Комисията съгласно Регламент (ЕО) № 1848/2006 на Комисията. (8)
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 септември 2014 година.
REGULAMENTO DELEGADO (UE) N.o 950/2014 DA COMISSÃO
de 4 de setembro de 2014
que abre um regime de ajuda excecional temporária ao armazenamento privado de determinados queijos e fixa antecipadamente o montante da ajuda
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (UE) n.o 1308/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de dezembro de 2013, que estabelece uma organização comum dos mercados dos produtos agrícolas e que revoga os Regulamentos (CEE) n.o 922/72, (CEE) n.o 234/79, (CE) n.o 1037/2001 e (CE) n.o 1234/2007 do Conselho (1), nomeadamente o artigo 219.o, n.o 1, em conjugação com o artigo 228.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 7 de agosto de 2014, o Governo russo adotou uma proibição das importações de determinados produtos provenientes da União com destino à Rússia, incluindo produtos lácteos. O produto lácteo mais afetado pela proibição é o queijo, dado que as exportações para a Rússia representam 33 % do total das exportações de queijo da União. Acresce que a Rússia é um parceiro comercial exclusivo para o queijo da Finlândia e dos países bálticos e um destino importante para outros Estados-Membros, como a Alemanha, os Países Baixos e a Polónia.
(2)
Em 2013, as exportações de queijo para a Rússia ultrapassaram 250 000 toneladas, uma quantidade que pode ter de ser absorvida em parte considerável pelo mercado interno, resultando num desequilíbrio do mercado e numa pressão no sentido do abaixamento dos preços.
(3)
As medidas de intervenção no mercado ao abrigo do Regulamento (UE) n.o 1308/2013 não se afiguram suficientes para a situação recentemente surgida, porquanto são limitadas a queijos com indicação geográfica.
(4)
A ameaça de desequilíbrio grave no mercado do queijo poderia ser atenuada ou eliminada através de armazenamento. Justifica-se, pois, conceder ajuda ao armazenamento privado de queijo e fixar antecipadamente o correspondente montante.
(5)
O artigo 17.o do Regulamento (UE) n.o 1308/2013 prevê a concessão de ajuda ao armazenamento privado de queijo que beneficie de denominação de origem protegida ou de indicação geográfica protegida, nos termos do Regulamento (UE) n.o 1151/2012 do Parlamento Europeu e do Conselho (2). Embora afetado pela proibição de importação, o queijo com indicação geográfica representa apenas uma parte mínima de toda a gama de queijos exportados para a Rússia. Por razões de eficiência operacional e administrativa, justifica-se criar um regime único de ajuda ao armazenamento privado que abranja todos os tipos de queijo.
(6)
Importa excluir o queijo fresco, que não é adequado para armazenamento.
(7)
Regra geral, a fim de facilitar a gestão e o controlo, as ajudas ao armazenamento privado só deverão ser concedidas a operadores estabelecidos e registados para efeitos de IVA na União.
(8)
Para que os diversos mecanismos possam ser adequadamente acompanhados, a informação necessária para a celebração de contratos de armazenamento deve ser especificada no presente regulamento, juntamente com as obrigações das partes contratantes.
(9)
Para maior eficácia do regime, os contratos devem incidir numa determinada quantidade mínima e nas obrigações da parte contratante, nomeadamente as que permitem à autoridade competente responsável pela verificação das operações de armazenamento efetuar um controlo eficaz das condições desse armazenamento.
(10)
O armazenamento da quantidade contratual durante o período acordado constitui uma das exigências principais para a concessão de ajudas ao armazenamento privado. Em atenção às práticas comerciais e por razões de ordem prática, deve ser permitida uma margem de tolerância em relação à quantidade contemplada pela ajuda.
(11)
A fim de assegurar a gestão adequada do armazenamento, importa adotar disposições que permitam reduzir o montante das ajudas a pagar quando as quantidades armazenadas durante o período contratual forem inferiores à quantidade contratual e quando o período de armazenamento não for integralmente respeitado.
(12)
O montante da ajuda deve ser fixado com base nas despesas de armazenamento e/ou noutros elementos relevantes do mercado. Importa fixar uma ajuda para as despesas fixas de armazenamento em relação à entrada e saída dos produtos em causa, bem como uma ajuda por dia de armazenamento no que respeita às despesas de armazenamento frigorífico e de financiamento.
(13)
É necessário precisar as condições de concessão de adiantamentos, o ajustamento da ajuda nos casos em que a quantidade contratual não seja integralmente respeitada, os controlos da observância das condições de elegibilidade para a ajuda, as eventuais sanções e as informações que os Estados-Membros devem comunicar à Comissão.
(14)
Importa prever a possibilidade de fixar um coeficiente de redução para os pedidos pendentes, sempre que tal for necessário para que as medidas não excedam os volumes em relação aos quais se define o regime de ajuda ao armazenamento privado.
(15)
É também oportuno estabelecer regras relativamente à documentação, à contabilidade e à frequência e natureza dos controlos,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Objeto
O presente regulamento prevê um regime de ajuda excecional temporária ao armazenamento privado dos queijos abrangidos pelos códigos NC 0406 20, 0406 30, 0406 40 e 0406 90 e dos queijos frescos congelados abrangidos pelo código NC 0406 10.
O volume máximo de produto sujeito a este regime temporário é estabelecido em 155 000 toneladas.
Artigo 2.o
Definição
Para efeitos do presente regulamento, as «autoridades competentes dos Estados-Membros» são os serviços ou organismos acreditados pelos Estados-Membros como organismos pagadores que preenchem as condições estabelecidas no artigo 7.o do Regulamento (UE) n.o 1306/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho (3).
Artigo 3.o
Elegibilidade dos produtos
1. Para ter direito à ajuda ao armazenamento privado a que se refere o artigo 1.o, a seguir designada por «ajuda», o queijo deve ser de qualidade sã, íntegra e comercializável e originário da União e ter, no dia de início do contrato de armazenamento, idade mínima correspondente ao período de maturação que contribui para aumentar o seu valor.
2. O queijo deve satisfazer os seguintes requisitos:
a)
Cada lote deve pesar, no mínimo, 0,5 toneladas;
b)
Deve ostentar de forma indelével a identificação (que pode ser codificada) do fabricante e a data de fabrico;
c)
Deve ostentar a data de entrada em armazém;
d)
Não pode ter sido objeto de outro contrato de armazenamento.
3. Os Estados-Membros podem afastar a obrigação de inscrição, nas embalagens, da data de entrada em armazém referida no n.o 2, alínea c), desde que o responsável do entreposto se comprometa a manter um registo, no qual, na data de entrada em armazém, sejam inscritas as indicações referidas no n.o 2, alínea b).
Artigo 4.o
Pedidos de ajuda
1. O operador que pretenda beneficiar da ajuda deve apresentar um pedido às autoridades competentes do Estado-Membro em que os produtos se encontram armazenados.
2. Os operadores que solicitam ajuda devem estar estabelecidos e registados para efeitos de IVA na União.
3. Os pedidos de ajuda podem ser apresentados a partir da data de entrada em vigor do presente regulamento. O prazo para a apresentação dos pedidos termina a 31 de dezembro de 2014.
4. Os pedidos de ajuda devem dizer respeito a produtos que já se encontram em armazém.
5. Os pedidos devem ser apresentados mediante o método disponibilizado aos operadores pelo Estado-Membro em causa.
As autoridades competentes dos Estados-Membros podem exigir que os pedidos eletrónicos sejam acompanhados de assinatura eletrónica avançada, na aceção do artigo 2.o, n.o 2, da Diretiva 1999/93/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (4), ou de assinatura eletrónica que ofereça garantias equivalentes no que se refere às funcionalidades atribuídas a uma assinatura, aplicando as regras e condições definidas nas disposições da Comissão sobre documentos eletrónicos e digitalizados, estabelecidas pela Decisão 2004/563/CE, Euratom da Comissão (5), e nas correspondentes normas de execução.
6. Um pedido só é válido se se verificarem as seguintes condições:
a)
Referência ao presente regulamento;
b)
Indicação dos dados que permitem identificar o nome, o endereço e o número de registo para efeitos de IVA do requerente;
c)
Indicação do produto, com o respetivo código NC de seis algarismos;
d)
Indicação da quantidade de produto;
e)
Indicação do período de armazenamento;
f)
Indicação do nome e do endereço do local de armazenamento, do número do lote e, se necessário, do número de homologação identificativo da fábrica;
g)
Exclusão de condições adicionais, introduzidas pelo requerente, que difiram das estabelecidas no presente regulamento;
h)
Redação na língua oficial, ou numa das línguas oficiais, do Estado-Membro em que é apresentado.
7. O teor dos pedidos não pode ser alterado após a apresentação.
Artigo 5.o
Celebração dos contratos
1. O contrato é celebrado entre a autoridade competente do Estado-Membro em cujo território os produtos estão armazenados e o requerente, a seguir designado por «parte contratante».
2. O contrato é celebrado no prazo de 30 dias a contar da data de receção da informação referida no artigo 4.o, n.o 6, alínea f), sob reserva, se for caso disso, da posterior confirmação da sua elegibilidade, em conformidade com o artigo 14.o, n.o 2. Se a elegibilidade não for confirmada, o contrato em causa é considerado nulo e sem efeito.
Artigo 6.o
Obrigações da parte contratante
1. O contrato prevê pelo menos as seguintes obrigações para a parte contratante:
a)
Colocar e manter em armazém, durante o período contratual de armazenamento, a quantidade contratual, por sua conta e risco, em condições que assegurem a manutenção das características dos produtos, sem substituir os produtos armazenados nem os transferir para outro local de armazenamento. Todavia, mediante pedido da parte contratante devidamente fundamentado, a autoridade competente pode autorizar a mudança de local dos produtos armazenados;
b)
Conservar os documentos de pesagem estabelecidos aquando da entrada no local de armazenamento;
c)
Permitir que a autoridade competente verifique, a qualquer momento, o cumprimento de todas as obrigações contratuais;
d)
Garantir a acessibilidade fácil e a identificação individual dos produtos armazenados; cada unidade armazenada individualmente deve ser etiquetada de modo a mostrar a respetiva data da entrada em armazém, o número do contrato, o produto e o peso deste; no entanto, os Estados-Membros podem suprimir a exigência de indicação do número do contrato, desde que o gestor do armazém se comprometa a inscrever o número do contrato no registo previsto no artigo 3.o, n.o 2.
2. A parte contratante deve manter à disposição da autoridade responsável pelo controlo toda a documentação, agrupada por contrato, que permita, nomeadamente, verificar os seguintes elementos em relação aos produtos colocados em armazenamento privado:
a)
Número de homologação identificativo da fábrica e do Estado-Membro de produção;
b)
Origem e data de fabrico dos produtos;
c)
Data de entrada em armazém;
d)
Peso e número de peças embaladas;
e)
Presença em armazém e endereço deste;
f)
Data prevista para o termo do período de armazenamento contratual, complementada pela data concreta de saída do armazém.
3. A parte contratante ou, se for caso disso, o armazenista deve manter disponível no armazém a contabilidade das existências, que inclua, por número de contrato:
a)
A identificação dos produtos colocados em armazenamento privado;
b)
As datas de entrada e de saída de armazém;
c)
As quantidades indicadas em relação ao armazenamento em lotes;
d)
A localização dos produtos no armazém.
Artigo 7.o
Período de armazenamento contratual
1. O período de armazenamento contratual inicia-se no dia seguinte ao da receção, pelas autoridades competentes, das informações referidas no artigo 4.o, n.o 6, alínea f).
2. O armazenamento contratual termina no dia anterior à saída do armazém.
3. A ajuda só pode ser concedida se o período de armazenamento contratual estiver compreendido entre 60 e 210 dias.
Artigo 8.o
Desarmazenamento
1. As operações de desarmazenamento podem ter início no dia seguinte ao último dia do período de armazenamento contratual.
2. O desarmazenamento é efetuado por lotes de armazenamento completos ou, se a autoridade competente o autorizar, por quantidades menores. No entanto, no caso referido no artigo 14.o, n.o 4, alínea a), o desarmazenamento só pode incidir em quantidades seladas.
3. A parte contratante comunica previamente à autoridade competente a sua intenção de desarmazenar os produtos, em conformidade com o disposto no artigo 14.o, n.o 5.
4. Nos casos em que a exigência prevista no n.o 3 não for cumprida mas a autoridade competente considerar que, nos 30 dias a seguir ao desarmazenamento, foram apresentadas provas suficientes da data do mesmo e das quantidades envolvidas, a ajuda é reduzida em 15 %, sendo paga apenas sobre o período em relação ao qual a parte contratante fornece à autoridade competente provas satisfatórias de que o produto se encontrava em armazenamento contratual.
5. Nos casos em que a exigência prevista no n.o 3 não for cumprida e a autoridade competente considerar que, nos 30 dias a seguir ao desarmazenamento, não foram apresentadas provas suficientes da data do mesmo e das quantidades envolvidas, não é paga qualquer ajuda no âmbito do contrato em causa.
Artigo 9.o
Montantes da ajuda
Os montantes da ajuda são os seguintes:
-
15,57 EUR por tonelada armazenada para as despesas fixas de armazenamento,
-
0,40 EUR por tonelada e por dia de armazenamento contratual.
Artigo 10.o
Adiantamento da ajuda
1. Após 60 dias de armazenamento e a pedido da parte contratante, pode ser efetuado um adiantamento único por conta da ajuda, desde que a parte contratante constitua uma garantia de montante igual a 110 % desse adiantamento.
2. O montante do adiantamento não pode ser superior ao montante de ajuda correspondente a um período de armazenamento de 90 dias ou de três meses, conforme adequado. A garantia referida no n.o 1 é liberada logo que seja pago o saldo da ajuda.
Artigo 11.o
Pagamento da ajuda
1. A ajuda ou, no caso de ter sido concedido um adiantamento em conformidade com o artigo 10.o, o respetivo saldo é pago com base num pedido de pagamento apresentado pela parte contratante no prazo de três meses a contar do final do período de armazenamento contratual.
2. No caso de a parte contratante ser incapaz de apresentar a documentação comprovativa dentro do prazo de três meses, apesar de ter agido imediatamente nesse sentido, podem ser concedidos prorrogamentos do prazo, que não devem, contudo, ultrapassar um total de três meses.
3. O pagamento da ajuda ou do respetivo saldo é efetuado no prazo de 120 dias a contar da data em que tenha sido apresentado o pedido de pagamento, desde que tenham sido cumpridas as obrigações contratuais e que tenha sido efetuado um controlo final. Se, porém, estiver em curso um inquérito administrativo, o pagamento só é efetuado depois de estabelecido o direito ao mesmo.
4. Exceto em casos de força maior, se a quantidade efetivamente armazenada durante o período de armazenamento contratual for inferior à quantidade contratual mas superior ou igual a 95 % dessa quantidade, a ajuda é paga em relação à quantidade efetivamente armazenada. Todavia, caso a autoridade competente constate que a parte contratante agiu deliberada ou negligentemente, pode decidir reduzir ainda mais ou não pagar a ajuda.
5. Exceto em casos de força maior, se a quantidade efetivamente armazenada durante o período de armazenamento contratual for inferior às percentagens indicadas no n.o 4 mas não inferior a 80 % da quantidade contratual, a ajuda correspondente à quantidade efetivamente armazenada é reduzida a metade. Todavia, caso a autoridade competente constate que a parte contratante agiu deliberada ou negligentemente, pode decidir reduzir ainda mais ou não pagar a ajuda.
6. Exceto em casos de força maior, se a quantidade efetivamente armazenada durante o período de armazenamento contratual for inferior a 80 % da quantidade contratual, não é paga qualquer ajuda.
7. Se os controlos efetuados durante o armazenamento ou o desarmazenamento detetarem produtos defeituosos, não é paga ajuda em relação a essas quantidades. A parte remanescente do lote armazenado que continua a ser elegível para ajuda não pode ser inferior à quantidade mínima estabelecida no artigo 3.o, n.o 2. Aplica-se a mesma regra quando parte de um lote é desarmazenada antes do período mínimo de armazenamento por se apresentar defeituosa.
Os produtos defeituosos não são incluídos no cálculo da quantidade efetivamente armazenada a que se referem os n.os 4, 5 e 6.
8. Exceto em casos de força maior, se a parte contratante não respeitar, em relação à totalidade da quantidade armazenada, o termo do período de armazenamento contratual, estabelecido no artigo 7.o, n.o 3, cada dia de calendário de incumprimento implica a perda de 10 % da ajuda devida pelo contrato em causa. No entanto, esta redução não pode exceder 100 % do montante da ajuda.
Artigo 12.o
Notificações e monitorização
1. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão, até terça-feira da semana anterior, as quantidades relativamente às quais foram celebrados contratos, discriminadas por período de armazenamento, bem como as quantidades de produtos relativamente às quais foram apresentados pedidos de ajuda.
A Comissão informa os Estados-Membros logo que determine que as quantidades em relação às quais foram apresentados pedidos de ajuda se abeirarem da quantidade máxima referida no artigo 1.o.
Uma vez informados pela Comissão de que as quantidades em relação às quais foram apresentados pedidos de ajuda se abeiram da quantidade máxima referida no artigo 1.o, os Estados-Membros devem notificar à Comissão, num dia útil até às 14:00 horas (hora de Bruxelas), as quantidades de produtos em relação às quais foram apresentados pedidos de ajuda no dia útil anterior.
2. Com base nas notificações recebidas em conformidade com o n.o 1, a Comissão certifica-se de que a quantidade máxima referida no artigo 1.o não foi excedida.
Se a Comissão determinar, com base nestas notificações, que a quantidade máxima referida no artigo 1.o foi excedida, informa imediatamente todos os Estados-Membros.
3. Se tiverem sido informados pela Comissão de que a quantidade máxima referida no artigo 1.o foi excedida, os Estados-Membros devem informar os operadores em conformidade.
4. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão, o mais tardar no final do mês, relativamente ao mês anterior:
a)
As quantidades de produtos armazenados e desarmazenados durante o mês em causa;
b)
As quantidades de produtos armazenados no final do mês em causa;
c)
As quantidades de produtos cujo período de armazenamento contratual chegou ao termo.
5. As notificações dos Estados-Membros referidas nos n.os 1 e 4 devem cumprir o disposto no Regulamento (CE) n.o 792/2009 da Comissão (6).
Artigo 13.o
Medidas destinadas a garantir o cumprimento da quantidade máxima
Quando a aceitação da quantidade total dos produtos em relação aos quais foram apresentados pedidos de ajuda num determinado dia resulta na superação da quantidade máxima referida no artigo 1.o, a Comissão fixa, por meio de um ato de execução adotado sem aplicação do procedimento a que se refere o artigo 229.o, n.os 2 e 3, do Regulamento (UE) n.o 1308/2013, um coeficiente de atribuição aplicável às quantidades correspondentes aos pedidos notificados à Comissão nesse dia. Esse coeficiente de atribuição limita à quantidade máxima referida no artigo 1.o a quantidade total de produtos elegíveis para a ajuda excecional temporária ao armazenamento privado.
Artigo 14.o
Controlo
1. Os Estados-Membros devem tomar todas as medidas necessárias para assegurar a observância do presente regulamento. Essas medidas incluem um controlo administrativo completo dos pedidos de ajuda, a complementar por verificações in loco, conforme especificado nos n.os 2 a 8.
2. A autoridade responsável pelos controlos efetua verificações relativamente a todos os produtos que entram em armazém, no prazo de 30 dias a contar da data de receção da informação referida no artigo 4.o, n.o 6, alínea f).
A fim de assegurar que os produtos armazenados são elegíveis para ajuda, sem prejuízo do disposto no n.o 5, primeiro parágrafo, alínea a), procede-se ao controlo físico de uma amostra representativa de pelo menos 5 % das quantidades em armazém, de modo a garantir, nomeadamente no que respeita ao peso, à identificação e à natureza dos produtos, que todos os lotes em armazém estão conformes com os elementos constantes do pedido de celebração de contrato.
3. Por razões devidamente justificadas pelo Estado-Membro, o prazo de 30 dias fixado no n.o 2 pode ser prorrogado por 15 dias.
4. A autoridade responsável pelos controlos procede:
a)
À selagem dos produtos por contrato, por lote de armazenamento ou por uma quantidade menor, aquando do controlo referido no n.o 2; ou
b)
A um controlo sem aviso prévio para verificar se a quantidade contratual se encontra presente no local de armazenamento.
O controlo referido na alínea b) do primeiro parágrafo deve corresponder a pelo menos 10 % da quantidade total que é objeto do contrato e deve ser representativo. Esses controlos devem incluir uma inspeção da contabilidade das existências referida no artigo 6.o, n.o 3, e da documentação de apoio, nomeadamente talões de pesagem, registos de entregas e uma verificação do peso, do tipo de produtos e da respetiva identificação, em relação a pelo menos 5 % das quantidades que são objeto do controlo sem aviso prévio.
5. No termo do período de armazenamento contratual, a autoridade responsável pelos controlos verifica por amostragem, em relação a pelo menos metade dos contratos, o peso e a identificação dos produtos armazenados. Para efeitos desse controlo, a parte contratante informa o organismo competente, indicando os lotes em causa, pelo menos cinco dias úteis antes:
a)
Do termo do período máximo de armazenamento contratual; ou
b)
Do início das operações de desarmazenamento, se os produtos forem desarmazenados antes de expirar o período máximo de armazenamento contratual.
O Estado-Membro pode aceitar um prazo inferior a cinco dias úteis.
6. Quando for aplicável a opção referida no n.o 4, alínea a), a presença e a integridade dos selos aplicados devem ser verificadas no final do período de armazenamento contratual. Os custos de selagem ou de movimentação dos produtos ficam a cargo da parte contratante.
7. A recolha de amostras para verificação da qualidade e da composição dos produtos deve ser efetuada por funcionários da autoridade responsável pelos controlos ou na presença desses funcionários.
Os controlos e verificações físicos do peso são efetuados em presença desses mesmos funcionários.
Para efeitos do ciclo de auditoria, todos os registos de existências, registos financeiros e documentos controlados por esses funcionários são carimbados ou rubricados durante a visita de controlo. Se forem verificados registos informáticos, é impressa e apensa ao dossiê da inspeção uma cópia dos mesmos.
Artigo 15.o
Relatório de auditoria
1. A autoridade responsável pelos controlos elabora um relatório de controlo de cada verificação in loco. O relatório contém uma descrição precisa dos diversos elementos controlados.
O relatório inclui:
a)
A data e a hora de início do controlo;
b)
Pormenores sobre o modo como o controlo foi anunciado;
c)
A duração do controlo;
d)
Os nomes dos responsáveis presentes;
e)
A natureza e a extensão dos controlos efetuados, nomeadamente pormenores sobre os documentos e produtos controlados;
f)
Os resultados e conclusões;
g)
A eventual necessidade de um seguimento do controlo.
O relatório é assinado pelo funcionário responsável e pela parte contratante ou, se for caso disso, pelo armazenista, e é apenso ao processo de pagamento.
2. Em caso de irregularidades significativas que afetem pelo menos 5 % das quantidades de produtos abrangidos por um determinado contrato e sujeitos a controlo, a verificação é alargada a uma amostra maior, a determinar pela autoridade responsável pelos controlos.
3. A autoridade responsável pelos controlos regista todos os casos de incumprimento, com base em critérios de gravidade, extensão, duração e repetição, que podem resultar na exclusão em conformidade com o artigo 16.o, n.o 1, e/ou na restituição de uma ajuda paga indevidamente em conformidade com o n.o 4 do mesmo artigo, incluindo juros, quando aplicáveis.
Artigo 16.o
Sanções
1. Se a autoridade competente de um Estado-Membro verificar que um documento apresentado por um requerente para atribuição dos direitos decorrentes do presente regulamento contém informações incorretas e que estas são decisivas para a atribuição do referido direito, deve excluir esse requerente, pelo período de um ano a contar da data de tomada de uma decisão administrativa final que estabeleça o cometimento da irregularidade, de todos os procedimentos de concessão de ajuda para o mesmo produto em relação ao qual foram prestadas as informações incorretas.
2. A exclusão prevista no n.o 1 não é aplicável se o requerente provar, com plena satisfação da autoridade competente, que a situação aí referida se deveu a motivos de força maior ou a um erro evidente.
3. As ajudas pagas indevidamente são objeto de recuperação, com juros, junto dos operadores envolvidos. São aplicáveis, mutatis mutandis, as regras estabelecidas no artigo 73.o do Regulamento (CE) n.o 796/2004 da Comissão (7).
4. A aplicação de sanções administrativas e a recuperação dos montantes indevidamente pagos, previstas no presente artigo, não prejudicam a comunicação das irregularidades à Comissão, em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1848/2006 da Comissão (8).
Artigo 17.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 4 de setembro de 2014.