РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 168/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 януари 2013 година
относно одобряването и надзора на пазара на дву-, три- и четириколесни превозни средства
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в което е осигурено свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали. За тази цел цялостна система за ЕО одобряване на типа на дву- или триколесните превозни средства беше установена с Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) относно одобряването на типа на такива превозни средства. Тези принципи следва да продължат да се прилагат и в настоящия регламент и в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети на основание настоящия регламент.
(2)
Вътрешният пазар следва да се основава на прозрачни, прости и последователни правила, които осигуряват правна сигурност и яснота, от която могат да извлекат ползи предприятията и потребителите.
(3)
С цел опростяване и ускоряване на приемането на законодателството относно одобряването на типа, в законодателството на Съюза за одобряване на типа на превозни средства бе въведен нов регулаторен подход, в съответствие с който законодателят чрез обикновена законодателна процедура установява само основните правила и принципи и делегира на Комисията определянето на допълнителните технически предписания. Поради това, с оглед на основните изисквания, настоящият регламент следва да установи само базовите разпоредби за безопасността при експлоатация и екологичните характеристики и да оправомощи Комисията да формулира техническите спецификации.
(4)
Настоящият регламент не следва да засяга мерките на национално равнище или на равнището на Съюза по отношение на използването на превозни средства от категория L по пътищата, като например специални изисквания за свидетелствата за управление на МПС, ограничения на максималната скорост или мерки за регулиране на достъпа до определени пътища.
(5)
Надзорът на пазара в автомобилния сектор и по-специално при превозните средства от категория L следва да бъде подобрен, като се засилят правните разпоредби по отношение на съответствието на производството и като се посочат задълженията на икономическите оператори от веригата на доставка. По-конкретно следва да се изяснят ролята и отговорностите на органите в държавите членки, които отговарят за одобряването на типа и надзора на пазара, и да се поставят по-високи изисквания по отношение на уменията, задълженията и дейността на техническите служби, които извършват изпитвания за одобряването на типа на превозни средства. Осигуряването на спазването на изискванията за одобряване на типа и за съответствие на производството, включени в законодателството, регулиращо автомобилния сектор, следва да продължи да бъде основната отговорност на органите по одобряването, докато правомощията по надзор на пазара могат да бъдат поделени между различни национални органи. Ефективната координация и наблюдение на равнището на Съюза и на национално равнище следва да гарантират, че органите по одобряването и органите за надзор на пазара прилагат ефективно новите мерки.
(6)
Задълженията на националните органи, установени в разпоредбите за надзор на пазара в настоящия регламент, са по-конкретни от съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (4).
(7)
Настоящият регламент следва да съдържа основни изисквания за опазване на околната среда и за безопасност при експлоатацията на превозните средства. Основните елементи от съответните изисквания на настоящия регламент се основават на резултатите от оценката на въздействието от 4 октомври 2010 г., направена от Комисията, с която се анализират различните варианти, като се изброяват възможните предимства и недостатъци във връзка с икономическите аспекти, опазването на околната среда, безопасността и обществените аспекти. В този анализ бяха включени както количествени, така и качествени аспекти. След сравняване на различните варианти предпочитаните варианти бяха установени и избрани за основа на настоящия регламент.
(8)
Целта на настоящия регламент е да се определят хармонизирани правила за одобряването на типа на превозни средства от категория L, за да се гарантира функционирането на вътрешния пазар. Превозните средства от категория L са дву-, три- или четириколесни превозни средства, като например двуколесни моторни превозни средства, триколесни и четириколесни моторни превозни средства. Освен това настоящият регламент има за цел да опрости настоящата правна рамка, да се намалят емисиите от превозни средства от категория L, като по този начин се постигне по-пропорционален дял за тези превозни средства в общите емисии от автомобилния транспорт, да се увеличи общото равнище на безопасност, да се осигури адаптиране към техническия прогрес и да се укрепят правилата за надзор на пазара.
(9)
За да се гарантира високо равнище на безопасност при експлоатация на превозните средства, безопасни условия на труд и опазване на околната среда, следва да бъдат хармонизирани техническите изисквания и екологичните стандарти, приложими към превозните средства, системите, компонентите и отделните технически възли по отношение на одобряването на типа.
(10)
Монтажът на определени системи, компоненти или отделни технически възли след като превозните средства са били пуснати на пазара, регистрирани или пуснати в употреба, не следва да пречи на постигането на целите на настоящия регламент. Поради това следва да се вземат подходящи мерки, с които да се гарантира, че системите, компонентите или отделните технически възли, които могат да бъдат монтирани в превозните средства и които могат значително да нарушат функционирането на особено важните за опазването на околната среда или за безопасността при експлоатация системи, се контролират от одобряващ орган преди да бъдат пуснати на пазара, регистрирани или пуснати в употреба.
(11)
Директива 95/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 2 февруари 1995 г. относно максималната проектна скорост, максималния момент на въртене и максималната нетна мощност на двигателя на дву- или триколесни моторни превозни средства (5) дава избор на държавите членки да отказват начална регистрация и последваща регистрация на своя територия на превозно средство с максимална нетна мощност, по-висока от 74 kW. Предвижданото съотношение между безопасността и ограничението на максималната мощност не беше потвърдено в редица научни проучвания. Поради тази причина и за да се отстранят вътрешните препятствия пред търговията на пазара на Съюза, посочената възможност не следва да се запази в бъдеще. Следва да бъдат въведени други по-ефективни мерки за безопасност, които да спомогнат да се намали големият брой смъртни случаи и наранявания при пътнотранспортни произшествия сред водачите на двуколесни моторни превозни средства в Съюза.
(12)
С настоящия регламент се установяват екологични изисквания за два етапа с втори етап (Евро 5), задължителен за нови типове превозни средства, считано от 1 януари 2020 г., като по този начин се създава дългосрочно предвидимост при планирането, което правят производителите на превозни средства и доставчиците. Въз основа на налични в бъдеще данни проучване на въздействието върху околната среда, изисквано от настоящия регламент, следва да предостави допълнителна подкрепа чрез моделиране, анализ на техническата осъществимост и разходната ефективност въз основата на последните налични данни. Наред с това проучването, inter alia, следва да оцени осъществимостта и разходната ефективност на изискванията за изпитване за съответствие в употреба, изискванията за емисиите извън рамките на цикъла, както и гранична стойност на броя на частиците при емисиите за определени (под-)категории. Въз основа на резултатите от проучването Комисията следва да обмисли възможността за представяне на предложение за въвеждане на нови елементи в бъдещото законодателство за одобряване на типа след предвидените в настоящия регламент етапи.
(13)
Предназначението на системата за ЕС одобряване на типа е да даде възможност на всяка държава членка да потвърди, че всеки тип превозно средство е преминало проверките, предвидени в настоящия регламент, в делегираните актове и в актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, и че производителят на превозното средство е получил сертификат за одобряване на типа. Тя освен това задължава производителите да издават сертификат за съответствие за всяко превозно средство, произведено в съответствие с одобрения на тип. Когато едно превозно средство се придружава от такъв сертификат, то следва да има разрешение да бъде предоставяно на пазара и регистрирано, за да се ползва на цялата територия на Съюза.
(14)
С оглед осигуряване на правилното прилагане и функциониране на процедурата за контрол на съответствието на производството, която е един от крайъгълните камъни на системата за ЕС одобряване на типа, производителите следва редовно да бъдат проверявани от компетентен орган или от квалифицирана техническа служба, оправомощена за целта.
(15)
В настоящия регламент се определят множество специфични изисквания по отношение на безопасността и опазването на околната среда. Поради това е важно да бъдат установени разпоредби, с които да се гарантира, че когато дадено превозно средство е източник на сериозен риск за потребителите или за околната среда, производителят или всеки друг икономически оператор от веригата на доставката взема ефективни предпазни мерки, включително изземане на превозни средства по смисъла на член 20 от Регламент (ЕО) № 765/2008. По тази причина органите по одобряването следва да имат възможност да преценяват дали тези мерки са достатъчни.
(16)
В определени ограничени случаи е целесъобразно да се допусне национално одобряване на типа за малки серии. За да се избегнат злоупотреби, опростените процедури за малки серии от превозни средства следва да се сведат до случаите на много ограничено производство. Необходимо е следователно точно да се дефинира понятието „малки серии“ по отношение на броя на произведените превозни средства.
(17)
Съюзът е договаряща страна по Спогодбата на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации за приемането на единни технически предписания за колесните превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условия за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания („Ревизирана спогодба от 1958 г.“) (6). С цел опростяване на законодателството относно одобряването на типа в съответствие с препоръките на публикувания от Комисията през 2006 г. доклад, озаглавен „CARS 21: Конкурентна регулаторна рамка за автомобилостроенето през 21-ви век“, е целесъобразно да бъдат отменени всички отделни директиви, без да се намалява нивото на защита. Изискванията, установени в посочените директиви, следва да бъдат пренесени в настоящия регламент или в делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, и следва да бъдат заменени, където е необходимо, с препратки към съответните правила на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН), в подкрепа на които Съюзът е гласувал или към които Съюзът се е присъединил и които са приложени към Ревизираната спогодба от 1958 г. За да се намали административната тежест на процеса по одобряване на типа, следва да се позволи на производителите на превозни средства да получават одобрение на типа в съответствие с настоящия регламент, когато е подходящо, като получат одобрение директно по съответните правила на ИКЕ на ООН, посочени в приложенията към настоящия регламент или в делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент.
(18)
Следователно правилата на ИКЕ на ООН и измененията към тях, в подкрепа на които Съюзът е гласувал, в приложение на Решение 97/836/ЕО, следва да се включат в рамките на законодателството за ЕС одобряване на типа. Съответно на Комисията следва да се делегират правомощия за приемането на необходимите адаптации в приложенията към настоящия регламент или делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент.
(19)
Неограниченият достъп до информация за ремонта на превозните средства чрез стандартизиран формат, който да може да се използва за извличане на техническата информация, и ефективната конкуренция на пазара за информационни услуги за ремонт и поддръжка на превозните средства са необходими за по-доброто функциониране на вътрешния пазар, особено по отношение на свободното движение на стоки, свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги. Голяма част от тази информация е свързана със системите за бордова диагностика и тяхното взаимодействие с другите системи на превозното средство. Уместно е да се утвърдят технически спецификации, които интернет страниците на производителите трябва да следват, както и целенасочени мерки за осигуряване на приемлив достъп за малките и средните предприятия.
(20)
С цел да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (7).
(21)
С цел допълване на настоящия регламент с нови технически предписания, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изискванията по отношение на екологичните и динамичните характеристики, на безопасността при експлоатация и на конструкцията на превозното средство. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(22)
Държавите членки следва да установят правила за санкциите, приложими при нарушаване на настоящия регламент и на делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, и да гарантират тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(23)
С цел постигане на възможност за оценка и решение на това, дали задължителното монтиране на усъвършенствани спирачни системи да се прилага и за други категории мотоциклети, Комисията следва да докладва пред Европейския парламент и Съвета въз основата на, inter alia, данни за пътнотранспортните произшествия (ПТП), предоставени от държавите членки.
(24)
Въпреки че нищо в настоящия регламент не препятства държавите членки да продължат да прилагат съответните си системи за индивидуално одобряване, Комисията следва да докладва на Европейския парламент и Съвета относно функционирането на тези национални системи въз основа на информацията, предоставена от държавите членки, с цел преразглеждане на въпроса дали да представи законодателно предложение за хармонизиране на системите за индивидуално одобряване на равнището на Съюза.
(25)
В контекста на преразглеждането на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (8), разграничаването между настоящия регламент и Директива 2007/46/ЕО следва да се обмисли с оглед на опита на държавите членки, придобит във връзка с прилагането на регламента, в частност с цел гарантиране на лоялна конкуренция между категориите превозни средства.
(26)
В интерес на яснотата, предвидимостта, рационалността и опростяването, както и с цел намаляване на тежестта за производителите на превозни средства, настоящият регламент следва да съдържа само ограничен брой етапи на изпълнение за въвеждането на нови равнища на емисиите и изисквания за безопасност. На промишлеността следва да се предостави достатъчно време, за да се адаптира към новите разпоредби, установени в настоящия регламент, и към техническите спецификации и административните разпоредби, установени в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент. Своевременното определяне на изисквания е от съществено значение, за да се гарантира, че производителите ще имат достатъчно време, за да разработят, изпитат и внедрят технически решения в серийното производство на превозни средства и заедно с производителите и органите по одобряването в държавите членки да въведат необходимите административни системи.
(27)
Директива 2002/24/ЕО и отделните директиви, посочени в същата директива, бяха многократно и съществено изменяни. В интерес на яснотата, рационалността и опростяването, Директива 2002/24/ЕО и отделните директиви, посочени в същата директива, следва да бъдат отменени и заменени с един регламент и малък брой делегирани актове и актове за изпълнение. С приемането на регламент се осигурява, че съответните разпоредби се прилагат пряко, актуализират се много по-бързо и чрез тях по-ефикасно се отчита техническият прогрес.
(28)
Следните директиви следва да бъдат отменени:
-
Директива 2002/24/ЕО;
-
Директива 93/14/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. относно спирачните системи на двуколесни и триколесни моторни превозни средства (9);
-
Директива 93/30/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно устройствата за звуков сигнал на дву- или триколесни моторни превозни средства (10);
-
Директива 93/33/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно устройствата за защита срещу неразрешена употреба на двуколесни или триколесни моторни превозни средства (11);
-
Директива 93/93/ЕИО на Съвета от 29 октомври 1993 г. относно масите и размерите на двуколесните и триколесните моторни превозни средства (12);
-
Директива 95/1/ЕО;
-
Директива 97/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 1997 г. относно някои компоненти или характеристики на двуколесните или триколесните моторни превозни средства (13);
-
Директива 2000/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно скоростомера на дву- и триколесните моторни превозни средства (14);
-
Директива 2002/51/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 юли 2002 г. относно намаляване замърсяването на въздуха с вредни емисии от двуколесни и триколесни моторни превозни средства (15);
-
Директива 2009/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно мястото за монтиране на задната регистрационна табела на дву- или триколесни моторни превозни средства (16);
-
Директива 2009/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно монтирането на устройствата за осветяване и светлинна сигнализация на дву- или триколесните моторни превозни средства (17);
-
Директива 2009/78/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно стойки на двуколесни моторни превозни средства (18);
-
Директива 2009/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно ръкохватките за пътници на двуколесни моторни превозни средства (19);
-
Директива 2009/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно символите за идентификацията на органите за управление, сигналните устройства и информационно-екранните устройства при дву- и триколесни моторни превозни средства (20);
-
Директива 2009/139/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно регламентираните обозначения на дву- или триколесните моторни превозни средства (21).
(29)
Доколкото целите на настоящия регламент, а именно определянето на хармонизирани правила за административните и техническите изисквания за одобряване на типа на превозни средства от категория L и за надзор на пазара на такива превозни средства, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и следователно, поради своя мащаб и последици, могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
1. С настоящия регламент се установяват административните и техническите изисквания за одобряване на типа на всички нови превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, посочени в член 2, параграф 1.
Настоящият регламент не се прилага за индивидуално одобряване на превозни средства. Въпреки това държавите членки, които издават такива индивидуални одобрения, приемат всяко одобрение на типа на превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, издадено съгласно настоящия регламент, вместо съгласно приложимите национални разпоредби.
2. Настоящият регламент установява изискванията за надзор на пазара на превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, които подлежат на одобряване съгласно настоящия регламент. Настоящият регламент също така установява изисквания за надзор на пазара на части и оборудване за такива превозни средства.
3. Настоящият регламент не засяга прилагането на законодателството относно безопасността на движението по пътищата.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага по отношение на всички дву-, три- и четириколесни превозни средства, както са категоризирани в член 4 и приложение I („превозни средства от категория L“), които са предназначени за движение по обществените пътища, включително тези, които са проектирани и изработени на един или повече етапи, и по отношение на системи, компоненти и отделни технически възли, както и части и оборудване, проектирани и изработени за посочените превозни средства.
Настоящият регламент се прилага също и по отношение на ендуро мотоциклети (L3e-AxE (x = 1, 2 или 3), траял мотоциклети (L3e-AxT (x = 1, 2 или 3) и тежки четириколесни за всякакви терени (L7e-B) съгласно категоризирането в член 4 и приложение I.
2. Настоящият регламент не се прилага за следните превозни средства:
а)
превозни средства с максимална конструктивна скорост, ненадвишаваща 6 km/h;
б)
превозни средства, предназначени да бъдат използвани изключително от лица с физически увреждания;
в)
превозни средства, предназначени да се управляват от пешеходци;
г)
превозни средства, предназначени изключително за използване в състезания;
д)
превозни средства, проектирани и произведени за използване от въоръжените сили, гражданската отбрана, противопожарните служби, силите, отговорни за поддържане на обществения ред и службите за спешна медицинска помощ;
е)
земеделски или горски превозни средства, попадащи в обхвата на Регламент (ЕС) № 167/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 5 февруари 2013 г. относно одобряването и надзора на пазара на земеделски и горски превозни средства (22), машини, попадащи в обхвата на Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1997 г. за сближаване законодателствата на държавите-членки във връзка с мерките за ограничаване емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника (23) и Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно машините (24), и моторни превозни средства, попадащи в обхвата на Директива 2007/46/ЕО;
ж)
превозни средства, предназначени главно за използване извън пътя и проектирани да се движат по повърхности без настилка;
з)
велосипеди с подпомагане на задвижването от педалите, които са оборудвани със спомагателен електродвигател с максимална постоянна номинална мощност, по-малка или равна на 250 W, при които двигателят се спира, щом велосипедистът престане да върти педалите, или в противен случай осигуряваното от двигателя задвижване се намалява постепенно и накрая се изключва напълно, преди превозното средство да достигне скорост 25 km/h;
и)
самобалансиращи се превозни средства;
й)
превозни средства, които не са оборудвани с най-малко едно място за сядане;
к)
превозни средства, оборудвани с каквото и да е място за сядане на водача с височина на точка R ≤ 540 mm за категории L1e, L3e и L4e или ≤ 400 mm за категории L2e, L5e, L6e и L7e.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент и на актовете, изброени в приложение II, освен ако в тях не е предвидено друго, се прилагат следните определения:
1.
„одобряване на типа“ означава процедурата, с която орган по одобряването удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
2.
„сертификат за одобряване на типа“ означава документ, чрез който органът по одобряването официално удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел е одобрен;
3.
„одобряване на типа на цялото превозно средство“ означава одобряване на типа, с което орган по одобряването удостоверява, че типът на дадено некомплектовано, комплектовано или напълно комплектовано превозно средство отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
4.
„ЕС одобряване на типа“ означава процедурата, с която орган по одобряването удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящия регламент;
5.
„ЕС сертификат за одобряване на типа“ означава сертификат, съставен въз основа на образеца, установен в акта за изпълнение, приет съгласно настоящия регламент, или въз основа на формуляра за съобщение, установен в съответните правила на ИКЕ на ООН, посочени в настоящия регламент или в делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент;
6.
„одобряване на типа на система“ означава одобряване на типа, с което орган по одобряването удостоверява, че дадена система, монтирана в конкретен тип превозно средство, отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
7.
„одобряване на типа на отделен технически възел“ означава одобряване на типа, с което орган по одобряването удостоверява, че отделният технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания по отношение на един или повече определени типове превозни средства;
8.
„одобряване на типа на компонент“ означава одобряване на типа, с което орган по одобряването удостоверява, че даден компонент отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания, без да бъде монтиран в превозно средство;
9.
„национално одобряване на типа“ означава процедура за одобряване на типа, установена от националното право на държава членка, чиято валидност се ограничава до територията на тази държава членка;
10.
„сертификат за съответствие“ означава документ, който се издава от производителя и удостоверява, че произведеното превозно средство отговаря на одобрения тип превозно средство;
11.
„базово превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се използва в първоначалния етап на многоетапния процес на одобряване на типа;
12.
„некомплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което подлежи на допълнително комплектоване на поне още един следващ етап, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящия регламент;
13.
„напълно комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което е преминало през процеса на многоетапно одобряване на типа и отговаря на съответните технически изисквания на настоящия регламент;
14.
„комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което не се нуждае от допълнително комплектоване, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящия регламент;
15.
„система“ означава съвкупност от устройства, свързани с цел изпълнение на една или няколко специфични функции в превозно средство и която отговаря на изискванията на настоящия регламент или на някой от делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент;
16.
„компонент“ означава устройство, което трябва да отговаря на изискванията на настоящия регламент или на някой от делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, което е предназначено да бъде част от превозно средство и чийто тип може да бъде одобрен отделно от превозното средство в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, ако тези актове съдържат изрични разпоредби за това;
17.
„отделен технически възел“ означава устройство, което трябва да отговаря на изискванията на настоящия регламент или на някой от делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, и което е предназначено да бъде част от превозно средство, и чийто тип може да бъде одобрен отделно, но само по отношение на един или няколко определени типа превозни средства, ако тези актове съдържат изрични разпоредби за това;
18.
„части“ означава изделия, използвани за сглобяване на превозно средство, както и резервни части;
19.
„оборудване“ означава всяко изделие, различно от части, което може да бъде добавено към или инсталирано на превозно средство;
20.
„оригинални части или оборудване“ означава части или оборудване, които са произведени според спецификациите и производствените стандарти, предвидени от производителя на превозното средство за производството на части или оборудване за сглобяване на въпросното превозно средство; това включва части или оборудване, които се произвеждат на същата производствена линия като посочените части или оборудване; освен ако не се докаже противното, се счита, че частите или оборудването са оригинални части или оборудване, ако производителят удостовери, че те отговарят на качеството на компонентите, използвани за сглобяването на въпросното превозно средство, и които са произведени в съответствие със спецификациите и производствените стандарти на производителя на превозното средство;
21.
„резервни части“ означава изделия, които се монтират във или на превозно средство, така че да заместят оригинални части на това превозно средство, включително продукти като смазочни материали, които са необходими за употребата на превозното средство, с изключение на горивото;
22.
„безопасност при експлоатация“ означава липсата на неприемлив риск от физическо нараняване или увреждане на здравето на хора или на имущество, дължащи се на опасности, причинени от неизправност на механични, хидравлични, пневматични, електрически или електронни системи, компоненти или отделни технически възли;
23.
„усъвършенствани спирачни системи“ означава антиблокираща спирачна система, комбинирана спирачна система или и двете;
24.
„антиблокираща спирачна система “ означава система, която регистрира приплъзването на колелото и автоматично променя налягането, което създава спирачното усилие в колелото/колелата, за да ограничи приплъзването на колелото;
25.
„комбинирана спирачна система“ означава:
а)
за превозни средства от категория L1е и L3е: работна спирачна система, при която най-малко две спирачки на различни колета се задействат при задействането на един контролен орган;
б)
за превозни средства от категория L4е: работна спирачна система, при която спирачките най-малко на предните и на задните колела се задействат при задействането на един контролен орган (ако задното колело и колелото на коша ползват една спирачна система, тя се смята за задна спирачка);
в)
за превозни средства от категории L2e, L5e, L6e и L7e: работна спирачна система, при която спирачките на всички колета се задействат при задействането на един контролен орган;
26.
„автоматично включване на светлините“ означава включването на системата за осветяване на превозното средство, ако ключът за запалването или ключът за включване на двигателя е в положение „включено“;
27.
„устройство, регулиращо замърсяването“ означава онези компоненти от превозното средство, които регулират или ограничават емисиите в отработилите газове и/или емисиите от изпаряване;
28.
„резервно устройство, регулиращо замърсяването“ означава устройство, регулиращо замърсяването, или комбинация от такива устройства, предназначени за замяна на оригиналното устройство, регулиращо замърсяването, които могат да бъдат одобрени като отделен технически възел;
29.
„място за сядане“ означава:
а)
седалка тип седло за водача или за пътник, използвано за сядане в изправено положение; или
б)
всяка седалка, на която може да седне най-малко един човек с размерите на антропоморфен манекен, представляващ човек, спадащ към 50-ия перцентил, в случая на водача;
30.
„двигател със запалване чрез сгъстяване“ или „СI двигател“ означава двигател с вътрешно горене, който работи на принципа на „цикъла на Дизел“;
31.
„двигател с принудително запалване“ или „PI двигател“ е двигател с вътрешно горене, който работи на принципа на „цикъла на Ото“;
32.
„хибридно превозно средство“ означава моторно превозно средство, което за привеждането си в движение е оборудвано с най-малко два различни преобразувателя на енергия и с две различни системи за съхраняване на енергията (в превозното средство);
33.
„хибридно електрическо превозно средство“ означава превозно средство което, за целите на механичното задвижване, черпи енергия от следните два източника за съхраняване на енергия/мощност в превозното средство:
а)
гориво за потребление;
б)
акумулаторна батерия, кондензатор, маховик/генератор или друго устройство за съхранение на електрическа енергия или мощност.
Това определение включва също и превозни средства, които черпят енергия от гориво за потребление само с цел презареждане на устройство за съхраняване на електрическа енергия/мощност;
34.
„задвижване“ означава двигател с вътрешно горене, електрически двигател, хибридна система или комбинация от посочените типове двигатели или от други типове двигатели;
35.
„номинална постоянна максимална мощност“ означава максималната мощност за тридесет минути на изходящия вал на електрически двигател съобразно посоченото в Правило № 85 на ИКЕ на ООН;
36.
„максимална ефективна мощност“ означава максималната мощност на двигател с вътрешно горене, достигната на изпитвателния стенд, в края на коляновия вал или еквивалентен компонент;
37.
„измервателно-коригиращо устройство“ означава което и да е устройство, реагиращо на температурата, скоростта на превозното средство, честотата на въртене и/или натоварването на двигателя, предавката от предавателната кутия, разреждането в колектора или друг параметър, с цел да активира, модулира, забави или деактивира която и да е част на системата за контрол на емисиите или на системата за последваща обработка на отработилите газове, и което намалява ефективността на системата за контрол на емисиите при условия, каквито могат да се очакват при нормална работа и употреба на превозното средство;
38.
„устойчивост“ означава свойството на компонентите и системите да не се променят, така че екологичните характеристики, съобразно установеното в член 23 и приложение V, да могат да се спазват след достигането на пробега, определен в приложение VII, така че безопасността при експлоатация на превозното средство да бъде гарантирана, ако то се използва при нормални обстоятелства и съобразно предназначението си, и е обслужвано в съответствие с препоръките на производителя;
39.
„обем на двигателя“ означава:
а)
за бутални двигатели, номиналният работен обем на двигателя;
б)
за роторно-бутални двигатели (тип Ванкел), удвоеният номинален работен обем на двигателя;
40.
„емисии от изпаряване“ означава въглеводородните пари, изпускани от системата за съхранение и подаване на гориво на моторно превозно средство, а не емисиите в отработилите газове от изходната тръба на последния шумозаглушител;
41.
„изпитване SHED“ означава изпитване на превозното средство в затворена камера за определяне на емисиите от изпаряване, при което се извършва специално изпитване за емисиите от изпаряване;
42.
„система за газообразно гориво“ означава система, съставена от компоненти за съхраняване на газообразно гориво, за подаване на гориво, дозиране на горивото и контрол, които са монтирани към двигател, за да му дадат възможност да работи с LPG, CNG или водород като едногоривно, двугоривно или многогоривно устройство;
43.
„газообразен замърсител“ означава емисиите в отработилите газове на въглероден оксид (СО), азотни оксиди (NOx), изразени в еквивалентен азотен диоксид (NO2), и на въглеводороди (НС);
44.
„емисии в отработилите газове от изходната тръба на последния шумозаглушител“ означава емисиите на газообразни замърсители и прахови частици от изходната тръба на последния шумозаглушител на превозното средство;
45.
„прахови частици“ означава компонентите в отработилите газове, които се отделят от разредените отработили газове при максимална температура от 325 K (52 °C) чрез филтрите, посочени в процедурата за изпитване за установяване на средните стойности на емисиите в отработилите газове от изходната тръба на последния шумозаглушител;
46.
„световен хармонизиран цикъл за изпитване на мотоциклети“ или „WMTC“ означава хармонизираното в световен мащаб лабораторно изпитване WMTC, определено в Глобално техническо правило № 2 на ИКЕ на ООН;
47.
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса по одобряване на типа или процеса по издаване на разрешение, както и за осигуряването на съответствие на производството, и което отговаря при опасения от страна на органите за надзор на пазара по отношение на произведените превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, независимо дали физическото или юридическо лице участва пряко във всички фази на проектирането и производството на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, които са обект на одобряване;
48.
„представител на производителя“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е надлежно упълномощено от производителя да го представлява пред органа по одобряването или органа за надзор на пазара и да действа от името на производителя по въпроси, свързани с обхвата от на настоящия регламент;
49.
„вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което пуска на пазара превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване от трета държава;
50.
„дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производителя или вносителя, което предоставя превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване на пазара;
51.
„икономически оператор“ означава производителят, представителят на производителя, вносителят или дистрибуторът;
52.
„регистрация“ означава административно разрешение пускане в употреба на превозно средство по пътищата, включително идентификацията на последното и издаването на сериен номер, известен като регистрационен номер, независимо дали е постоянен, временен или за кратък период;
53.
„пускане в употреба“ означава първата употреба по предназначение в рамките на Съюза на превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване;
54.
„пускане на пазара“ означава предоставяне на превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване за първи път на пазара на Съюза;
55.
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване за дистрибуция или използване на пазара в процеса на търговска дейност, срещу заплащане или безплатно;
56.
„орган по одобряването“ означава орган на държава членка, който е създаден или определен от тази държава членка и е нотифициран от нея пред Комисията с компетентност по всички въпроси на одобряването на типа на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел по отношение на процеса по издаване на разрешение, за издаване и когато е уместно - за отнемане или отказ за издаване на сертификати за одобряване, за изпълнение на действия като звено за контакт по отношение на органите по одобряването на другите държави членки, за оправомощаване на технически служби и за осигуряване спазването от страна на производителя на задълженията, свързани със съответствието на производството;
57.
„орган за надзор на пазара“ означава орган на държава членка, отговорен за извършването на надзор на пазара на нейната територия;
58.
„надзор на пазара“ означава извършени дейности и предприети мерки от националните органи с цел да се гарантира, че предоставяните на пазара превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли съответстват на изискванията, определени в съответното законодателство на Съюза за хармонизация и че не представляват опасност за здравето, безопасността или за други аспекти на защитата на обществения интерес;
59.
„национален орган“ означава орган по одобряването или всеки друг орган, който участва в надзора на пазара и е отговорен за дейностите по надзор на пазара, граничния контрол или регистрацията в държава членка по отношение на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, части или оборудване;
60.
„техническа служба“ означава организация или орган, оправомощен от органа по одобряването на дадена държава членка като лаборатория за изпитване, която да извършва изпитвания, или като орган за оценяване на съответствието, който да извършва първоначална оценка и други изпитвания или проверки, от името на органа по одобряването, като е възможно самият орган по одобряването да изпълнява тези функции;
61.
„провеждане на собствени изпитвания“ означава извършване на изпитвания в собствените производствени помещения на производителя, регистриране на резултатите от изпитването и представяне на протокол, включващ заключения на органа по одобряването, от производител, който е оправомощен като техническа служба, с цел оценяване на съответствието с определени изисквания;
62.
„метод за виртуално изпитване“ означава компютърни симулации, включително изчисления, които доказват, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на техническите изисквания на делегиран акт, приет съгласно член 32, параграф 6, без да е необходимо физически да се използва превозно средство, система, компонент или отделен технически възел;
63.
„система за бордова диагностика“ или „OBD“ означава система, която има способността да идентифицира възможните места на неизправности чрез кодове за неизправности, съхранявани в паметта на компютър;
64.
„информация за ремонт и поддръжка на превозното средство“ означава цялата необходима информация за диагностика, обслужване, проверка, периодичен преглед, ремонт, препрограмиране или реинициализиране на превозното средство, предоставяна от производителите на техните оторизирани търговци и ремонтни предприятия, включително всички последващи изменения и допълнения към тази информация. Тази информация включва цялата необходима информация за монтирането на части и оборудване на превозни средства;
65.
„независим оператор“ означава предприятия, различни от оторизирани търговци и ремонтни предприятия, които участват пряко или непряко в ремонта и поддръжката на превозни средства, и по-специално ремонтни предприятия, производители или дистрибутори на оборудване за ремонт, инструменти или резервни части, издатели на техническа информация, автомобилни клубове, оператори за пътна помощ, оператори, предлагащи услуги в областта на проверките и изпитванията, оператори, предлагащи обучение за монтьори, производители и предприятия, извършващи ремонт на оборудване за превозни средства, работещи с алтернативно гориво;
66.
„оторизирано ремонтно предприятие“ означава доставчик на услуги по ремонтни дейности и поддръжка на превозни средства, действащ в рамките на дистрибуторската мрежа, създадена от доставчика на превозни средства;
67.
„превозно средство, последно от дадена серия“ означава превозно средство, част от складови наличности на произведени превозни средства, които не могат да бъдат предоставяни на пазара или повече не могат да се предоставят на пазара, нито да бъдат регистрирани или пуснати в употреба поради влизането в сила на нови технически изисквания, по отношение на които те не са одобрени;
68.
„двуколесно моторно превозно средство“ или „ДМПС“означава моторно превозно средство с две колела, включително велосипеди с двигател, двуколесни мотопеди и двуколесни мотоциклети;
69.
„триколесно моторно превозно средство“ означава моторно превозно средство с три колела, което отговаря на класификационните критерии за превозни средства от категория L5е;
70.
„четириколесно превозно средство“ означава превозно средство с четири колела, което отговаря на класификационните критерии за превозни средства от категория L6е или L7е;
71.
„самобалансиращо се превозно средство“ означава превозно средство, за чиято концепция е характерно присъщо нестабилно равновесие и което се нуждае от спомагателна контролна система, за да се поддържа в равновесие; към този тип превозни средства спадат моторните превозни средства с едно колело или моторните превозни средства с две успоредно разположени колела;
72.
„сдвоени колела“ означава две колела, монтирани върху една и съща ос, за които се приема, че представляват едно-единствено колело, и при които разстоянието между центровете на контактните им повърхности със земята е по-малко или равно на 460 mm;
73.
„тип на превозното средство“ означава група превозни средства, включително вариантите и версиите от дадена категория, които не се различават поне по отношение на следните основни аспекти:
а)
категория и подкатегория;
б)
производител;
в)
шаси, рама, подрама, под или конструкция, към които са монтирани главните компоненти на превозните средства;
г)
наименованието на типа, определено от производителя;
74.
„вариант“ означава превозно средство от един и същ тип, при което:
а)
основните характеристики на формата на каросерията са еднакви;
б)
задвижването и конфигурацията на задвижването са еднакви;
в)
работният цикъл на двигателя е еднакъв, ако двигателят с вътрешно горене е част от системата на задвижване;
г)
броят и разположението на цилиндрите са еднакви;
д)
скоростната кутия е от един и същ тип;
е)
разликата между най-ниската и най-високата стойност на масата на превозното средство в готовност за движение не надвишава 20 % от най-ниската стойност;
ж)
разликата между най-ниската и най-високата стойност на технически допустимата максимална маса не надвишава 20 % от най-ниската стойност;
з)
разликата между най-ниската и най-високата стойност на работния обем на двигателя (при двигател с вътрешно горене) не надвишава 30 % от най-ниската стойност; както и
и)
разликата между най-ниската и най-високата стойност на мощността на двигателя не надвишава 30 % от най-ниската стойност;
75.
„версия на вариант“ означава превозно средство, което се състои от комбинация от показатели, включени в техническото досие, посочено в член 29, параграф 10;
76.
„двигател с външно горене“ означава термичен двигател, в който горивната и разширителната камера са физически отделени и в който вътрешното работно гориво се загрява чрез горене във външен източник; топлината от външното горене разширява вътрешното работно гориво, след което то разширява и действа върху механизма на двигателя и предизвиква задвижване и извършване на полезна работа;
77.
„силово предаване“ означава компонентите и системите на превозно средство, които генерират мощност и я насочват към пътя, включително двигателя(ите), системите за регулиране на двигателя или контролни модули, устройства за контрол на замърсяването на околната среда, включително устройства за контрол на емисиите и системи за намаляване на шума, трансмисията и регулиращите приспособления към нея, реализирани със скоростен лост, ремъчна или верижна предавка, диференциалите, крайното предаване, както и задвижващите колела (със съответен радиус);
78.
„едногоривно превозно средство“ означава превозно средство, предназначено да работи основно с един вид гориво;
79.
„едногоривно превозно средство, работещо с газообразно гориво“ означава едногоривно превозно средство, което работи предимно с LPG, NG/биометан или водород, но което може да има и система за работа с петролни горива, използвана само при спешни случаи или за пускане в ход на двигателя, и чийто резервоар за петролни горива е с максимална вместимост 5 литра;
80.
„E5“ означава смес от горива от 5 % безводен етанол и 95 % бензин;
81.
„LPG“ означава втечнен нефтен газ, който се състои от пропан и бутан, втечнени чрез съхранение под налягане;
82.
„NG“ означава природен газ с много високо съдържание на метан;
83.
„биометан“ означава възобновяем природен газ, произведен от органични източници, който в началото е „биогаз“, но след това се пречиства в процес на преобразуване на биогаз в биометан, който премахва примесите в биогаза, като например въглероден диоксид, силоксани и водородни сулфиди (H2S);
84.
„двугоривно превозно средство“ означава превозно средство с две отделни системи за съхранение на гориво, което последователно може да работи с два различни вида гориво и е предназначено да работи в даден момент само с един вид гориво;
85.
„двугоривно превозно средство, работещо с газообразно гориво“ означава двугоривно превозно средство, което може да работи с петролно гориво, а също така с LPG, NG/биометан или водород;
86.
„превозно средство с гъвкав горивен режим“ означава превозно средство с една система за съхранение на гориво, което може да работи с различни смеси от два или повече вида гориво;
87.
„E85“ означава смес от горива от 85 % безводен етанол и 15 % бензин;
88.
„превозно средство с гъвкав горивен режим, работещо с етанол“ означава превозно средство, предназначено да работи със смес от горива, което може да работи с бензин или със смес от бензин и етанол с максимално съдържание на етанол 85 %;
89.
„H2NG“ означава горивна смес от водород и природен газ;
90.
„превозно средство с гъвкав горивен режим, работещо с H2NG“ означава превозно средство с гъвкав горивен режим, което може да работи с различни смеси от водород и NG/биометан;
91.
„превозно средство с гъвкав горивен режим, работещо с биодизел“ означава превозно средство с гъвкав горивен режим, което може да работи с минерално дизелово гориво или със смес от минерално дизелово гориво и биодизел;
92.
„B5“ означава горивна смес от максимум 5 % биодизел и 95 % петролно дизелово гориво;
93.
„биодизел“ означава дизелово гориво на основата на растителни или животински масла, което се състои от дълги вериги от алкилови естери, произведено по устойчив начин;
94.
„изцяло електрическо превозно средство“ означава превозно средство, задвижвано от:
а)
система от едно или повече устройства за съхранение на електрическа енергия, едно или повече устройства за управление на електрическа мощност и една или повече електрически машини за преобразуване на съхранената електрическа енергия в механична енергия, която се предава към колелата за задвижване на превозното средство;
б)
спомагателно електрическо задвижване монтирано на превозно средство, задвижвано с педали;
95.
„превозно средство, работещо с водородни горивни клетки“ означава превозно средство, което се задвижва с горивна клетка, която преобразува химическата енергия на водорода в електрическа енергия за задвижване на превозното средство;
96.
„точка R“ или „референтна точка на седене“ означава проектна точка, определена от производителя на превозното средство за всяко място за сядане и установена по отношение на триизмерната координатна система.
Позоваванията в настоящия регламент на изисквания, процедури или разпоредби, предвидени в настоящия регламент, се приемат за позовавания на изисквания, процедури или разпоредби, предвидени в настоящия регламент и в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
Член 4
Категории превозни средства
1. Към превозните средства от категория L спадат дву-, три- и четириколесните моторни превозни средства, чиито категории са описани в настоящия член и в приложение I, включително велосипедите с двигател, дву- и триколесните мотопеди, дву- и триколесните мотоциклети, мотоциклетите с кош, леките и тежките четириколесни превозни средства за движение по пътищата, леките и тежките четириколесни превозни средства с повишена маневреност.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните категории и подкатегории, описани в приложение I:
а)
превозно средство от категория L1е (леко двуколесно моторно превозно средство), която се разделя на следните подкатегории:
i)
L1e-А превозно средство (велосипед с двигател);
ii)
L1е-В превозно средство (двуколесен мотопед);
б)
превозно средство от категория L2е (триколесен мотопед), която се разделя на следните подкатегории:
i)
L2e-P превозно средство (триколесен мотопед, проектиран за превоз на пътници);
ii)
L2e-U превозно средство (триколесен мотопед, проектиран за универсални цели);
в)
превозно средство от категория L3е (двуколесен мотоциклет), която се разделя на следните подкатегории според:
i)
мощността на мотоциклета (25), в зависимост от която се различават:
-
L3e-A1 превозно средство (мотоциклет с ниска мощност);
-
L3e-A2 превозно средство (мотоциклет със средна мощност);
-
L3e-A3 превозно средство (мотоциклет с висока мощност);
ii)
специално предназначение:
-
L3e-A1E, L3e-A2E или L3e-A3E ендуро мотоциклети;
-
L3e-A1T, L3e-A2T или L3e-A3T траял мотоциклети;
г)
превозно средство от категория L4е (двуколесен мотоциклет с кош);
д)
превозно средство от категория L5е (моторно триколесно превозно средство), която се разделя на следните подкатегории:
i)
L5e-A превозно средство (триколесно), основно проектирани за превоз на пътници;
ii)
L5e-B превозно средство (товарно триколесно), универсално триколесно специално проектирано за превоз на стоки;
е)
превозно средство от категория L6е (леко четириколесно), която се разделя на следните подкатегории:
i)
L6е-А превозно средство (леко четириколесно за движение по пътищата);
ii)
L6е-В превозно средство (леко четириколесно с повишена маневреност), които се подразделят на:
-
L6e-BU превозно средство (леко четириколесно с повишена проходимост с общо предназначение): универсално превозно средство, специално проектирано за превоз на стоки;
-
L6e-BP превозно средство (леко четириколесно с повишена маневреност за превоз на пътници): превозно средство, основно проектирано за превоз на пътници;
ж)
превозно средство от категория L7е (тежко четириколесно), която се разделя на следните подкатегории:
i)
L7e-A превозно средство (тежко четириколесно за движение по пътищата), която се разделя на следните подкатегории:
-
L7e-A1: А1 четириколесно за движение по пътищата;
-
L7e-A2: A2 четириколесно за движение по пътищата;
ii)
L7e-B превозно средство (тежко четириколесно за всякакви терени), която се разделя на следните подкатегории:
-
L7e-B1: ATV;
-
L7e-B2: SbS бъги;
iii)
L7e-C превозно средство (тежко четириколесно с повишена маневреност), която се разделя на следните подкатегории:
-
L7e-CU превозно средство: (тежко четириколесно с повишена маневреност с универсално предназначение) универсално превозно средство, специално проектирано за превоз на стоки;
-
L7e-CP превозно средство: (тежко четириколесно с повишена маневреност за превоз на пътници) превозно средство, основно проектирано за превоз на пътници.
3. Изброените в параграф 2 превозни средства от категория L се класифицират според двигателя им:
а)
задвижвани от двигател с вътрешно горене:
-
със запалване чрез сгъстяване (CI),
-
с принудително запалване (PI);
б)
задвижвани от двигател с външно горене, турбина или роторно-бутален двигател, които за целите на съответствието с изискванията за опазване на околната среда и за безопасност при експлоатация се приравняват към превозни средства, задвижвани от двигател с вътрешно горене с принудително запалване;
в)
задвижвани от двигател, използващ енергията на предварително сгъстен въздух, при които равнищата на емисиите на замърсители и/или инертни газове не са по-високи от тези във въздуха от околната среда, и които от гледна точка на изискванията за безопасност при експлоатация и съхраняване и подаване на гориво се разглеждат като превозни средства, работещи с газообразно гориво;
г)
задвижвани от електрически двигател;
д)
хибридни превозни средства, които комбинират някои конфигурации за задвижване, посочени в буква а), б), в) или г) от настоящия параграф, или някои множествени комбинации от тези конфигурации за задвижване, включително с многогоривни двигатели и/или електрически двигатели.
4. По отношение на класификацията на превозни средства от категория L в параграф 2, превозно средство, което не попада в определена категория, тъй като надхвърля поне един от критериите, определени за съответната категория, попада в следващата категория, чиито критерии удовлетворява. Това се прилага за следните групи от категории и подкатегории:
а)
категория L1е с нейните подкатегории L1e-A и L1e-B и категория L3е с нейните подкатегории L3e-A1, L3e-A2 и L3e-A3;
б)
категория L2е и категория L5е с нейните подкатегории L5e-A и L5e-B;
в)
категория L6е с нейните подкатегории L6e-A и L6e-B и категория L7е с нейните подкатегории L7e-A, L7e-B и L7e-C;
г)
всякакви други логически последователности на категории и/или подкатегории, предложени от производителя и одобрени от органа по одобряването.
5. Независимо от критериите за класификация, посочени в параграфи 1-4 от настоящия член и в приложение I, допълнителните подкатегории се прилагат съобразно посоченото в приложение V с цел хармонизиране на процедурите за изпитване за екологичните характеристики на международно равнище чрез позоваване на правилата на ИКЕ на ООН и глобалните технически правила на ИКЕ на ООН.
Член 5
Определяне на маса в готовност за движение
1. Масата в готовност за движение на превозно средство от категория L се определя чрез измерване на масата на ненатовареното превозно средство, готово за нормална употреба и трябва да включва масата на:
а)
течности;
б)
стандартно оборудване съобразно спецификациите на производителя;
в)
горивото в резервоара за гориво, който следва да се зареди до поне 90 % от неговия капацитет.
За целите на настоящата буква:
i)
ако превозно средство се движи с течно гориво, то следва да се счита за гориво;
ii)
ако превозно средство се движи с течна горивно-маслена смес:
-
ако горивото, което задвижва превозното средство, и смазочното масло са предварително смесени, то тази предварителна смес се счита за гориво,
-
ако горивото, което задвижва превозното средство, и смазочното масло са съхранявани отделно, то само горивото, което движи превозното средство, се счита за гориво; или
iii)
ако превозно средство се движи с газообразно гориво, втечнено газообразно гориво или сгъстен въздух, масата на горивото в резервоара за газообразно гориво може да се определи като 0 kg;
г)
каросерията, кабината, вратите; и
д)
стъклата, прикачните устройства, резервните колела и инструментите.
2. Масата в готовност за движение на превозно средство от категория L трябва да изключва масата на:
а)
теглото на водача (75 kg) и пътник (65 kg);
б)
машините или оборудването, инсталирани върху товарната платформа;
в)
в случай на хибридно или задвижвано изцяло с електроенергия превозно средство - задвижващите батерии; и
г)
при едно-, дву- или многогоривни превозни средства - системата за газообразно гориво, както и резервоарите за съхранение на газообразно гориво; и
д)
при задвижване с предварително сгъстен въздух - резервоарите за съхранение на сгъстения въздух.
ГЛАВА II
ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 6
Задължения на държавите членки
1. Държавите членки създават или определят органите по одобряването, компетентни по въпросите на одобряването, и органите за надзор на пазара, компетентни по въпросите, свързани с надзора на пазара в съответствие с настоящия регламент. Държавите членки нотифицират Комисията за създаването или определянето на такива органи.
Нотификацията на органите по одобряването и на органите за надзор на пазара включва наименованието им, адреса им (включително електронния им адрес) и областта, в която са компетентни. Комисията публикува на своята интернет страница списък и данни за органите по одобряването.
2. Държавите членки позволяват пускането на пазара, регистрацията или пускането в употреба само на превозни средства, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящия регламент.
3. Държавите членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват пускането на пазара, регистрацията или пускането в употреба на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли на основание, свързано с въпроси от конструктивен и функционален характер, определени в настоящия регламент, ако те отговарят на изисквания в него.
4. Държавите членки организират и извършват дейности по надзор на пазара и контрол на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които се въвеждат на пазара в съответствие с глава III от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 7
Задължения на органите по одобряването
1. Органите по одобряването осигуряват изпълнението от страна на производителите, кандидатстващи за одобряване на типа, на задълженията им по настоящия регламент.
2. Органите по одобряването одобряват само превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящия регламент.
Член 8
Мерки за надзор на пазара
1. За превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, получили одобрение на типа, органите за надзор на пазара извършват в необходимия мащаб съответните проверки по документи, като вземат предвид установените принципи за оценка на риска, жалбите и друга информация.
Органите за надзор на пазара могат да изискват от икономическите оператори да държат на разположение такива документи и информация, каквито счетат за необходими с оглед изпълнението на тяхната дейност.
Когато икономическите оператори представят сертификати за съответствие, органите за надзор на пазара надлежно вземат предвид такива сертификати.
2. За части и оборудване, различни от тези, попадащи в обхвата на параграф 1 от настоящия член, се прилага изцяло член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 9
Задължения на производителите
1. Производителите гарантират, че когато превозните средства, системите, компонентите или отделните технически възли се пускат на пазара или се пускат в употреба, те са произведени и одобрени в съответствие с изискванията, установени в настоящия регламент и в делегираните актове и в актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
2. При многоетапното одобряване на типа всеки производител носи отговорност за одобряването и съответствието на производството на системи, компоненти или отделни технически възли, добавени от производителя на етапа на комплектоване на превозното средство. Всеки производител, който видоизменя вече одобрените на по-ранен етап компоненти или системи, носи отговорност за одобряването и съответствието на производството на видоизменените компоненти и системи.
3. Производители, които видоизменят некомплектовано превозно средство, така че то да бъде определено като превозно средство от друга категория, в резултат на което са се променили законовите изисквания, спрямо които е било оценено съответствието на по-ранен етап от одобряването, носят отговорност за съответствието с приложимите изисквания за категорията превозни средства, към която спада видоизмененото превозно средство.
4. За целите на одобряването на превозните средства, системите, компонентите или отделните технически възли, обхванати от настоящия регламент, производителите, установени извън Съюза, определят един-единствен представител, установен в Съюза, който да ги представлява пред органа по одобряването.
5. Производителите, установени извън Съюза, определят и един-единствен представител, установен в Съюза, за целите на надзора на пазара, който може да бъде представителят, посочен в параграф 4, или друг допълнителен представител.
6. Производителите отговарят пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на одобряване и за осигуряване на съответствието на производството, независимо от това, дали производителите участват пряко във всички етапи на производството на дадено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел.
7. В съответствие с настоящия регламент и с делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, производителите гарантират, че имат процедури, съгласно които серийното производство остава в съответствие с одобрения тип. Промените в проекта или характеристиките на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, и промените в изискванията, по отношение на които е декларирано съответствието на превозното средство, системата, компонентът или отделният технически възел, се вземат предвид в съответствие с глава VI.
8. Освен задължителните маркировки и маркировките за одобряване на типа, нанесени върху превозни средства, компоненти или отделни технически възли в съответствие с член 39, производителите посочват своето име, регистрираното си търговско наименование или регистрираната си търговска марка и адреса на територията на Съюза, на който може да се осъществи връзка с тях, върху техните превозни средства, компоненти или отделни технически възли, предоставяни на пазара, или ако това не е възможно, върху тяхната опаковка или в документ, който придружава компонента или отделния технически възел.
9. Производителите гарантират, че докато носят отговорност за превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, условията на съхранение или транспортиране не застрашават съответствието с изискванията, определени в настоящия регламент.
Член 10
Задължения на производителите по отношение на техни продукти, които не са в съответствие или представляват сериозен риск
1. Производители, които считат или имат основание да смятат, че произведено от тях превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, които са били пуснати на пазара или пуснати в употреба, не съответстват на настоящия регламент или на приетите съгласно настоящия регламент делегирани актове и актове за изпълнение, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат съответното превозно средство, система, компонент или отделен технически възел в съответствие или да ги изтеглят или изземат, ако това е целесъобразно.
Производителят незабавно уведомява органа по одобряването, който е издал одобрението, като предоставя подробни данни, по-специално за несъответствието, както и за всички предприети коригиращи мерки.
2. Когато превозното средство, системата, компонентът, отделният технически възел, част или оборудване представляват сериозен риск, производителите уведомяват незабавно органите по одобряването и органите за надзор на пазара на държавите членки, в които превозното средство, системата, компонентът, отделният технически възел, частта или оборудването са били предоставени на пазара или са пуснати в употреба, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието и за всички предприети коригиращи мерки.
3. Производителите съхраняват в продължение на 10 години след пускането на пазара на превозно средство и за срок от пет години след пускането на пазара на система, компонент или отделен технически възел, техническото досие, посочено в член 29, параграф 10, както и копие от сертификатите за съответствие, посочени в член 38, на разположение на органите по одобряването.
4. При обосновано искане от национален орган производителите предоставят на този орган чрез органа по одобряването копие от ЕС сертификата за одобряване на типа или разрешението, посочено в член 51, параграф 1, доказващи съответствието на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, на език, лесно разбираем от този орган. Производителите си сътрудничат с националния орган при всяко действие, предприето в съответствие с член 20 от Регламент (ЕО) № 765/2008 за отстраняване на рисковете, създадени от техните превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които са пуснати на пазара, регистрирани или пуснати в употреба.
Член 11
Задължения на представителите на производителите по отношение на надзора на пазара
Представителят на производителя по отношение на надзора на пазара изпълнява задачите, определени в пълномощното, което е получил от производителя. Пълномощното позволява на представителя да извършва най-малко следното:
а)
да има достъп до техническата документация, посочена в член 27, и сертификатите за съответствие, посочени в член 38, така че те да могат да бъдат предоставени на разположение на органите по одобряването за срок от 10 години след пускането на пазара на превозно средство или за срок от пет години след пускането на пазара на система, компонент или отделен технически възел;
б)
при обосновано искане от страна на органа по одобряването, да предостави на този орган цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на производството на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел;
в)
да сътрудничи на органите по одобряването или на органите за надзор на пазара по тяхно искане при всяко действие, предприето за отстраняване на сериозен риск, свързан с превозни средства, системи, компоненти, отделни технически възли, части или оборудване, попадащи в областта на неговите пълномощия.
Член 12
Задължения на вносителите
1. Вносителите пускат на пазара само съответстващи на изискванията превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които са получили ЕС одобряване на типа или които отговарят на изискванията за национално одобряване, или части или оборудване, които изцяло следва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Преди пускането на пазара на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, получили одобрение на типа, вносителите гарантират, че за тях има налично техническо досие, което е в съответствие с член 29, параграф 10, както и че върху системата, компонента или отделния технически възел е нанесена изискваната маркировка за одобряване на типа и те са в съответствие с член 9, параграф 8. В случаите, когато се касае за превозно средство, вносителят се уверява, че превозното средство е придружено от необходимия сертификат за съответствие.
3. Когато вносителите считат или имат основание да смятат, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, част или оборудване не съответства на изискванията на настоящия регламент, и по-специално че не отговаря на одобрения тип, те не пускат на пазара, не позволяват пускането в употреба и не регистрират превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, докато не бъдат приведени в съответствие. Освен това, ако те считат или имат основания да смятат, че превозното средство, системата, компонентът, отделният технически възел, частта или оборудването представляват сериозен риск, те информират производителя и органите за надзор на пазара за това. По отношение на превозни средства, системи, компоненти и отделни технически възли, получили одобрение на типа, те също така информират органа по одобряването, издал одобрението.
4. Вносителите посочват своето име, регистрирано търговско наименование или регистрирана търговска марка и адреса, на който може да се осъществи връзка с тях, върху превозното средство, системата, компонента, отделния технически възел, частта или оборудването или, когато това не е възможно - върху тяхната опаковка или в документ, който придружава системата, компонента, отделния технически възел, частта или оборудването.
5. Вносителите гарантират, че в съответствие с разпоредбите на член 55 превозното средство, системата, компонентът или отделният технически възел се придружават от инструкции и информация на официалния език или езици на съответните държави членки.
6. Вносителите гарантират, че докато отговарят за превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, условията на съхранение или транспортиране не застрашават съответствието му с изискванията, определени в настоящия регламент.
7. Вносителите, когато това се счита за уместно предвид сериозните рискове, създадени от превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване, с оглед защита на здравето и безопасността на потребителите, проучват и ако е необходимо, поддържат регистър за жалби и изземвания от пазара на превозни средства, системи, компоненти, отделни технически възли, части или оборудване, както и информират дистрибуторите за такова наблюдение.
Член 13
Задължения на вносителите по отношение на продукти, които не са в съответствие или които представляват сериозен риск
1. Вносителите, които считат или имат основание да смятат, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, които са пуснали на пазара, не са в съответствие с настоящия регламент, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел в съответствие, да ги изтеглят или изземат, ако е целесъобразно.
2. Когато превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване представляват сериозен риск, вносителите информират незабавно за това производителя, органите по одобряването и органите за надзор на пазара на държавите членки, в които те са пуснали на пазара превозното средство, системата, компонента, отделния технически възел, частта или оборудването. Вносителите ги информират също за всяко предприето действие, като предоставят подробни данни, по-специално за сериозния риск и за всякакви предприети от производителя коригиращи мерки.
3. За срок от 10 години след пускането на пазара на превозното средство и за срок от пет години от пускането на пазара на системата, компонента или отделния технически възел вносителите съхраняват копие от сертификата за съответствие, което е на разположение на органите по одобряването и органите за надзор на пазара, и гарантират, че посоченото в член 29, параграф 10 техническо досие може да бъде предоставено на тези органи при поискване.
4. При обосновано искане от национален орган вносителите му предоставят цялата информация и документация, необходими за доказване на съответствието на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, на език, лесно разбираем от този орган. Вносителите си сътрудничат с този орган по негово искане при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, създадени от превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване, които те са пуснали на пазара.
Член 14
Задължения на дистрибуторите
1. Когато предоставят на пазара превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, част или оборудване, дистрибуторите действат с дължимата грижа по отношение на изискванията на настоящия регламент.
2. Преди предоставяне на пазара, регистрация или пускане в употреба на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел дистрибуторите се уверяват, че върху превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел е нанесена съответната задължителна маркировка или маркировка за одобряване на типа, че са придружени от изискваните документи и от инструкции и информация за безопасност на официалния език или езици на държавата членка, в която превозното средство, системата, компонентът или отделният технически възел ще бъдат предоставени на пазара, както и че вносителят и производителят са изпълнили изискванията, предвидени в член 12, параграфи 2 и 4 и в член 39, параграфи 1 и 2.
3. Дистрибуторите гарантират, че докато отговарят за съответното превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, условията на съхранение или транспортиране не застрашават съответствието им с изискванията, определени в настоящия регламент.
Член 15
Задължения на дистрибуторите по отношение на техни продукти, които не са в съответствие или които представляват сериозен риск
1. Когато дистрибуторите считат или имат основание да смятат, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел не съответства на изискванията на настоящия регламент, те не предоставят на пазара, не регистрират и не пускат в употреба превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, докато те не бъдат приведени в съответствие.
2. Дистрибутори, които считат или имат основание да смятат, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, които те са предоставили на пазара или регистрирали или за които те са отговорни за пускането в употреба, не е в съответствие с настоящия регламент, информират производителя или представителя на производителя, за да се уверят, че са предприети необходимите коригиращи мерки в съответствие с член 10, параграф 1 или с член 13, параграф 1, за да бъде приведено в съответствие превозното средство, системата, компонентът или отделният технически възел, или за тяхното изземване, ако това е необходимо.
3. Когато превозното средство, системата, компонентът, отделният технически възел, частта или оборудването представляват сериозен риск, дистрибуторите незабавно информират за това производителя, вносителя, както и органите по одобряването и органите за надзор на пазара на държавите членки, в които са предоставили на пазара превозното средство, системата, компонента, отделния технически възел, частта или оборудването. Дистрибуторът ги информира също за всяко предприето действие, като предоставя подробни данни, по-специално за сериозния риск и за предприетите от производителя коригиращи мерки.
4. При обосновано искане от национален орган дистрибуторите гарантират, че производителят предоставя на националния орган информацията, посочена в член 10, параграф 4, или че вносителят предоставя на националния орган информацията, посочена в член 13, параграф 3. Те си сътрудничат с този орган по негово искане при всяко действие, предприето в съответствие с член 20 от Регламент (ЕО) № 765/2008 за отстраняване на рисковете, създадени от превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване, които те са предоставили на пазара.
Член 16
Случаи, при които задълженията на производителите се прилагат и към вносителите и дистрибуторите
За целите на настоящия регламент вносител или дистрибутор се счита за производител и изпълнява задълженията на производителя по членове 9-11, когато вносителят или дистрибуторът предоставя на пазара, регистрира или е отговорен за пускането в употреба на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел със своето име или търговска марка или видоизменя превозно средство, система, компонент или отделен технически възел по начин, който може да повлияе на съответствието с приложимите изисквания.
Член 17
Идентификация на икономическите оператори
По искане на органите по одобряването и органите за надзор на пазара за срок от 10 години за превозно средство и за срок от пет години за система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване, икономическите оператори идентифицират:
а)
всеки икономически оператор, който им е доставил превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване;
б)
всеки икономически оператор, на когото са доставили превозно средство, система, компонент, отделен технически възел, част или оборудване.
ГЛАВА III
ОСНОВНИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 18
Общи основни изисквания
1. Превозните средства от категория L и предназначените за тях системи, компоненти и отделни технически възли отговарят на изискванията, посочени в приложения II-VIII, приложими по отношение на съответните (под)категории превозни средства.
2. Превозни средства от категория L или техни системи, компоненти или отделни технически възли, чиято електромагнитна съвместимост е изцяло обхваната от делегираните актове, посочени в параграф 3 от настоящия член, относно конструкцията на превозното средство, и от актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, не попадат в приложното поле на Директива 2004/108/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно сближаването на законодателствата на държавите членки относно електромагнитната съвместимост (26).
3. За да се допълнят изискванията за одобряване на типа на превозно средство от категория L, предвидени в настоящия регламент, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно подробните технически изисквания и процедури на изпитване съобразно обобщението в приложение II (A), (Б) и (В), като при това се гарантира високо равнище на безопасност и опазване на околната среда съобразно съответните разпоредби на настоящия регламент. Първите такива делегирани актове се приемат до 31 декември 2014 г.
Член 19
Забрана на измервателно-коригиращи устройства
Използването на измервателно-коригиращи устройства, които намаляват ефективността на системите за безопасност, за електромагнитна съвместимост, за бордова диагностика, за намаляване на шума или емисиите на замърсители, се забранява. Елемент, който е част от конструкцията, не се смята за измервателно-коригиращо устройство, ако е изпълнено което и да е от следните условия:
а)
необходимостта от такова устройство е оправдана за предпазване на двигателя от повреда или авария и за осигуряване на безопасно управление на превозното средство;
б)
устройството не функционира, освен при стартиране на двигателя;
в)
условията, при които устройството функционира, са включени в значителна степен в процедурите за изпитване с цел да се провери дали превозното средство отговаря на изискванията на настоящия регламент и на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
Член 20
Мерки за производителите по отношение на изменения в двигателно-предавателната система на превозните средства
1. Производителите на превозни средства оборудват превозните средства от категория L, с изключение на подкатегории L3e-A3 и L4e-A3, с определени характеристики за предотвратяване на вмешателство по отношение на двигателно-предавателната система на превозното средство чрез поредици технически изисквания и спецификации, имащи за цел да:
а)
предотвратят изменения, които могат да накърнят безопасността, по-специално за увеличаване на мощността на превозното средство чрез вмешателство в двигателно-предавателната система с цел повишаване на максималния въртящ момент и/или мощност и/или максималната конструктивна скорост на превозното средство, които са били съответно установени по време на процедурата за одобряване на типа, следвана от производителя на превозното средство; и/или
б)
предотвратят нанасяне на вреди на околната среда.
2. Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно специфичните изисквания по отношение на мерките, посочени в параграф 1, с цел улесняване спазването на параграф 4. Първите такива делегирани актове се приемат до 31 декември 2014 г.
3. След изменение на двигателно-предавателната система превозното средство съответства на техническите изисквания на първоначалната му категория и подкатегория или ако е приложимо, на новата категория и подкатегория, които са били в сила при пускането на пазара, регистрацията или пускането в употреба на превозното средство в първоначалния му вид, като се вземат предвид последните изменения на изискванията.
Когато производител на превозно средство проектира двигателно-предавателната система на тип превозно средство по начин, който позволява нейната модификация, така че превозното средство вече да не съответства на одобрения тип, но би съответствало на допълнителен вариант или версия, производителят на превозното средство включва съответната информация за всеки вариант или версия, създадени по този начин, в заявлението, като всеки вариант или версия следва да са получили изрично одобрение на типа. Ако промененото превозно средство попада в нова категория или подкатегория, се изготвя заявление за ново одобрение на типа.
4. Без да се засяга параграф 1, с цел да се избегнат модификации или корекции с неблагоприятен ефект върху безопасността при експлоатация или екологичните характеристики на съответното превозно средство, производителят се стреми чрез най-добри инженерни практики да предотврати техническата осъществимост на такива модификации или корекции, освен ако те са изрично декларирани и посочени в техническата документация и така са обхванати от одобряването на типа.
Член 21
Общи изисквания за системите за бордова диагностика
1. Превозните средства от категория L се оборудват със система за бордова диагностика (OBD), която съответства на функционалните изисквания и процедури на изпитване, установени в делегираните актове, приети съгласно параграф 5, и считано от датите за прилагане, определени в приложение IV.
2. От датите, посочени в точка 1.8.1 от приложение IV, (под)категориите превозни средства L3e, L4e, L5e-A, L6e-A и L7e-A са оборудвани с OBD система от първо поколение, която осъществява мониторинг на всяка повреда на електрическата верига и електрониката на системата за контрол на емисии и предоставя информация за тези повреди, които водят до надвишаване на праговете на емисиите, установени в част Б1 от приложение VI.
3. От датите, посочени в точка 1.8.2 от приложение IV, (под)категориите превозни средства L3e-L7e са оборудвани с OBD система от първо поколение, която осъществява мониторинг на всяка повреда на електрическата верига и електрониката на системата за контрол на емисии и която се задейства при надвишаване на праговете на емисиите, установени в част Б2 от приложение VI. Системите OBD от първо поколение за тези (под)категории превозни средства също съобщават за задействането на работен режим, който съществено намалява въртящия момент на двигателя.
4. От датите, определени в точка 1.8.3 от приложение IV, и при условията на член 23, параграф 5 (под)категориите превозни средства L3e, L5e-A L6e-A и L7e-A следва наред с това да бъдат оборудвани със система OBD от второ поколение, която осъществява мониторинг и съобщава за повреди и влошаване на качеството на системата за контрол на емисии, което води до надвишаване на праговете на емисии в OBD, съобразно част Б2 от приложение VI.
5. С цел хармонизиране на предоставянето на информация от OBD системата за проблемите с безопасността при експлоатация или със системата за контрол на емисии, както и улесняване на ефективното и ефикасно поправяне на превозното средство, на Комисията се предоставят правомощия да приема в съответствие с член 75 делегирани актове относно подробни технически изисквания за системите за бордова диагностика, включително за функционалните изисквания на OBD и за изпитвателните методики за елементите, изброени в параграфи 1-4, и съобразно посоченото в част В 11 от приложение II и изпитването от тип VIII, посочено в приложение V.
Член 22
Изисквания за безопасността при експлоатация на превозни средства
1. Производителите гарантират, че превозните средства са проектирани, конструирани и сглобени така, че да се сведе до минимум рискът от нараняване на пътниците в тях и на останалите участници в пътното движение.
2. Производителят гарантира, че безопасността при експлоатация на превозното средство се запазва през целия жизнен цикъл на превозното средство, ако се използва при нормални условия и се обслужва съобразно препоръките на производителя. Производителят предоставя декларация в техническата документация, с която потвърждава, че издръжливостта на системите, частите и оборудването, които са от ключово значение за безопасността при експлоатация, се гарантира чрез съответното изпитване и прилагане на добри инженерни практики.
3. Производителите осигуряват съответствие на превозните средства, системите, компонентите и отделните технически възли с приложимите изисквания, определени в приложения II и VIII, както и съответствие с изпитвателните процедури и изискванията по отношение на работните показатели, установени в делегиран акт, приет съгласно параграф 5.
4. Компонентите на превозни средства, чиито опасности от електрически характер попадат в обхвата на делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, не попадат в обхвата на Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно сближаване на законодателствата на държавите членки, отнасящи се до електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението (27).
5. За да се осигури постигането на високо равнище на безопасност при експлоатация, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно специфичните изисквания, изброени в част Б от приложение II, по отношение на безопасността при експлоатация на превозните средства и по целесъобразност се основава на изискванията за повишена безопасност при експлоатация, посочени в приложение VIII. Първите такива делегирани актове се приемат до 31 декември 2014 г.
6. Като втора стъпка до 31 декември 2020 г. Комисията приема делегиран акт в съответствие с член 75 с цел хармонизиране на изискванията за жизнен цикъл и изпитвания за гарантиране на целостта на конструкцията на превозното средство съобразно изброяването в част Б 17 от приложение II.
7. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел установяване на образец за декларация на производителя. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
Член 23
Изисквания към екологичните характеристики
1. Производителите осигуряват такова проектиране, изработване и сглобяване на превозните средства, което да свежда до минимум въздействието върху околната среда. Производителите осигуряват съответствие на превозните средства, получили одобрение на типа, с изискванията към екологичните характеристики, определени в приложения II, V и VI в рамките на пробега за устойчивост съобразно приложение VII.
2. Производителите осигуряват съответствие на превозните средства, системите, компонентите и отделните технически възли с изпитвателните процедури и изисквания съобразно приложение V в рамките на датите за прилагане, определени в приложение IV, които трябва да бъдат определени в делегиран акт, приет съгласно параграф 12 от настоящия член.
3. Производителите гарантират, че изискванията за одобряване на типа по отношение на проверката на дълготрайността са спазени. По избор на производителя се използва една от следните процедури за изпитване на дълготрайността, за да се докаже на органа по одобряването, че характеристиките по отношение на опазването на околната среда на превозното средство, за което се иска одобрение на типа, са с дълготраен характер:
а)
действително изпитване на дълготрайността с пълно натрупване на пробег:
превозните средства, които са предмет на изпитване, физически покриват цялото разстояние, посочено в част А от приложение VII, и се изпитват в съответствие с процедурата,предвидена в изпитване от тип V, съобразно установеното в делегирания акт, приет съгласно параграф 12 от настоящия член. Резултатите от изпитването за емисии със стойност до и включително цялото разстояние, посочено в част А от приложение VII, са по-ниски от граничните стойности във връзка с опазването на околната среда, посочени в част А от приложение VI;
б)
действително изпитване на дълготрайността с частично натрупване на пробег:
превозните средства, които са предмет на изпитване, физически покриват минимум 50 % от цялото разстояние, посочено в част А от приложение VII, и се изпитват в съответствие с процедурата, предвидена в изпитване от тип V, съобразно установеното в делегирания акт, приет съгласно параграф 12 от настоящия член. Съобразно посоченото в акта резултатите от изпитването се екстраполират до цялото разстояние, посочено в част А от приложение VII. И резултатите от изпитването и екстраполираните резултати трябва да са по-ниски от граничните стойности във връзка с опазването на околната среда, посочени в част А от приложение VI;
в)
математическо изпитване на дълготрайността:
за всеки компонент на емисиите резултатът от умножаването на коефициента на влошаване, посочен в част Б от приложение VII, и резултатът от изпитването във връзка с опазването на околната среда на превозно средство, изминало над 100 km, считано от първото му стартиране след излизането му от производствената линия, трябва да са по-ниски от граничната стойност във връзка с опазването на околната среда, посочена в част А от приложение VI.
4. До 1 януари 2016 г. Комисията провежда задълбочено проучване на въздействието върху околната среда. В проучването се оценяват качеството на въздуха и делът на замърсителите от превозни средства от категория L, обхващайки изискванията на типовете изпитвания I, IV, V, VII и VIII, изброени в приложение V.
В него се обобщават и оценяват най-новите научни данни, резултати от научни изследвания, моделиране и оценки на рентабилността, с оглед на изработване на окончателни политически мерки чрез потвърждение и окончателно установяване на датите за влизане в сила на норма Евро 5, предвидени в приложение IV, и на изискванията за опазването на околната среда за стандарт Евро 5, предвидени в приложение V, в части А2, Б2 и В2 от приложение VI и в приложение VII относно допустимите пробези от гледна точка на устойчивост на показателите и коефициентите на влошаване за ниво Евро 5.
5. Въз основа на констатациите, посочени в параграф 4, в срок до 31 декември 2016 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад относно:
а)
датите за влизане в сила на норма Евро 5, посочени в приложение IV;
б)
граничните стойности по норма Евро 5, посочени в част А2 от приложение VI, и праговете за OBD в част Б2 от приложение VI;
в)
че всички нови типове превозни средства от (под)категории L3e, L5e, L6e-A и L7e-A, освен с OBD от първо поколение, следва да бъдат оборудвани и с OBD от второ поколение по норма Евро 5;
г)
допустимите пробези от гледна точка на устойчивост на показателите за ниво Евро 5, посочени в част А от приложение VII, и коефициентите на влошаване за ниво Евро 5, посочени в част Б от приложение VII.
Комисията представя всякакви подходящи законодателни предложения с оглед на този доклад.
6. Въз основа на резултатите от проучването относно въздействието върху околната среда Комисията приема делегиран акт в съответствие с член 75, с който определя кои от (под)категориите L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B и L7e-C за ниво Евро 5 подлежат на изпитване SHED или на изпитване на пропускливостта на резервоара и горивопроводите, като граничните стойности за изпитването са изброени в част В2 от приложение VI.
7. Производителите гарантират, че превозните средства от категория L са в съответствие с приложимите изисквания за изпитване по отношение на опазването на околната среда за одобряване и разширение съобразно част А от приложение V.
8. По отношение на тип изпитване I съответната гранична стойност за емисии за L3e-AxE (ендуро, x = 1, 2 или 3) и L3e-AxT (планински, x = 1, 2 или 3) мотоциклети е сумата от L2 (THC) и L3 (NOx) от приложение VI (A). Резултатът от изпитването за емисии (NOx + THC) трябва да е по-малък или равен на тази гранична стойност (L2 + L3).
9. Превозните средства от категория L4е удовлетворяват изискванията по отношение на опазването на околната среда, предвидени в приложение V за превозни средства от категория L3е, при което за изпитвания от тип I, IV, VII и VIII от приложение V на изпитване се подлага или цялата конструкция на базовото моторно превозно средство с кош, или само базовото моторно превозно средство без кош, по целесъобразност.
10. Производителите гарантират, че всички резервни устройства, регулиращи замърсяването, при пускането им на пазара или при пускането им в употреба в Съюза са с одобрен тип съгласно настоящия регламент.
11. Изискванията, посочени в параграфи 1-10, се прилагат спрямо превозните средства, системите, компонентите и отделните технически възли в съответствие с приложение II.
12. За да се гарантира високо равнище на опазване на околната среда, на Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно подробни технически спецификации за изискванията по отношение на опазването на околната среда за посочените в параграфи 1, 2, 3, 6 и 7 от настоящия член елементи, включително процедурите на изпитване.
Член 24
Допълнителни изисквания по отношение на опазването на околната среда с оглед на емисиите на парникови газове, разхода на гориво и консумацията на електроенергия и пробега в електрически режим на задвижване
1. Емисиите на CO2 (въглероден диоксид) се определят чрез приложимия лабораторен изпитвателен цикъл от производителя и се съобщават от производителя на органа по одобряването. Разходът на гориво и/или електроенергия и пробегът в електрически режим на задвижване се изчисляват или въз основа на резултатите от изпитването за определяне на емисиите, проведено при одобряването на типа, или се измерват в присъствието на техническата служба и съобщават на органа по одобряването.
2. Резултатът от измерването на СО2, изчисленият или измереният разход на гориво, потреблението на електроенергия и пробегът в електрически режим на задвижване се включват в техническата документация съобразно акта за изпълнение, посочен в член 27, параграф 4, и съответните данни се указват в сертификата за съответствие.
Освен указването в сертификата за съответствие производителите следва да осигуряват, при покупка на ново превозно средство, предоставяне на купувача на превозното средство на данните за емисиите на СО2, разхода на гориво, потреблението на електроенергия и пробега в електрически режим на задвижване във формат, който те сметнат за подходящ.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно изискванията за процедурата на изпитване за тип VII за измерване на емисиите на СО2 и за изчисляване и измерване на разхода на гориво, потреблението на електроенергия и пробега в електрически режим на задвижване.
ГЛАВА IV
ПРОЦЕДУРИ ЗА ЕС ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА
Член 25
Процедури за ЕС одобряване на типа
1. Когато подава заявление за одобряване на типа на цялото превозно средство, производителят може да избере една от следните процедури:
a)
поетапно одобряване на типа;
б)
едноетапно одобряване на типа;
в)
смесено одобряване на типа.
Наред с това производителят на категориите превозни средства, посочени в параграф 5, може да избере многоетапно одобряване на типа.
Единствено процедурата на едноетапно одобряване на типа се прилага за одобряване на типа на системи, компоненти или отделни технически възли.
2. Поетапното одобряване на типа се състои от поетапно издаване на цялата поредица от сертификати за ЕС одобряване на типа на системи, компоненти и отделни технически възли, съставляващи част от превозното средство, което води на последния етап до одобряване на типа на цялото превозно средство.
3. Едноетапното одобряване на типа се състои от одобряване на превозното средство като цяло в рамките на един процес.
4. Смесеното одобряване на типа е поетапна процедура за одобряване на типа, при която се извършват едно или няколко одобрения на системи по време на последния етап на одобряване на цялото превозно средство, без да е необходимо да се издават сертификати на ЕС за одобряване на типа на тези системи.
5. При процедурата за многоетапно одобряване на типа един или повече органи по одобряването удостоверяват, че в зависимост от състоянието на комплектованост, даден тип некомплектовано или напълно комплектовано превозно средство отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящия регламент.
Многоетапно одобрение на типа се издава по отношение на даден тип некомплектовано или напълно комплектовано превозно средство, което съответства на данните от техническата документация, предвидена в член 27, и което отговаря на техническите изисквания, предвидени в съответните актове, изброени в приложение II, като се взема предвид състоянието на комплектованост на превозното средство.
6. Одобряване на типа в последния етап на комплектоване се издава само след като органът по одобряването се е уверил, че типът на превозното средство, одобрен на последния етап, отговаря към конкретния момент на всички приложими технически изисквания. Това включва проверка на документацията за всички изисквания, обхванати от одобряване на типа за некомплектовано превозно средство, издадено в течение на многоетапна процедура, дори в случаите, когато е издадено за различна категория (подкатегория) превозно средство.
Многоетапното одобряване, посочено в параграф 1, втора алинея, се прилага само за превозни средства от подкатегории L2e -U, L4e, L5e-B, L6e-BU и L7e-CU.
7. Изборът на процедура, по която да се извърши одобряването, не засяга приложимите основни изисквания, на които трябва да отговаря одобреният тип превозно средство към момента на издаването на одобрение на типа на цялото превозно средство.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 във връзка с подробните разпоредби по отношение на процедурите по одобряване на типа. Първите такива делегирани актове се приемат до 31 декември 2014 г.
Член 26
Заявление за одобряване на типа
1. Производителят подава заявлението за одобряване на типа до органа по одобряването.
2. За определен тип превозно средство, система, компоненти или отделен технически възел може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава членка.
3. За всеки тип, който трябва да бъде одобрен, се подава отделно заявление.
Член 27
Техническа документация
1. Заявителят предоставя на органа по одобряването техническа документация.
2. Техническата документация съдържа следното:
а)
информационен документ (списък с данни);
б)
всички данни, чертежи, фотографии и друга информация;
в)
за превозните средства - указание за процедурата или процедурите, избрана(и) в съответствие с член 25, параграф 1;
г)
всякаква допълнителна информация, изисквана от органа по одобряването в контекста на процедурата на подаване на заявление.
3. Техническата документация може да бъде представена на хартиен носител или в електронен формат, който е приет от техническата служба и органа по одобряването.
4. Комисията установява образци за информационния документ (списъка с данни) и за техническата документация чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
Член 28
Специфични изисквания за информация, която трябва да се предостави в заявлението за одобряване на типа по различните процедури
1. Заявлението за поетапно одобряване на типа се придружава от техническа документация в съответствие с член 27 и от пълния комплект сертификати за одобряване на типа, които се изискват съгласно всеки от приложимите актове, изброени в приложение II.
При одобряване на типа на система, компонент или отделен технически възел съгласно приложимите актове, изброени в приложение II, органът по одобряването има достъп до съответната техническа документация до момента на издаване на одобрение или отказ за издаването му.
2. Заявлението за едноетапно одобряване на типа се придружава от техническата документация, предвидена в член 27, в която се съдържа съответната информация в съответствие с актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, във връзка с тези приложими актове.
3. В случай на процедура по смесено одобряване на типа техническата документация се придружава от един или повече сертификати за одобряване на типа, които се изискват по всеки от приложимите актове, изброени в приложение II, и когато не е представен сертификат за одобряване на типа, тя включва съответната информация в съответствие с актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, във връзка с тези приложими актове.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, за целите на многоетапното одобряване на типа се предоставя следната информация:
а)
през първия етап - онези части от техническата документация и ЕС сертификатите за одобряване на типа, които се отнасят до степента на комплектованост на базовото превозно средство;
б)
през втория и следващите етапи - онези части от техническата документация и сертификатите на ЕС за одобряване на типа, които се отнасят до текущия етап на производство, придружени от копие на сертификата на ЕС за одобряване на типа на превозното средство, издаден на предходния производствен етап, и пълни данни относно всякакви промени или добавки, които производителят е направил по превозното средство.
Информацията, посочена в букви а) и б) от първа алинея на настоящия параграф, може да бъде предоставена в съответствие с параграф 3.
5. Органът по одобряването може с мотивирано искане да изиска от производителя да предостави допълнителна информация, която да му помогне да реши какви изпитвания са нужни или да улесни провеждането на такива изпитвания.
ГЛАВА V
ПРОВЕЖДАНЕ НА ПРОЦЕДУРИ ЗА ЕС ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА
Член 29
Общи разпоредби
1. Органите по одобряването издават ЕС одобряване на типа само след като проверят спазването на разпоредбите по осигуряване на съответствие на производството, посочени в член 33, и съответствието на типа на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел с приложимите изисквания.
2. ЕС одобрявания на типа се издават в съответствие с настоящата глава.
3. Ако орган по одобряването констатира, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, въпреки съответствието си с изискванията на разпоредбите, представлява сериозен риск за безопасността или може да нанесе сериозни вреди на околната среда или на общественото здраве, той може да откаже да издаде ЕС одобряване на типа. В такъв случай органът незабавно изпраща на органите по одобряването на другите държави членки и на Комисията подробно досие, съдържащо обяснение на причините за решението му, както и данните, на които се основават направените от него заключения.
4. ЕС сертификатите за одобряване на типа се номерират съгласно хармонизирана система, установена от Комисията посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
5. В рамките на един месец от издаването на ЕС сертификата за одобряване на типа органът по одобряването изпраща до органите по одобряването на другите държави членки копие от ЕС сертификата за одобряване на типа на превозно средство заедно с приложенията за всеки одобрен от него тип превозно средство чрез обща сигурна система за електронен обмен. Копието може да бъде и във формата на защитен електронен файл.
6. Органът по одобряването незабавно информира органите по одобряването на другите държави членки за всеки свой отказ да издаде одобрение и всяко свое решение да отнеме одобрението на всякакъв вид превозни средства, като излага причините за своето решение.
7. На всеки три месеца органът по одобряването изпраща на органите по одобряването на другите държави членки списък на ЕС одобренията на типа, които е издал, изменил, отказал да издаде или отнел по време на предходния период по отношение на системи, компоненти или отделни технически възли.
8. Ако получи искане от орган по одобряването на друга държава членка, органът по одобряването, издал ЕС одобряване на типа, изпраща на първия в рамките на един месец след получаването на искането копие от изискания ЕС сертификат за одобряване на типа, заедно с приложенията, чрез обща сигурна система за електронен обмен. Копието може да бъде изпратено и под формата на защитен електронен файл.
9. Ако получи искане от Комисията за това, органът по одобряването изпраща посочената в параграфи 5-8 информация и на Комисията.
10. Органът по одобряването съставя техническо досие, което се състои от техническа документация, придружена от протоколите от изпитванията и всички други документи, които техническата служба или органът по одобряването са добавили към техническата документация при изпълняване на задълженията си. Техническото досие съдържа списък, в който е представено неговото съдържание, надлежно номериран или означен по друг подходящ начин, така че всички страници и формата на всеки документ да са ясно посочени, така че да отразяват последователните стъпки в изпълнение на процеса на ЕС одобряването на типа, и по-специално датите на ревизиите и актуализацията. Органът по одобряването държи на разположение информацията, съдържаща се в техническото досие в информационния пакет, за срок от 10 години след края на валидността на съответното одобрение.
Член 30
Специфични разпоредби, засягащи ЕС сертификата за одобряване на типа
1. Към сертификата на ЕС за одобряване на типа се прилагат следните документи:
а)
техническото досие, посочено в член 29, параграф 10;
б)
резултатите от изпитванията;
в)
името/имената и образеца(ците) от подписа(ите) на лицето(ата), упълномощено(и) да подписва(т) сертификатите за съответствие и посочване на неговата/тяхната длъжност в дружеството;
г)
в случая на ЕС одобряване на типа на цялото превозно средство, попълнен образец на сертификата за съответствие.
2. ЕС сертификатът за одобряване на типа се издава въз основа на образеца, установен от Комисията посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
3. По отношение на всеки тип превозно средство органът по одобряването:
а)
попълва всички съответни раздели на сертификата на ЕС за одобряване на типа, включително приложения към него протокол за резултатите от изпитванията;
б)
създава съдържание на техническото досие;
в)
незабавно издава на кандидата попълнения сертификат с приложенията към него.
Комисията определя образеца за протокола за резултатите от изпитванията, посочен в буква а), посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приема до 31 декември 2014 г.
4. В случай че по отношение на ЕС одобряване на типа са били наложени, съгласно член 40, ограничения по отношение на валидността, или в случай на изключение от определени разпоредби на настоящия регламент или на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, ЕС сертификатът за одобряване на типа посочва тези ограничения или освобождавания.
5. Когато производителят избере процедурата на смесено одобряване, органът по одобряването нанася в техническото досие препратките към протоколите от изпитване, установени с актовете за изпълнение, посочени в член 32, параграф 1, за които няма ЕС сертификати за одобряване на типа.
6. Когато производителят избере процедурата на едноетапно одобряване на типа, органът по одобряването изготвя списък на приложимите изисквания или актове и прилага този списък към ЕС сертификата за одобряване на типа. Комисията приема образеца за такъв списък посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
Член 31
Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли
1. ЕС одобряване на типа се издава по отношение на система, която съответства на данните от техническата документация и която отговаря на техническите изисквания, посочени в съответните актове, изброени в приложение II.
2. ЕС одобряване на типа на компонент или отделен технически възел се издава по отношение на компонент или отделен технически възел, който съответства на данните от техническата документация и който отговаря на техническите изисквания, посочени в съответните актове, изброени в приложение II.
3. Когато компоненти или отделни технически възли, независимо от това дали са предназначени или не за ремонт, текущо обслужване или поддръжка, са одобрени като част от система, получила одобрение на типа по отношение на дадено превозно средство, не се изисква допълнително одобряване на типа за компонент или отделен технически възел, освен ако това не се предвижда от съответните актове, изброени в приложение II.
4. Когато компонент или отделен технически възел изпълнява функцията си или изпълнява допълнителна функция само съвместно с други части на превозното средство, като по този начин има възможност да се провери съответствието му с изискванията само когато компонентът или отделният технически възел функционира съвместно с другите части на превозното средство, обхватът на ЕС одобряването на типа на компонента или отделния технически възел следва да бъде съответно ограничен.
В такива случаи ЕС сертификатът за одобряване на типа посочва всички ограничения по употребата на компонента или отделния технически възел, както и специалните условия за монтирането му.
Когато такъв компонент или отделен технически възел се монтира от производителя на превозното средство, проверката на съответствието с всички приложими ограничения за употребата му или с условията за монтиране се извършва по време на одобряването на превозното средство.
Член 32
Изпитвания с оглед ЕС одобряване на типа
1. Съответствието с техническите предписания, предвидени в настоящия регламент и в актовете, изброени в приложение II, се доказва посредством подходящи изпитвания, извършвани от оправомощените за целта технически служби.
Процедурите за изпитванията, посочени в първа алинея, и специалното оборудване и инструменти, необходими за провеждането на изпитванията, са установените в съответните актове, изброени в приложение II.
Форматът на протокола от изпитванията съответства на общите изисквания, установени от Комисията посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
2. Производителят предоставя на органа по одобряването толкова превозни средства, компоненти или отделни технически възли, колкото са необходими за провеждането на необходимите изпитвания съгласно съответните актове, изброени в приложение II.
3. На необходимите изпитвания се подлагат превозни средства, компоненти и отделни технически възли, които са представителни за типа, подлежащ на одобряване.
Производителят обаче има право да избере - със съгласието на органа по одобряването - превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, който въпреки че не е представителен за типа, подлежащ на одобряване, съчетава някои от най-неблагоприятните характеристики, що се отнася до изискваните работни показатели. По време на процеса на подбор могат да се използват методи на виртуално изпитване, за да се улесни вземането на решения.
4. Със съгласието на органа по одобряването като алтернатива на процедурите на изпитване, посочени в параграф 1, могат да се прилагат методи на виртуално изпитване по молба на производителя, като се спазват изискванията, установени в делегираните актове, приети съгласно параграф 6.
5. Методите на виртуално изпитване изпълняват условията, определени в делегираните актове, приети съгласно параграф 6.
6. За да се гарантира, че резултатите, получени с помощта на методите на виртуално изпитване, са също толкова значими, колкото и получените с помощта на физическо изпитване, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 по отношение на изискванията, които могат да бъдат предмет на виртуално изпитване и условията на провеждане на виртуалните изпитвания. Когато Комисията приема делегирани актове, тя взема като основа изискванията и процедурите, предвидени в приложение XVI към Директива 2007/46/ЕО, където е приложимо.
Член 33
Правила за съответствие на производството
1. Органът по одобряването, който издава ЕС одобряване на типа, взема необходимите мерки, за да удостовери, ако е необходимо - в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави членки, че са били създадени адекватни правила, гарантиращи съответствието на произвежданите превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли с одобрения тип.
2. Органът по одобряването, който издава одобрение на типа за цялото превозно средство, взема необходимите мерки, за да удостовери, че сертификатите за съответствие, издадени от производителя, съответстват на член 38. За тази цел органът по одобряването проверява дали достатъчен брой екземпляри от сертификатите за съответствие отговарят на член 38, както и дали производителят е създал адекватни правила, за да гарантира, че данните в сертификатите за съответствие са верни.
3. Органът по одобряване, който е издал ЕС одобряване на типа, взема необходимите мерки във връзка с това одобряване, за да удостовери, при необходимост - в сътрудничество с органите по одобряване на другите държави членки, че посочените в параграфи 1 и 2 правила продължават да бъдат адекватни и че произвежданите превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли продължават да отговарят на одобрения тип и сертификатите за съответствие продължават да отговарят на член 38.
4. За да удостовери, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел съответстват на одобрения тип, органът по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, може да извърши всяка от проверките или изпитванията, които се изискват за ЕС одобряване на типа, върху образци, взети от помещенията на производителя, включително от производствените съоръжения.
5. Когато орган по одобряване, който е издал ЕС одобряване на типа, констатира, че правилата, посочени в параграфи 1 и 2, не се прилагат, значително се отклоняват от договорените правила и контролни планове, престанали са да се прилагат или се смята, че вече не са адекватни, въпреки че производството продължава, той взема необходимите мерки, за да осигури правилното прилагане на процедурата относно съответствието на производството или отнема одобрението на типа.
6. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно подробни мерки по отношение на съответствието на производството. Първите такива делегирани актове се приемат до 31 декември 2014 г.
ГЛАВА VI
ИЗМЕНЕНИЯ НА ЕС ОДОБРЯВАНИЯТА НА ТИПА
Член 34
Общи разпоредби
1. Производителят незабавно информира органа по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, за всяка промяна в подробните данни, отбелязани в техническото досие.
Органът по одобряването решава коя от установените в член 35 процедури да следва.
В случай на нужда органът по одобряването може да реши, след консултации с производителя, че трябва да се издаде ново ЕС одобряване на типа.
2. Заявление за изменение на ЕС одобряване на типа се подава само до органа по одобряването, предоставил първоначалното ЕС одобряване на типа.
3. Ако органът по одобряването стигне до заключението, че за целите на изготвяне на изменение трябва да бъдат извършени отново проверки или изпитвания, той съответно информира производителя за това.
Процедурите, посочени в член 35, се прилагат само ако въз основа на посочените проверки или изпитвания органът по одобряването е достигнал до заключение, че изискванията за ЕС одобряване на типа продължават да се спазват.
Член 35
Ревизии и разширения на ЕС одобряването на типа
1. Ако данните, отбелязани в техническото досие, са променени, без да се изисква да бъдат повторени проверките или изпитванията, изменението се отбелязва като „ревизия“.
В такива случаи органът по одобряването издава ревизираните страници от техническото досие, както е необходимо, като отбелязва ясно всяка ревизирана страница, за да се покаже същността на промяната и датата на преиздаване. Счита се, че консолидирана актуализирана версия на техническото досие, придружена от подробно описание на промените, отговаря на това изискване.
2. Изменението се обозначава като „разширение“, когато записаните в техническото досие данните са претърпели промяна и е налице някой от следните елементи:
а)
необходими са допълнителни проверки или изпитвания;
б)
има промяна в информацията за ЕС сертификата за одобряване на типа, с изключение на приложенията към него;
в)
влизат в сила нови изисквания в съответствие с някой от актовете, изброени в приложение II, приложими към одобрения тип превозно средство или одобрената система, компонент или отделен технически възел.
В случай на разширение органът по одобряването издава актуализиран ЕС сертификат за одобряване на типа, обозначен с номера на разширението, нарастващ в съответствие с номера на поредното вече издадено разширение. Този сертификат за одобряване ясно показва причината за разширението и датата на преиздаването.
3. При издаване на изменени страници или на консолидирана актуализирана версия съдържанието на техническото досие, приложено към сертификата за одобряване, се променя съответно така, че да показва датите на най-новото разширение или ревизия или датата на най-новото консолидиране на актуализираната версия.
4. Не се изисква изменение на одобряване на типа на дадено превозно средство, ако новите изисквания, посочени в параграф 2, буква в), не са свързани от техническа гледна точка с този тип превозно средство или засягат категории превозни средства, различни от категорията, към която то принадлежи.
Член 36
Издаване и нотифициране на изменения
1. В случай на разширение се актуализират всички свързани с него раздели на ЕС сертификата за одобряване на типа, приложенията към него и съдържанието на техническото досие. Актуализираният сертификат и приложенията към него се издават на кандидата без забавяне.
2. В случай на ревизия ревизираните документи или съответно консолидираната актуализирана версия, където е подходящо, включително ревизираното съдържание на техническото досие, се издават на кандидата без забавяне от органа по одобряването.
3. Органът по одобряването нотифицира органите по одобряването на другите държави членки относно всяко изменение, направено в ЕС одобренията на типа, в съответствие с процедурите, установени в член 29.
ГЛАВА VII
ВАЛИДНОСТ НА ЕС ОДОБРЯВАНЕТО НА ТИПА
Член 37
Прекратяване на валидността
1. ЕС одобряването на типа се издава с неограничен срок на действие.
2. ЕС одобряването на типа за превозно средство става невалидно във всеки от следните случаи:
а)
нови изисквания, приложими към одобрения тип превозно средство, стават задължителни за предоставянето на пазара, регистрацията или пускането в употреба на превозни средства, и не е възможно одобряването на типа да бъде съответно актуализирано;
б)
при доброволно окончателно прекратяване на производството на одобрено превозно средство;
в)
изтичане на срока на валидност на одобряването по силата на специално ограничение в съответствие с член 40, параграф 6;
г)
одобрението е отнето в съответствие с член 33, параграф 5, член 49, параграф 1 или член 52, параграф 4.
3. Когато само един вариант на даден тип превозно средство или само една версия на даден вариант загуби валидност, ЕС одобряването на типа за съответното превозно средство губи валидност само по отношение на конкретния вариант или версия.
4. Когато производството на конкретен тип превозно средство бъде окончателно прекратено, производителят нотифицира органа по одобряването, издал ЕС одобряване на типа за това превозно средство.
В рамките на един месец след получаване на нотификацията, посочена в първа алинея, органът по одобряването, който е издал ЕС одобряването на типа за превозното средство, информира съответно органите по одобряването на другите държави членки.
5. Без да се засягат разпоредбите на параграф 4, в случаите, когато дадено ЕС одобряване на типа за превозно средство предстои да стане невалидно, производителят уведомява органа по одобряването, издал ЕС одобряването на типа.
Органът по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, незабавно съобщава цялата необходима информация на органите по одобряването на другите държави членки, така че да направи възможно прилагането, когато е подходящо, на член 44.
Съобщението, посочено във втора алинея, уточнява по-специално датата на производството и идентификационния номер на последното произведено превозно средство.
ГЛАВА VIII
СЕРТИФИКАТ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ И МАРКИРОВКИ
Член 38
Сертификат за съответствие
1. Производителят, в качеството си на притежател на одобрение на типа за превозно средство, издава сертификат за съответствие на хартиен носител на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектовано, некомплектовано или напълно комплектовано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство.
Този сертификат се предоставя безвъзмездно на купувача заедно с превозното средство. Предоставянето му не може да се поставя в зависимост от отправяне на изрично искане или от предоставяне на допълнителна информация на производителя.
По искане на собственика на превозното средство производителят на превозното средство издава в рамките на срок от 10 години след датата на производство на превозното средство дубликат на сертификата за съответствие срещу заплащане, което не надхвърля разходите за издаването му. Думата „дубликат“ трябва да се вижда ясно на лицевата страна на всеки дубликат на сертификат.
2. Производителят използва образеца за сертификат за съответствие, приет от Комисията чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Сертификатът за съответствие се изготвя по такъв начин, че да не позволява фалшифициране. За тази цел в актовете за изпълнение се предвижда, че използваната за сертификата хартия се защитава чрез няколко защитни печатни елемента. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
3. Сертификатът за съответствие се съставя на поне един от официалните езици на Съюза. Всяка държава членка може да поиска сертификатът за съответствие да бъде преведен на собствения(те) ѝ официален(ни) език(ци).
4. Лицето или лицата, упълномощени да подписват сертификати за съответствие, са част от организацията на производителя и са надлежно упълномощени от ръководството ѝ да ангажират изцяло юридическата отговорност на производителя по отношение на проектирането и производството или на съответствието на производството на превозното средство.
5. Сертификатът за съответствие се попълва изцяло и не съдържа ограничения относно употребата на превозното средство, различни от ограниченията, предвидени в настоящия регламент или в делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент.
6. В случай на некомплектовано или напълно комплектовано превозно средство производителят попълва само онези точки от сертификата за съответствие, които са добавени или променени на текущия етап на одобряване, и ако е необходимо, прилага към този сертификат всички сертификати за съответствие, издадени на предходните етапи.
7. Сертификатът за съответствие на превозните средства, одобрени в съответствие с разпоредбите на член 40, параграф 2, включва в заглавието си израза „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, чийто тип е одобрен съгласно член 40, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 168/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2013 г. относно одобряването и надзора на пазара на дву-, три- и четириколесни превозни средства (временно одобрение)“.
8. Установеният в актовете за изпълнение, посочени в параграф 2, сертификат за съответствие на превозни средства, одобрени в съответствие с член 42, включва в заглавието си израза „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, получили одобрение на типа за малки серии“, като в близост до него се посочва годината на производство, последвана от пореден номер между 1 и границата, посочена в таблицата в приложение III, отбелязваща по отношение на всяка година на производство позицията на това превозно средство по отношение на определената част от производството за съответната година.
9. Без да се засяга параграф 1, производителят може да предаде сертификата за съответствие в електронен вид на регистриращия орган на всяка държава членка.
Член 39
Задължителна табела с подходяща маркировка на превозните средства и маркировка за одобряване на типа на компоненти или отделни технически възли
1. Производителят на превозно средство прикрепя на всяко превозно средство, произведено в съответствие с одобрения тип, задължителна табела с подходяща маркировка, изисквана от съответния акт за изпълнение, приет в съответствие с параграф 3.
2. Производителят на компонент или отделен технически възел, независимо дали последният е част от система или не, обозначава всеки компонент или отделен технически възел, произведен в съответствие с одобрения тип, с маркировка за одобряване на типа, изисквана от съответния акт за изпълнение, приет съгласно настоящия регламент или съответното правило на ИКЕ на ООН.
Когато не се изисква маркировка за одобряване на типа, производителят поставя поне собственото си търговско наименование или търговска марка, номер на типа или идентификационен номер.
3. Задължителната табела и маркировката за ЕС одобряване на типа се оформят в съответствие с образеца, установен от Комисията чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2. Първите такива актове за изпълнение се приемат до 31 декември 2014 г.
ГЛАВА IX
ИЗКЛЮЧЕНИЯ НА ОСНОВАНИЕ НОВИ ТЕХНОЛОГИИ ИЛИ НОВИ КОНЦЕПЦИИ
Член 40
Изключения на основание нови технологии или нови концепции
1. Производителят може да кандидатства за ЕС одобряване на типа по отношение на тип на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, в които са вградени нови технологии или концепции, които са несъвместими с един или повече актове, изброени в приложение II.
2. Органът по одобряването издава посоченото в параграф 1 ЕС одобряване на типа, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
в заявлението се посочват причините, поради които въпросните технологии или концепции правят системата, компонента или отделния технически възел несъвместими с един или повече актове, изброени в приложение II;
б)
в заявлението се описват последствията за безопасността и опазването на околната среда на новата технология, както и мерките, взети, за да бъде гарантирано, че в сравнение с изискванията, от които се иска изключение, се постига поне равностойно ниво на безопасност и опазване на околната среда;
в)
представено е описание на изпитванията и резултатите, с които се доказва, че условията, посочени в буква б), са изпълнени.
3. Издаването на такова ЕС одобряване на типа за изключение на основание нови технологии или нови концепции подлежи на разрешение от страна на Комисията. Това разрешение се предоставя посредством акт за изпълнение. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
4. До приемане на решението на Комисията за разрешение органът по одобряването може да издаде валидно само на територията на съответната държава членка временно ЕС одобряване на типа на превозното средство, за което се отнася исканото изключение. Органът по одобряването незабавно уведомява Комисията и другите държави членки чрез досие, съдържащо посочената в параграф 2 информация.
Временното естество и ограниченият териториален обхват са ясно обозначени в заглавието на сертификата за одобряване на типа и в заглавието на сертификата за съответствие. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел установяване на хармонизирани образци за сертификата за одобряване на типа и сертификата за съответствие за целите на настоящия параграф. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
5. Други органи по одобряването могат да решат да приемат в писмена форма временното одобряване, посочено в параграф 4, на собствената си територия.
6. При необходимост в разрешението от Комисията, посочено в параграф 3, се уточнява също така дали то подлежи на някакви ограничения. При всички случаи одобряването на типа е валидно най-малко 36 месеца.
7. Ако Комисията реши да откаже да даде разрешение, органът по одобряването незабавно известява притежателя на временното одобряване на типа, посочено в параграф 4, че временното одобряване се отменя шест месеца след датата на отказа на Комисията.
Разрешава се обаче превозните средства, произведени съгласно временното одобряване преди прекратяването на валидността му, да бъдат пуснати на пазара, регистрирани или пуснати в употреба във всяка държава членка, която е приела временното одобряване.
Член 41
Последваща адаптация на делегираните актове и на актовете за изпълнение
1. Когато Комисията разреши предоставянето на изключение съгласно член 40, тя незабавно предприема необходимите действия за адаптиране на съответните делегирани актове или актове за изпълнение към технологичното развитие.
Когато изключението по член 40 се отнася до правило на ИКЕ на ООН, Комисията предлага изменение на съответното правило на ИКЕ на ООН съгласно процедурата, приложима по силата на Ревизираната спогодба от 1958 г.
2. Всички ограничения в решението на Комисията за разрешаване на изключението се премахват веднага след изменението на съответните актове.
Ако не са взети необходимите мерки за адаптиране на делегираните актове или на актовете за изпълнение, Комисията може, по искане на държавата членка, издала одобрението, да разреши чрез решение под формата на акт за изпълнение, прието в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2, на тази държава членка да удължи срока на действие на одобрението на типа.
ГЛАВА X
ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА, ПРОИЗВЕДЕНИ В МАЛКИ СЕРИИ
Член 42
Национално одобряване на типа за малки серии
1. Производителят може да подаде заявление за национално одобряване на типа за малки серии превозни средства в рамките на годишните количества, установени в приложение III. Тези ограничения се прилагат за предоставянето на пазара, регистрацията или пускането в употреба на пазара на всяка държава членка на превозни средства от одобрения тип в рамките на дадена година.
2. За типа превозни средства, посочени в параграф 1, държавите членки могат да предоставят изключение от основните изисквания, предвидени в един или повече делегирани актове, изброени в приложение II, при условие че установят съответни алтернативни изисквания.
„Алтернативни изисквания“ означава административни разпоредби и технически изисквания, които имат за цел да осигурят равнище на безопасност при експлоатация, на опазване на околната среда и безопасни условия на труд, равностойно на най-високото осъществимо равнище спрямо равнището, предвидено от един или повече от делегираните актове, изброени в приложение II.
За типа превозни средства, посочени в параграф 1, държавите членки могат да предоставят изключение от прилагането на една или повече от административните разпоредби на настоящия регламент или на актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
Държава членка предоставя изключение от изискването за прилагане на разпоредбите, посочени в настоящия параграф, ако има основателни причини да направи това.
3. За целите на националното одобряване на типа на превозни средства по настоящия член се приемат системите, компонентите или отделните технически възли, чийто тип е одобрен в съответствие с актовете, изброени в приложение II.
4. Сертификатът за одобряване на типа на превозните средства, чийто тип е одобрен според настоящия член, се съставя в съответствие с образеца, посочен в член 30, параграф 2, но не е озаглавен „ЕС сертификат за одобряване на типа“, и посочва естеството на изключенията, предоставени съгласно параграф 2. Сертификатите за одобряване на типа се номерират в съответствие с хармонизираната система, посочена в член 29, параграф 4.
5. В сертификата за одобряване на типа се посочва естеството на изключенията, предоставени съгласно първа и трета алинея от параграф 2.
6. Валидността на националното одобряване на типа за малки серии се ограничава до територията на държавата членка, чийто орган по одобряването е издал одобрението.
7. По искане на производителя обаче копие от сертификата за одобряване на типа и неговите приложения се изпраща с препоръчано писмо или по електронна поща на органите по одобряването на държавите членки, посочени от производителя.
8. В рамките на три месеца след получаването на искането, посочено в параграф 7, органите по одобряването на посочените от производителя държави членки решават дали да приемат или не одобрението на типа. Те съобщават официално решението си на органа по одобряването, който е издал национално одобряване на типа за малки серии.
9. Органите по одобряването на държавите членки признават националното одобряване на типа, освен ако имат основателни причини да считат, че националните технически изисквания, в съответствие с които е било одобрено превозно средство, не са равностойни на техните собствени.
10. По искане на заявител, който желае да пусне на пазара или регистрира превозно средство с национално одобряване за малки серии в друга държава членка издалият националното одобряване на типа за малки серии орган по одобряването предоставя на националния орган на другата държава членка копие от сертификата за одобряване на типа, както и техническото досие. Прилагат се параграфи 8 и 9.
ГЛАВА XI
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ПАЗАРА, РЕГИСТРАЦИЯ ИЛИ ПУСКАНЕ В УПОТРЕБА
Член 43
Предоставяне на пазара, регистрация или пускане в употреба на превозни средства
Без да се засягат членове 46 и 47, превозните средства, за които ЕС одобряването на типа на цялото превозно средство е задължително, или за които производителят е получил такова одобрение на типа съгласно настоящия регламент, се предоставят на пазара, регистрират или пускат в употреба, ако са придружени от валиден сертификат за съответствие, издаден в съответствие с член 38.
Когато тези превозни средства са некомплектовани, тяхното предоставяне на пазара или пускане в употреба е разрешено, но отговорните за регистрацията на превозните средства органи на държавите членки могат да откажат да разрешат регистрацията и употребата по пътищата на такива превозни средства.
Член 44
Предоставяне на пазара, регистрация или пускане в употреба на превозни средства, последни от дадена серия
1. При спазване на ограниченията, приложими за превозни средства, които са последни от дадена серия, и на крайния срок, установени в параграфи 2 и 4, превозните средства, които съответстват на тип превозно средство, чието ЕС одобряване на типа е станало невалидно съгласно член 37, могат да бъдат предоставяни на пазара, регистрирани или пускани в употреба.
Първа алинея се отнася само до превозни средства на територията на Съюза, които са имали валидно ЕС одобряване на типа по времето на производството им, но които не са били предоставени на пазара, регистрирани или пуснати в употреба преди това ЕС одобряване на типа да загуби валидността си.
2. Параграф 1 се прилага по отношение на комплектовани превозни средства за срок от 24 месеца, считано от датата на която ЕС одобряването на типа е станало невалидно, а по отношение на напълно комплектованите превозни средства - за срок от 30 месеца, считано от тази дата.
3. Производител, който иска да се възползва от параграф 1, подава заявление до националния орган на всяка държава членка, където въпросните превозни средства трябва да бъдат предоставени на пазара, регистрирани или пуснати в употреба. В заявлението се посочват всички технически или икономически причини, поради които тези превозни средства не могат да отговорят на новите изисквания за одобрение на типа.
Съответният национален орган решава в рамките на три месеца от получаването на заявлението дали и в какви количества да допусне регистрация на тези превозни средства на своята територия.
4. Общият брой на превозните средства, които са последни от дадена серия, не трябва да надхвърля 10 % от броя на превозните средства, регистрирани през предходните две години, или 100 превозни средства на държава членка, като се взема по-голямата стойност.
5. Върху сертификата за съответствие на превозните средства, които се пускат в употреба в съответствие с тази процедура, се прави специален запис, обозначаващ превозните средства като „последни от дадена серия“.
6. Държавите членки вземат необходимите мерки да осигурят ефективен контрол на броя на превозните средства, които предстои да се предоставят на пазара, регистрират или пуснат в употреба съгласно процедурата, посочена в настоящия член.
7. Настоящият член се прилага само към случаите на преустановяване поради прекратяване на валидността на одобряването на типа в случая, посочен в член 37, параграф 2, буква а).
Член 45
Предоставяне на пазара или пускане в употреба на компоненти и отделни технически възли
1. Компоненти или отделни технически възли могат да се предоставят на пазара или пускат в употреба само ако съответстват на изискванията на съответните актове, изброени в приложение II, и ако са надлежно маркирани в съответствие с член 39.
2. Параграф 1 не се прилага към компоненти или отделни технически възли, специално произведени или проектирани за нови превозни средства, които не попадат в обхвата на настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да разрешат предоставянето на пазара или пускането в употреба на компоненти или отделни технически възли, които са освободени от изискванията на една или няколко от разпоредбите на настоящия регламент съгласно член 40 или са предназначени за монтиране в превозни средства, които са обхванати от одобрения, издадени съгласно член 42, приложими към въпросния компонент или отделен технически възел.
4. Чрез дерогация от параграф 1 и ако не се предвижда друго в настоящия регламент или в един от делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, държавите членки могат да разрешат предоставянето на пазара или пускането в употреба на компоненти или отделни технически възли, предназначени за монтиране в превозни средства, за които при предоставянето на пазара или пускането им в употреба не се е изисквало да имат одобряване на типа съгласно настоящия регламент или Директива 2002/24/ЕО.
ГЛАВА XII
ПРЕДПАЗНИ КЛАУЗИ
Член 46
Процедура по отношение на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, представляващи сериозен риск на национално равнище
1. Когато органите за надзор на пазара на държава членка предприемат действие съгласно член 20 от Регламент (ЕО) № 765/2008 или когато имат основателна причина да считат, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, които попадат в приложното поле на настоящия регламент, представляват сериозен риск за здравето или безопасността на лица или за други аспекти на защитата на обществения интерес, попадащи в приложното поле на настоящия регламент, органът по одобряването, издал одобрението, извършва оценка по отношение на съответното превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, която обхваща всички изисквания, определени в настоящия регламент. Съответните икономически оператори оказват пълно съдействие на органите по одобряването и/или на органите за надзор на пазара.
Когато в процеса на тази оценка органът по одобряването, който е издал одобрението, открие, че за превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел не са спазени изискванията, определени в настоящия регламент, той незабавно изисква от съответния икономически оператор да предприеме необходимите коригиращи действия, за да приведе превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел в съответствие с тези изисквания, да изтегли превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел от пазара или да ги изземе в разумен срок, съобразен с естеството на риска.
Член 21 от Регламент (ЕО) № 765/2008 се прилага за мерките, посочени във втора алинея от настоящия параграф.
2. Когато органите по одобряването считат, че несъответствието не е ограничено само до националната територия, те информират Комисията и другите държави членки за резултатите от оценката и действията, които те са изискали от икономическия оператор да предприеме.
3. Икономическият оператор осигурява предприемането на всички подходящи коригиращи действия по отношение на всички несъответстващи на изискванията превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които той е пуснал на пазара, регистрирал или за чието пускане в употреба е отговорен на територията на Съюза.
4. Когато икономическият оператор не предприеме подходящи коригиращи действия в посочения в параграф 1, втора алинея срок, националните органи предприемат всички подходящи мерки, за да забранят или ограничат предоставянето на пазара, регистрацията или пускането в употреба на несъответстващите на изискванията превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли на своя национален пазар или за изтеглянето им от този пазар или изземването им.
5. Националните органи незабавно информират Комисията и другите държави членки за мерките, предвидени в параграф 4.
Предоставената информация включва всички налични подробни данни, по-специално данните, необходими за идентифицирането на несъответстващите на изискванията превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, произхода им, естеството на предполагаемото несъответствие и съпътстващия риск, естеството и продължителността на предприетите на национално равнище мерки, както и аргументите, изтъкнати от съответния икономически оператор. По-специално органите по одобряването посочват дали несъответствието се дължи на някоя от следните причини:
а)
невъзможност превозното средство, системата, компонентът или отделният технически възел да спази изискванията, свързани със здравето или безопасността на хората, опазването на околната среда или на други аспекти от защитата на обществения интерес, обхванати от настоящия регламент;
б)
недостатъци в съответните актове, изброени в приложение II.
6. Държавите членки информират Комисията и другите държави членки в рамките на един месец за всички приети мерки и за всяка допълнителна информация, с която разполагат и която е свързана с несъответствието на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, и в случай на несъгласие с нотифицираната национална мярка - за своите възражения.
7. Когато в срок от един месец от получаването на информацията, посочена в параграф 6 от настоящия член, някоя държава членка или Комисията повдигнат възражение във връзка с предприета от държава членка мярка, мярката се оценява от Комисията в съответствие с член 47.
8. Държавите членки гарантират, че по отношение на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел са предприети подходящи ограничителни мерки, като например незабавно изтегляне на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел от техния пазар.
Член 47
Предпазна процедура на Съюза
1. Когато в хода на процедурата, предвидена в член 46, параграфи 3 и 4, са повдигнати възражения срещу предприета от държава членка мярка, или когато Комисията прецени, че национална мярка противоречи на законодателството на Съюза, Комисията незабавно оценява националната мярка след консултация с държавите членки и съответния икономически оператор или оператори. Въз основа на резултатите от тази оценка Комисията взема решение в съответствие с процедурата по разглеждане, предвидена в член 73, параграф 2, дали националната мярка се счита за оправдана или не.
Комисията съобщава решението си на всички държави членки и на съответния икономически оператор или оператори.
2. Ако Комисията прецени, че националната мярка е оправдана, всички държави членки предприемат необходимите мерки да осигурят изтеглянето от своя пазар на несъответстващото на изискванията превозно средство, система, компонент или отделен технически възел и информират Комисията за това. Ако се прецени, че националната мярка не е оправдана, съответната държава членка оттегля или изменя мярката в съответствие с решението, посочено в параграф 1.
3. Когато се прецени, че националната мярка е оправдана и се обосновава с недостатъци в настоящия регламент или в делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, Комисията предлага подходящи мерки, както следва:
а)
по отношение на делегирани актове или актове за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, Комисията предлага необходимите изменения в съответния акт;
б)
по отношение на правила на ИКЕ на ООН, Комисията предлага необходимите предложения за изменения към съответните правила на ИКЕ на ООН в съответствие с процедурата по Ревизираната спогодба от 1958 г.
Член 48
Съответстващи на изискванията превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които представляват сериозен риск
1. Когато след извършване на оценката съгласно член 46, параграф 1 държава членка установи, че въпреки съответствието си с приложимите изисквания или въпреки че са правилно маркирани, дадени превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли представляват сериозен риск за безопасността или могат сериозно да навредят на околната среда или на общественото здраве, държавата членка изисква от съответния икономически оператор да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че при пускането на пазара, регистрацията или след пускането в употреба на съответното превозно средство, система, компонент или отделен технически възел те вече няма да представляват такъв риск, да изтегли превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел от пазара или да ги изземе в рамките на разумен срок, съобразен с естеството на риска. Държавата членка може да откаже да регистрира такива превозни средства, докато производителят на превозното средство не вземе всички необходими мерки.
2. По отношение на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, посочени в параграф 1, икономическият оператор гарантира, че са предприети коригиращи действия по отношение на всички такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, пуснати на пазара, регистрирани или пуснати в употреба в Съюза.
3. Държавата членка, посочена в параграф 1, информира в рамките на един месец Комисията и другите държави членки за всички налични подробни данни, по-специално данните, необходими за идентификацията на съответното превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, произхода и веригата на доставка на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, естеството на съществуващия риск и естеството и продължителността на взетите на национално равнище мерки.
4. Комисията незабавно се консултира с държавите членки и съответния икономически оператор или оператори, и по-специално с органа по одобряването, издал одобрението на типа, и извършва оценка на предприетата национална мярка. Въз основа на резултатите от тази оценка Комисията взема решение дали националната мярка, посочена в параграф 1, е оправдана или не и когато е необходимо, предлага подходящи мерки.
5. Адресати на решението на Комисията са всички държави членки, като Комисията го съобщава незабавно на тях и на съответния икономически оператор или оператори.
Член 49
Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които не съответстват на одобрения тип
1. Когато нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които са придружени от сертификат за съответствие или имат нанесена маркировка за одобряване на типа, не съответстват на одобрения тип, органът по одобряването, издал ЕС одобрението на типа, предприема необходимите мерки, включително отнемане на одобрението на типа, за да гарантира, че превозните средства, системите, компонентите или отделните технически възли, които са в процес на производство, се привеждат в съответствие с одобрения тип.
2. За целите на параграф 1 се счита, че отклоненията от подробните данни от ЕС сертификата за одобряване на типа или от техническото досие се считат за несъответствие с одобрения тип.
3. Ако орган по одобряването докаже, че нови превозни средства, компоненти или отделни технически възли, които са придружени от сертификат за съответствие, издаден в друга държава членка, или които имат нанесена маркировка за одобряване на типа, не съответстват на одобрения тип, той може да поиска от органа по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, да удостовери, че превозните средства, системите, компонентите или отделните технически възли в процес на производство продължават да отговарят на одобрения тип. При получаване на такова искане органът по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, предприема исканите действия възможно най-бързо и най-късно в рамките на три месеца от датата на искането.
4. Органът по одобряването отправя искане към органа по одобряването, който е издал ЕС одобряването на типа за система, компонент, отделен технически възел или некомплектованото превозно средство, да предприеме необходимите действия, за да осигури, че превозните средства в процес на производство отново се привеждат в съответствие с одобрения тип в следните случаи:
а)
по отношение на ЕС одобряване на типа на превозно средство - когато несъответствието на превозното средство се дължи изключително на несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел;
б)
по отношение на многоетапно одобряване на типа - когато несъответствието на напълно комплектовано превозно средство се дължи изключително на несъответствието на система, компонент или отделен технически възел, които са част от некомплектованото превозно средство, или на несъответствието на самото некомплектовано превозно средство.
5. При получаване на такова искане съответният орган по одобряването предприема необходимите мерки, ако е необходимо - съвместно с отправилия искането орган по одобряването, възможно най-бързо и най-късно в рамките на три месеца от датата на искането.
6. Когато се установи несъответствие, органът по одобряването на държавата членка, издал ЕС одобряването на типа за системата, компонента или отделния технически възел или за некомплектованото превозно средство, предприема мерките, посочени в параграф 1.
Органите по одобряването се информират взаимно в рамките на един месец за всяко отнемане на ЕС одобряване на типа и за причините за това отнемане.
7. Ако орган по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, оспорва несъответствието, за което е уведомен, засегнатите държави членки полагат усилия за уреждане на спора. Комисията се информира постоянно и при необходимост провежда съответните консултации с цел уреждане на спора.
Член 50
Пускане на пазара и пускане в употреба на части или оборудване, които могат да изложат на сериозен риск правилното функциониране на основни системи
1. Части или оборудване, които могат да изложат на сериозен риск правилното функциониране на системи от основно значение за безопасността на превозното средство или на екологичните му характеристики, не се пускат на пазара, регистрират или пускат в употреба и се забраняват, освен ако не са разрешени от орган по одобряването в съответствие с член 51, параграфи 1 и 4.
2. За да се гарантира еднаквото прилагане на параграф 1 Комисията може да приема актове за изпълнение за съставяне на списък на такива части или оборудване въз основа на наличната информация и по-специално на информацията, предоставена от държавите членки относно:
а)
степента на риска по отношение на безопасността или екологичните характеристики на превозни средства, в които са монтирани въпросните части или оборудване;
б)
възможното въздействие върху потребители и производители от вторичния пазар на евентуалното въвеждане по настоящия член на изискване за разрешение за частите или оборудването.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
3. Параграф 1 не се прилага за оригинални части или оборудване и за такива, които са получили одобрение на типа в съответствие с някой от изброените в приложение II актове, освен в случаите, в които одобрението е свързано с аспекти, различни от посочените в параграф 1.
Параграф 1 не се прилага за части или оборудване, произведени изключително за състезателни превозни средства, които не са предназначени за пътищата, отворени за обществено ползване. Ако части или оборудване, включени в списък, създаден с акт за изпълнение, посочен в параграф 2, имат двойно предназначение - за състезателни цели и за движение по пътищата, тези части или оборудване не може да се предоставят на широката общественост за използване при превозните средства, предназначени за движение по пътищата, освен ако не отговарят на изискванията на настоящия член. Когато е целесъобразно, Комисията приема разпоредби за идентифицирането на части или оборудване, посочени в настоящия параграф.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно изискванията, на които трябва да отговарят частите и оборудването, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Посочените изисквания могат да се основават на актовете, изброени в приложение II, или могат да представляват сравнение на частите или оборудването с екологичните характеристики или характеристиките за безопасност на оригиналното превозно средство или с някоя от частите на последното, както е целесъобразно. И в двата случая изискванията гарантират, че частите или оборудването не нарушават функционирането на системите, които са от основно значение за безопасността на превозното средство или за екологичните му характеристики.
Член 51
Изисквания, свързани с частите или оборудването, които може да изложат на сериозен риск правилното функциониране на основни системи
1. За целите на член 50, параграф 1 производителят на части или оборудване подава до органа по одобряването заявление, придружено от протокол от изпитванията, изготвен от оправомощена техническа служба, който удостоверява, че частите или оборудването, за които се иска разрешение, съответстват на изискванията, посочени в член 50, параграф 4. Производителят може да подаде само едно заявление за даден тип от дадена част само до един орган по одобряването.
Ако получи искане за това от компетентен орган на друга държава членка, органът по одобряването, който е издал разрешението, в рамките на един месец след получаването на това искане изпраща на компетентния орган копие от изискания сертификат за разрешението заедно с приложенията чрез обща сигурна система за електронен обмен на информация. Копието може да бъде изпратено и под формата на защитен електронен файл.
2. Заявлението трябва да съдържа данни за производителя на частите или оборудването, типа, идентификационните номера и номерата на частите или оборудването, наименованието на производителя на превозното средство, типа на превозното средство и ако е целесъобразно, годината на производство или друга информация, позволяваща идентифицирането на превозното средство, на което трябва да бъдат монтирани частите или оборудването.
Когато органът по одобряването се увери въз основа на протокола от изпитванията и на други данни, че въпросните части или оборудване съответстват на изискванията, посочени в член 50, параграф 4, той дава разрешение частите или оборудването да бъдат пускани на пазара и пускани в употреба при условията на втората алинея от параграф 4 от настоящия член.
Органът по одобряването незабавно издава на производителя сертификат.
3. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел установяване на образеца и системата за номериране за сертификата, посочен в трета алинея от параграф 2 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
4. Производителят информира незабавно органа по одобряването, издал разрешението, за всяка промяна, която може да засегне условията на издаването. Органът по одобряването взема решение дали разрешението трябва да се преразгледа или да се преиздаде и дали са необходими допълнителни изпитвания.
Производителят е отговорен да осигури, че частите или оборудването се произвеждат и продължават да се произвеждат при условията, при които е издадено разрешението.
5. Преди да издаде разрешение, органът по одобряването проверява дали съществуват удовлетворителни разпоредби и процедури, които да осигуряват ефективен контрол върху съответствието на производството.
Когато органът по одобряването констатира, че условията за издаване на разрешение вече не се изпълняват, той изисква от производителя да вземе необходимите мерки да приведе отново в съответствие с изискванията частите или оборудването. При необходимост той отнема разрешението.
6. Органите по одобряването на различните държави членки предлагат на вниманието на Комисията всяко разногласие помежду си относно разрешенията, посочени в параграф 2, втора алинея. Комисията взима необходимите мерки за уреждане на разногласията, които при необходимост включват искане за отнемане на разрешението, след допитване до органите по одобряването.
7. До съставянето на списъка, посочен член 50, параграф 2, държавите членки могат да запазят националните си разпоредби относно части или оборудване, които могат да повлияят на правилното функциониране на системи с основно значение за безопасността на превозното средство или за екологичните му характеристики.
Член 52
Изземване на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли
1. Когато производител, получил ЕС одобряване на типа на цялото превозно средство, е задължен в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008, да изземе превозни средства, които са пуснати на пазара, регистрирани или за чието пускане в употреба производителят е бил отговорен, поради това че система, компонент или отделен технически възел, монтирани в превозното средство, независимо от това дали са надлежно одобрени в съответствие с настоящия регламент или не, представлява сериозен риск за безопасността, общественото здраве или опазването на околната среда, или защото част, която не е предмет на специфични изисквания в рамките на законодателството за одобряване на типа, представлява сериозен риск за безопасността, общественото здраве или опазването на околната среда, производителят незабавно информира за това органа по одобряването, издал одобрението за превозното средство.
2. Когато производител на системи, компоненти или отделни технически възли, получил ЕС одобряване на типа, е задължен в съответствие Регламент (ЕО) № 765/2008, да изземе системи, компоненти или отделни технически възли, които са били пуснати на пазара или за чието пускане в употреба производителят е бил отговорен, поради това че те, независимо дали са надлежно одобрени в съответствие с настоящия регламент или не, представляват сериозен риск за безопасността, общественото здраве или опазването на околната среда, той незабавно информира за това органа по одобряването, издал одобрението.
3. Производителят предлага на органа по одобряването поредица от подходящи мерки за неутрализиране на сериозния риск, посочен в параграфи 1 и 2. Органът по одобряването незабавно съобщава за предложените мерки на органите по одобряването на другите държави членки.
Органите по одобряването осигуряват ефективното изпълнение на мерките в съответните държави членки.
4. Ако мерките бъдат счетени за недостатъчни или ако не бъдат приложени достатъчно бързо от съответния орган по одобряването, той незабавно информира органа по одобряването, издал ЕС одобряването на типа.
Тогава издалият ЕС одобряването на типа орган по одобряването информира производителя. Ако производителят не предложи и не приложи ефективни коригиращи мерки, органът по одобряването, издал ЕС одобряването на типа, взема всички необходими предпазни мерки, включително отнемане на ЕС одобряването на типа. В случай на отнемане на ЕС одобряването на типа, в рамките на един месец от отнемането органът по одобряването уведомява производителя, органите по одобряването на другите държави членки и Комисията с препоръчано писмо или посредством равностойни електронни средства.
Член 53
Нотифициране на решения и средства за правна защита
1. Във всички решения, взети съгласно настоящия регламент, и във всички решения за отказ или отнемане на ЕС одобряване на типа, с които се отказва регистрация, с които се забранява или ограничава пускането на пазара, регистрацията или пускането в употреба на превозно средство, или се изисква изтегляне на превозното средство от пазара, подробно се излагат причините, на които се основават тези решения.
2. За всяко такова решение се уведомява заинтересованата страна, която същевременно се информира и за средствата за правна защита, с които тя разполага съгласно действащите в съответната държава членка закони и за сроковете, в рамките на които тя може да упражни тези средства за правна защита.
ГЛАВА XIII
МЕЖДУНАРОДНА РЕГЛАМЕНТАЦИЯ
Член 54
Правила на ИКЕ на ООН, необходими за ЕС одобряване на типа
1. Правилата на ИКЕ на ООН или измененията им, в подкрепа на които Съюзът е гласувал или към които Съюзът се е присъединил, и които са изброени в настоящия регламент или в делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, са част от изискванията за ЕС одобряване на типа на превозно средство.
2. Органите по одобряването на държавите членки приемат одобрения, издадени в съответствие с правилата на ИКЕ на ООН, посочени в параграф 1, и където е приложимо, съответните маркировки за одобряване на мястото на съответните одобрения и маркировки за одобряване, издадени съгласно настоящия регламент и делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент.
3. Когато Съюзът гласува в подкрепа на правило на ИКЕ на ООН или изменения към него за целите на ЕС одобряването на типа на превозно средство, Комисията приема делегиран акт в съответствие с член 75 с цел да придаде задължителен характер на правилото на ИКЕ на ООН или на измененията към него и да измени настоящия регламент или да измени делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, по целесъобразност.
Делегираният акт също така определя датите на задължително прилагане на правилото на ИКЕ на ООН или на измененията към него и включва, по целесъобразност, преходни разпоредби.
Комисията приема отделни делегирани актове, които посочват задължителното прилагане на правилата на ИКЕ на ООН.
ГЛАВА XIV
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ТЕХНИЧЕСКА ИНФОРМАЦИЯ
Член 55
Информация, предназначена за потребителите
1. Производителят не може да предоставя каквато и да било техническа информация, свързана с данните, предвидени в настоящия регламент или в делегираните актове или актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, която да се отклонява от данните, одобрени от органа по одобряването.
2. Когато делегиран акт или акт за изпълнение, приет съгласно настоящия регламент, предвижда това, производителят предоставя на потребителите цялата необходима информация, както и съответните инструкции, описващи всички специални условия или ограничения, свързани с употребата на превозно средство, система, компонент или отделен технически възел.
3. Информацията, посочена в параграф 2, се предоставя на официалния език или езици на държавата членка, в която се предвижда пускането на пазара, регистрацията или пускането в употреба на превозното средство. Тя се предоставя след приемането ѝ от органа по одобряването в инструкциите за експлоатация.
Член 56
Информация, предназначена за производителите на компоненти или отделни технически възли
1. Производителят на превозното средство предоставя на производителите на компоненти или отделни технически възли всички данни, необходими за получаване на ЕС одобряване на типа на компоненти или отделни технически възли, или за получаване на разрешение съгласно член 50, включително, когато е приложимо, чертежите, посочени в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
Производителят на превозното средство може да наложи на производителите на компоненти или отделни технически възли обвързващо споразумение с оглед да съхрани поверителния характер на всяка информация, която не е обществено достояние, включително информацията, свързана с правата върху интелектуална собственост.
2. Производителят на компоненти или отделни технически възли, в качеството си на притежател на ЕС сертификат за одобряване на типа, който в съответствие с член 31, параграф 4 съдържа ограничения по отношение на употребата или специални условия за монтаж, или и двете, предоставя подробна информация за това на производителя на превозното средство.
Когато делегиран акт, приет съгласно настоящия регламент, предвижда това, производителят на компоненти или отделни технически възли предоставя, заедно с произведените компоненти или отделни технически възли, инструкции по отношение на ограниченията при употребата им или специалните условия за монтирането им, или и за двете.
ГЛАВА XV
ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ ЗА РЕМОНТ И ПОДДРЪЖКА
Член 57
Задължения на производителите
1. Производителите осигуряват неограничен достъп до информация за ремонт и поддръжка на превозното средство за независими оператори чрез интернет страници, като използват стандартен формат, по леснодостъпен и бърз начин. По-специално предоставянето на този достъп се извършва по недискриминационен начин в сравнение с достъпа, предоставен на оторизираните търговци и ремонтните предприятия. Това задължение не се прилага, ако превозното средство е получило одобрение за малки серии.
2. До приемането от Комисията на общ стандарт информацията, посочена в параграф 1, се предоставя в последователен вид, така че независимите оператори да могат да я обработват с разумни усилия.
Производителите също предоставят материали за обучение на независими оператори, оторизирани търговци и ремонтни предприятия.
3. Информацията по параграф 1 включва най-малко следното:
а)
ясен идентификационен номер на превозното средство;
б)
наръчници за обслужване, включително документация за ремонт и поддръжка, както и графици за обслужване;
в)
технически ръководства и бюлетини за техническо обслужване;
г)
информация за компоненти и диагностика (като минимални и максимални теоретични стойности от измервания);
д)
електрически схеми;
е)
диагностични кодове за неизправности, включително специфичните кодове на производителя;
ж)
идентификационните номера и номерата за калибриране на софтуера, приложим за типа превозно средство;
з)
информацията, отнасяща се за частни съоръжения и оборудване и информацията, която се предоставя чрез тях;
и)
информация за записване на данни и данни за двупосочен мониторинг и от изпитвания;
й)
работни единици.
4. Оторизираните търговци и ремонтни предприятия в системата за разпространение на даден производител на превозни средства се считат за независими оператори за целите на настоящия регламент, доколкото същите осигуряват услуги по ремонта или поддръжката на превозни средства, без да са част от системата за разпространение на производителя на превозни средства.
5. Информацията за ремонта и поддръжката на превозното средство е винаги достъпна, освен при необходимост за целите на поддръжката на информационната система.
6. За целите на производството и обслужването на съвместими с OBD резервни или допълнителни части и инструменти за диагностика и оборудване за изпитвания производителите предоставят необходимата информация относно OBD, ремонта и поддръжката на превозните средства по недискриминационен начин на всеки заинтересован производител или ремонтно предприятие в областта на производството на части за превозни средства, инструменти за диагностика или оборудване за изпитвания.
7. За целите на проектирането и производството на автомобилно оборудване за превозни средства, използващи алтернативно гориво, производителите предоставят по недискриминационен начин необходимата информация относно OBD, както и относно ремонта и поддръжката на превозното средство на всеки заинтересован произвеждащ, монтиращ или извършващ ремонтни дейности на оборудване за превозни средства, използващи алтернативно гориво.
8. Когато подава заявление за ЕС одобряване на типа, производителят представя на органа по одобряването доказателство за съответствие с настоящия регламент по отношение на информацията, изисквана съгласно настоящия член.
Ако към този момент такава информация не е налична или не съответства на настоящия регламент и на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент, когато кандидатства за ЕС одобряване на типа, производителят я предоставя в рамките на шест месеца от датата на одобряването на типа.
Комисията може да приема актове за изпълнение с цел установяване на образец на сертификат за достъп до информация за OBD, ремонт и поддръжка, който предоставя такова доказателство за съответствие за органа по одобряването. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2.
9. Ако такова доказателство за съответствие не бъде предоставено в рамките на срока, посочен в параграф 8, втора алинея, органът по одобряването предприема необходимите мерки за осигуряване на съответствие.
10. Производителят прави последващи изменения и допълнения към предоставената на неговите интернет страници информация относно ремонта и техническото обслужване на превозните средства едновременно с предоставянето им на оторизираните ремонтни предприятия.
11. Когато данните за ремонта и поддръжката на превозно средство се съхраняват в централна база данни от производителя на превозното средство или от негово име, независимите ремонтни предприятия имат достъп до тези данни безплатно и имат възможност да въвеждат информация за ремонта и поддръжката, които са извършили.
12. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 за установяване на подробни изисквания по отношение на достъпа до информация за ремонт и поддръжка, по-специално технически спецификации за реда на предоставяне на информация за ремонта и поддръжката на превозното средство.
Член 58
Задължения в случай на няколко притежателя на одобрение на типа
1. При поетапно одобряване на типа или при многоетапно одобряване на типа производителят, който носи отговорността за съответното одобряване на типа, е отговорен и за предоставянето на информация на крайния производител и на независимите оператори за ремонта по отношение на конкретната система, компонент или отделен технически възел или по отношение на конкретния етап от одобряването на типа.
2. Крайният производител носи отговорност за предоставянето на информация за цялото превозно средство на независимите оператори.
Член 59
Такси за предоставяне на достъп до информация за ремонт и поддръжка на превозно средство
1. Производителите имат право да налагат разумни и пропорционални такси за предоставяне на достъп до информация за ремонт и поддръжка на превозните средства, попадаща в обхвата на настоящия регламент. Такса, която препятства достъпа, като не отчита степента на използването му от независимия оператор, не се счита за разумна или пропорционална.
2. Производителите предоставят информация относно ремонта и поддръжката на превозно средство на ежедневна, ежемесечна и годишна основа, като таксите за достъп до такава информация варират в зависимост от съответните периоди, за които се предоставя достъп.
Член 60
Форум за достъп до информация за превозни средства
Обхватът на приложение на дейностите, извършвани от Форума за достъп до информация за превозни средства, създаден в съответствие с член 13, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 692/2008 на Комисията от 18 юли 2008 г. за прилагане и изменение на Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (28) се разширява, за да включи превозните средства, обхванати от настоящия регламент.
Въз основа на доказателства за умишлено или непреднамерено неправилно използване на информацията за OBD и за ремонта и техническото обслужване на превозните средства форумът, посочен в първа алинея, дава препоръки на Комисията относно мерки, които да предотвратят посоченото неправилно използване на информацията.
ГЛАВА XVI
ОПРАВОМОЩАВАНЕ И НОТИФИКАЦИЯ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ
Член 61
Изисквания, свързани с техническите служби
1. Оправомощаващите органи по одобряването гарантират, че преди те да оправомощят дадена техническа служба съгласно член 63, тази техническа служба отговаря на изискванията, предвидени в параграфи 2-9 от настоящия член.
2. Без да се засяга член 64, параграф 1, техническата служба се създава съгласно националното право на дадена държава членка и притежава юридическа правосубектност.
3. Техническата служба е орган, който е трета страна, независима от процеса на проектиране, производство, доставка или поддръжка на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, които оценява.
Може да се счита, че орган, който принадлежи към стопанска асоциация или професионална федерация, представляваща предприятия, участващи в проектирането, производството, доставката, сглобяването, използването или поддръжката на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които този орган оценява, изпитва или проверява, съответства на изискванията по първа алинея, при условие че е доказана неговата независимост и липсата на конфликт на интереси.
4. Техническа служба, висшето ѝ ръководство и служителите, които отговарят за изпълнението на категориите дейности, за които са оправомощени в съответствие с член 63, параграф 1, не могат да бъдат: проектантът, производителят, доставчикът, или структурата по поддръжка на превозните средства, системите, компонентите или отделните технически възли, които се оценяват, нито да представляват лица, ангажирани с тези дейности. Това не изключва употребата на оценени превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, посочени в параграф 3 от настоящия член, които са необходими за дейностите на техническата служба, или употребата на такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли за лични цели.
Техническата служба гарантира, че дейностите на нейните поделения или подизпълнители не влияят върху поверителността, обективността или безпристрастността на категориите дейности, за които тя е оправомощена.
5. Техническата служба и нейният персонал осъществяват категориите дейности, за които тя е оправомощена, с най-висока степен на почтено професионално поведение и с необходимата техническа компетентност в определената област и са напълно свободни от всякакъв натиск и облаги, най-вече финансови, които могат да повлияят на тяхната преценка или на резултатите от техните дейности по оценяване, особено по отношение на лица или групи лица, заинтересовани от резултатите от тези дейности.
6. Техническата служба трябва да е способна да извършва всички категории дейности, за които е оправомощена в съответствие с член 63, параграф 1, като доказва по удовлетворителен начин пред оправомощаващия орган по одобряването, че разполага със:
а)
персонал с подходящи умения, специфични технически познания и професионална квалификация, както и достатъчен и подходящ опит за изпълнение на задачите;
б)
описание на процедурите, свързани с категориите дейности, за които желае да бъде оправомощена, което гарантира прозрачността и възможността за повтаряне на посочените процедури;
в)
процедури за изпълнение на категории дейности, за които желае да бъде оправомощена и които отчитат степента на сложност на съответната технология на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел и масовия или сериен характер на производството; и
г)
средства, които са необходими за изпълнението по подходящ начин на задачите, свързани с категориите дейности, за които желае да бъде оправомощена, както и достъп до цялото необходимо оборудване или съоръжения.
Освен това службата следва да докаже пред оправомощаващия орган по одобряването спазването на стандартите, установени в делегираните актове, приети съгласно член 65, свързани с категориите дейности, за които тя е оправомощена.
7. Безпристрастността на техническите служби, на висшето им ръководство и на персонала, който извършва оценките, трябва да бъде гарантирана. Те не могат да предприемат каквато и да е дейност, която може да се окаже в конфликт с тяхната независимост на преценката или почтеност във връзка с категориите дейности, за чието извършване те са оправомощени.
8. Техническите служби сключват застраховка за покриване на отговорността, която е свързана с техните дейности, освен ако отговорността се поема от държавата членка съгласно нейното национално право или държавата членка е пряко отговорна за оценяването на съответствието.
9. Персоналът на техническата служба спазва задължение за служебна тайна по отношение на информацията, получена при изпълнение на неговите задачи по настоящия регламент или която и да е разпоредба от националното право по прилагането му, освен спрямо оправомощаващият орган по одобряването, или ако правото на Съюза или националното право изисква това. Осигурява се защита на правата на собственост.
Член 62
Поделения на техническите служби и възлагане от техническите служби на дейности на подизпълнители
1. Техническите служби могат да възлагат на подизпълнители някои от дейностите си, за които са били оправомощени в съответствие с член 63, параграф 1, или да възлагат тези дейности на свое поделение само със съгласието на техния оправомощаващ орган по одобряването.
2. Когато техническа служба възлага конкретни задачи, свързани с категориите дейности, за които е била оправомощена, на подизпълнители или на поделения, тя гарантира, че подизпълнителят или поделението отговаря на изискванията, посочени в член 61, и информира оправомощаващия орган по одобряването за това.
3. Техническите служби поемат пълната отговорност за задачите, изпълнявани от техни подизпълнители или поделения, независимо къде са установени те.
4. Техническите служби съхраняват на разположение на оправомощаващия орган по одобряването съответните документи относно оценката на квалификацията на подизпълнителя или на поделението и относно задачите, изпълнени от тях.
Член 63
Оправомощаване на техническите служби
1. Техническите служби се оправомощават за една или няколко от следните категории дейности в зависимост от областта им на компетентност:
а)
категория „A“: технически служби, извършващи със собствено оборудване, персонал и средства изпитванията, посочени в настоящия регламент и в актовете, изброени в приложение II;
б)
категория „B“: технически служби, наблюдаващи с цел контрол извършването на изпитванията, посочени в настоящия регламент и в актовете, изброени в приложение II, когато изпитванията се извършват с оборудване, персонал и средства на производителя или на трети лица;
в)
категория „C“: технически служби, осъществяващи регулярна оценка и наблюдение на използваните от производителя процедури за контрол на съответствието на производството;
г)
категория „D“: технически служби, осъществяващи наблюдение с цел контрол или извършващи изпитвания или проверки за целите на надзора на съответствието на производството.
2. Орган по одобряването може да бъде оправомощен да изпълнява ролята на техническа служба по отношение на една или няколко от дейностите, посочени в параграф 1.
3. Технически служби на трета държава, различни от оправомощените по член 64, могат да бъдат нотифицирани за целите на член 67, но само ако такова признаване на технически служби е предвидено в рамките на двустранно споразумение между Съюза и въпросната трета държава. Това не следва да възпрепятства дадена техническа служба, създадена съгласно националното право на държава членка в съответствие с член 61, параграф 2, да създава поделения в трети държави, при условие че поделенията са под прякото управление и контрол на оправомощената техническа служба.
Член 64
Акредитирани собствени технически служби на производителя
1. Акредитирана собствена техническа служба на производител може да бъде оправомощена единствено за дейности от категория „A“ по отношение на техническите изисквания, за които провеждането на собствени изпитвания е позволено от делегиран акт, приет съгласно настоящия регламент. Тази техническа служба представлява отделна, обособена част от предприятието и не участва в проектирането, производството, доставката или поддръжката на превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които оценява.
2. Акредитираната собствена техническа служба отговаря на следните изисквания:
а)
в допълнение към обстоятелството, че е оправомощена от органа по одобряването на държава членка, тя е акредитирана от национален орган по акредитация съгласно определението в член 2, точка 11 от Регламент (ЕО) № 765/2008 в съответствие със стандартите и процедурата, посочени в член 65 от настоящия регламент;
б)
акредитираната собствена техническа служба и нейният персонал са обособени организационно и разполагат с методи за докладване в рамките на предприятието, от което са част, което осигурява тяхната безпристрастност и доказва това пред съответния национален орган по акредитация;
в)
акредитираната собствена техническа служба, както и нейните служители, не могат да предприемат каквато и да е дейност, която може да бъде в конфликт с тяхната независимост на преценката или почтеното поведение във връзка с категориите дейности, за които са оправомощени;
г)
акредитираната собствена техническа служба предоставя услугите си изключително на предприятието, от което е част.
3. Не е необходимо акредитираната собствена техническа служба да се нотифицира на Комисията по смисъла на член 67, но предприятието, от което тази служба е част, или националният орган по акредитация предоставят информация за акредитацията на тази служба на оправомощаващия орган по одобряването по негово искане.
Член 65
Технически изисквания и процедури за оценка на техническите служби
С цел да се гарантира едно и също високо ниво на качеството на дейността, извършвана от техническите служби във всички държави членки, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75 относно изискванията, на които трябва да отговарят техническите служби, както и процедурата за тяхната оценка в съответствие с член 66 и за тяхната акредитация в съответствие с член 64.
Член 66
Оценка на уменията на техническите служби
1. Оправомощаващият орган по одобряването изготвя доклад от оценката, който показва, че кандидатът за оправомощаване като техническа служба е бил оценен по отношение на съответствието му с изискванията на настоящия регламент и делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент. Този доклад може да включва и сертификат за акредитация, издаден от орган по акредитация.
2. Оценката, въз основа на която се изготвя докладът, посочен в параграф 1, се извършва в съответствие с разпоредбите, предвидени в делегиран акт, приет съгласно член 65. Докладът от оценката се преразглежда най-малко на всеки три години.
3. Докладът от оценката се изпраща на Комисията при поискване. В такива случаи и когато оценката не се основава на сертификат за акредитация, издаден от национален орган по акредитация, който удостоверява, че техническата служба съответства на изискванията на настоящия регламент, оправомощаващият орган по одобряването представя на Комисията документи, които доказват компетентността на техническата служба и наличието на процедури, с които се гарантира, че техническата служба подлежи на редовно наблюдение от страна на оправомощаващия орган по одобряването и отговаря на изискванията на настоящия регламент и на делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент.
Органът по одобряването, който желае да бъде оправомощен като техническа служба в съответствие с член 63, параграф 2, следва да докаже съответствие с изискванията посредством оценка, направена от независими по отношение на извършваната дейност одитори. Тези одитори може да принадлежат към същата организация, при условие че ръководството им е независимо от персонала, занимаващ се с оценяваната дейност.
4. Акредитираната собствена техническа служба следва да спазва съответните разпоредби на настоящия член.
Член 67
Процедури за нотификация
1. Държавите членки нотифицират Комисията по отношение на всяка техническа служба, която са оправомощили, включително наименованието, адреса, електронния адрес, отговорните лица и категорията дейности, както и за всяко последващо изменение, свързано с това оправомощаване. В нотификацията се посочва по отношение на кои области, изброени в приложение II, са били оправомощени техническите служби.
2. Техническата служба може да извършва дейностите, посочени в член 63, параграф 1, от името на оправомощаващия орган, отговорен за одобряването на типа, само ако преди това е била нотифицирана на Комисията в съответствие с параграф 1 от настоящия член.
3. Една и съща техническа служба може да бъде оправомощена от няколко оправомощаващи органа по одобряването и нотифицирана от държавите членки на тези оправомощаващи органи по одобряването, независимо от категорията или категориите дейности, които тя ще извършва в съответствие с член 63, параграф 1.
4. Комисията се нотифицира за всякакви последващи промени, свързани с оправомощаването.
5. Ако в изпълнение на даден акт, посочен в приложение II, трябва да бъде оправомощена дадена организация или компетентен орган, който извършва дейност, която не е между посочените в член 63, параграф 1 дейности, нотификацията се извършва в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
6. Комисията публикува на своята интернет страница списъка и подробните данни, отнасящи се до техническите служби, нотифицирани в съответствие с настоящия член.
Член 68
Промени, свързани с оправомощаването
1. Когато даден оправомощаващ орган по одобряването е констатирал или е бил информиран, че оправомощена от него техническа служба вече не отговаря на изискванията, установени в настоящия регламент, или че не изпълнява задълженията си, оправомощаващият орган по одобряването ограничава, спира действието или оттегля оправомощаването, по целесъобразност, в зависимост от сериозността на неспазване на изискванията или на неизпълнението на задълженията. Държавата членка, която е нотифицирала въпросната служба, незабавно информира за това Комисията. Комисията изменя съответно публикуваната информация, посочена в член 67, параграф 6.
2. В случай на ограничаване, спиране на действието или оттегляне на оправомощаването или в случай че техническата служба преустанови дейността си, оправомощаващият орган по одобряването предприема подходящите стъпки, за да гарантира, че досиетата на тази техническа служба се обработват от друга техническа служба или се съхраняват на разположение на оправомощаващия орган по одобряването или на органите за надзор на пазара, при искане от тяхна страна.
Член 69
Оспорване на компетентността на техническите служби
1. Комисията проучва всички случаи, в които има съмнения или пред нея са изразени съмнения по отношение на компетентността на техническа служба или на това, дали последната продължава да отговаря на изискванията и да изпълнява възложените ѝ отговорности.
2. При поискване държавата членка на оправомощаващия орган по одобряването предоставя на Комисията цялата информация, свързана с основанията за оправомощаване или за запазване на оправомощаването на съответната техническа служба.
3. Комисията гарантира, че цялата вътрешна информация, получена по време на проучванията, се третира като поверителна.
4. Когато Комисията констатира, че дадена техническа служба не отговаря или е престанала да отговаря на изискванията за оправомощаване, тя информира за това държавата членка на оправомощаващия орган по одобряването с оглед установяване в сътрудничество с тази държава членка на необходимите коригиращи мерки и отправя искане тази държава членка да предприеме посочените коригиращи мерки, включително, ако е необходимо, оттегляне на оправомощаването.
Член 70
Задължения на техническите служби при осъществяване на дейността им
1. Техническите служби извършват категориите дейности, за които са били оправомощени от името на оправомощаващия орган по одобряването и в съответствие с процедурите по оценка и изпитване, предвидени в настоящия регламент и в актовете, изброени в приложение II.
Техническите служби наблюдават с цел контрол или сами провеждат необходимите изпитвания за целите на одобряването или проверките, посочени в настоящия регламент или в някой от актовете, изброени в приложение II, освен в случаите, в които се допускат алтернативни процедури. Техническите служби не провеждат изпитвания, оценки или проверки, за които не са надлежно оправомощени от техния орган по одобряването.
2. Техническите служби по всяко време:
а)
позволяват на оправомощаващия орган по одобряването да наблюдава техническата служба по време на оценяването на съответствието, доколкото е целесъобразно; и
б)
без да се засягат разпоредбите на член 61, параграф 9 и член 71, предоставят на оправомощаващия орган по одобряването всякаква информация, каквато може да бъде поискана, относно категорията дейности, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
3. Когато техническа служба констатира, че даден производител не спазва изискванията, установени в настоящия регламент, тя съобщава това на оправомощаващия орган по одобряването с цел оправомощаващият орган по одобряването да задължи производителя да вземе подходящи коригиращи мерки и вследствие на това да не издава сертификат за одобряване на типа, освен ако не са били предприети подходящи коригиращи мерки, които да са удовлетворителни от гледна точка на органа по одобряването.
4. Когато в процеса на наблюдение за съответствието на производството след издаването на сертификат за одобрение на типа дадена техническа служба, действайки от името на оправомощаващия орган по одобряването констатира, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел вече не съответстват на настоящия регламент, тя съобщава това на оправомощаващия орган по одобряването. Органът по одобряването предприема подходящите мерки, предвидени в член 33.
Член 71
Задължения на техническите служби за предоставяне на информация
1. Техническите служби информират оправомощаващия орган по одобряването за следното:
а)
всякакво констатирано несъответствие, което може да наложи отказ, ограничаване, спиране на действието или отнемане на сертификата за одобряване на типа;
б)
всякакви обстоятелства, които влияят върху обхвата и условията на тяхното оправомощаване;
в)
всякакви искания за информация, получени от органите за надзор на пазара, във връзка с техните дейности.
2. При поискване от оправомощаващия орган по одобряването техническите служби предоставят информация относно дейности, попадащи в обхвата на тяхното оправомощаване, и относно всякакви други извършени дейности, включително трансгранични дейности и възлагане на подизпълнители.
ГЛАВА XVII
АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ И ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ
Член 72
Актове за изпълнение
За постигането на целите на настоящия регламент и за да се установят еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 73, параграф 2, Комисията приема актове за изпълнение, с които се установяват следните мерки за изпълнение:
а)
образецът за декларация на производителя относно издръжливостта на безопасността при експлоатация на критични системи, части и оборудване, посочени в член 22, параграф 7;
б)
образци на информационен документ (списък с данни) и на техническата документация, посочени в член 27, параграф 4;
в)
системата за номериране на ЕС сертификатите, посочена в член 29, параграф 4;
г)
образецът на ЕС сертификата за одобряване на типа, посочен в член 30, параграф 2;
д)
образецът на протокол за резултатите от изпитванията, приложен към сертификата за ЕС одобряване на типа, посочен в член 30, параграф 3;
е)
образецът на списък с приложими изисквания или актове, посочен в член 30, параграф 6;
ж)
общите изисквания за формата на протокола от изпитванията, посочен в член 32, параграф 1;
з)
образецът на сертификат за съответствие на производството, посочен в член 38, параграф 2;
и)
образецът на ЕС маркировката за одобряване на типа, посочен в член 39, параграф 3;
й)
разрешенията за издаване на ЕС одобряване на типа за изключението за нови технологии или нови концепции, посочено в член 40, параграф 3;
к)
образците на сертификат за одобряване на типа и на сертификат за съответствие по отношение на новите технологии или новите концепции, посочени в член 40, параграф 4;
л)
разрешенията на държавите членки за разширяването на одобряването на типа, посочено в член 41, параграф 2;
м)
списъкът на части и оборудване, посочен в член 50, параграф 2;
н)
образецът и системата за номериране на сертификата, посочена в член 51, параграф 3, както и аспекти, отнасящи се до процедурата по предоставяне на разрешение, посочена в същия член;
о)
образецът на сертификата, представляващ доказателство за съответствие на орган по одобрението, посочен в член 57, параграф 8.
Член 73
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Техническия комитет по моторните превозни средства, създаден с член 40 от Директива 2007/46/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 74
Изменение на приложенията
Без да се засягат другите разпоредби на настоящия регламент относно изменението на приложенията към него, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 75, относно измененията на:
i)
части Б и В от приложение II по отношение на въвеждането на допълнителна безопасност при експлоатация и изисквания за конструиране на превозното средство за подкатегория L7e-A тежко четириколесно за движение по пътищата;
ii)
приложения II и V с цел въвеждане на позовавания на регулаторен акт и поправки;
iii)
част Б от приложение V с цел изменение на приложимите референтни горива;
iv)
части В и Г от приложение VI с цел да се отчетат резултатите от проучването, посочено в член 23, параграф 4, и приемането на правила на ИКЕ на ООН.
Член 75
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието за приемане на делегираните актове, посочени в член 18, параграф 3, член 20, параграф 2, член 21, параграф 5, член 22, параграфи 5 и 6, член 23, параграфи 6 и 12, член 24, параграф 3, член 25, параграф 8, член 32, параграф 6, член 33, параграф 6, член 50, параграф 4, член 54, параграф 3, член 57, параграф 12, член 65 и член 74, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 22 март 2013 г.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 18, параграф 3, член 20, параграф 2, член 21, параграф 5, член 22, параграфи 5 и 6, член 23, параграфи 6 и 12, член 24, параграф 3, член 25, параграф 8, член 32, параграф 6, член 33, параграф 6, член 50, параграф 4, член 54, параграф 3, член 57, параграф 12, член 65 и член 74, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегираният акт, приет съгласно член 18, параграф 3, член 20, параграф 2, член 21, параграф 5, член 22, параграфи 5 и 6, член 23, параграфи 6 и 12, член 24, параграф 3, член 25, параграф 8, член 32, параграф 6, член 33, параграф 6, член 50, параграф 4, член 54, параграф 3, член 57, параграф 12, член 65 и член 74, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
ГЛАВА XVIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 76
Санкции
1. Държавите членки предвиждат санкции за икономическите оператори при нарушения на настоящия регламент и на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент. Те предприемат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането на санкциите. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 23 март 2015 г. и незабавно уведомяват Комисията за всички последващи изменения, които ги засягат.
2. Видовете нарушения, подлежащи на санкция, включват:
а)
подаване на декларации с невярно съдържание, докато траят процедурите по одобряване, или по време на процедурите, водещи до изземване;
б)
фалшифициране на резултатите от изпитванията за одобряване на типа;
в)
непредоставяне на данни или технически спецификации, което би довело до изземване, отказ или отнемане на одобрение на типа;
г)
използване на измервателно-коригиращи устройства;
д)
отказ за предоставяне на достъп до информация;
е)
икономически оператори, които предоставят на пазара превозни средства, системи, компонентни или отделни технически възли, подлежащи на одобряване, без такова одобряване или чрез фалшифициране от тяхна страна на документи или маркировки с такава цел.
Член 77
Преходни разпоредби
1. Без да се засягат други разпоредби на настоящия регламент, настоящият регламент не обезсилва никое от ЕС одобренията на типа, издадени за превозни средства или за системи, компоненти или отделни технически възли преди 1 януари 2016 г.
2. Освен ако не е предвидено друго, ЕС одобренията на типа, издадени за превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли по силата на посочените в член 81, параграф 1 актове, остават в сила до датите, определени в приложение IV за съществуващите видове превозни средства.
3. Чрез дерогация от настоящия регламент, до 31 декември 2016 г. одобряването на типа за нови типове превозни средства от категории L1e, L2e и L6e или за нови системи, компоненти или отделни технически възли, предназначени за тези типове превозни средства, продължава да се урежда от Директива 2002/24/ЕО.
4. Органите по одобряването продължават да предоставят разширения на одобренията на превозните средства, системите, компонентите и отделните технически възли, посочени в параграф 1, в съответствие с Директива 2002/24/ЕО и всяка от директивите, изброени в член 81, параграф 1. Посочените одобрения обаче не се използват за целите на получаване на одобрение на типа на цялото превозно средство съгласно настоящия регламент.
5. Чрез дерогация от Директива 2002/24/ЕО, до 31 декември 2015 г. одобряването на типа се издава и на превозни средства, които съответстват на настоящия регламент и делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, както и на изискванията в областта на опазването на околната среда и динамичните характеристики, посочени в част А от приложение II.
В този случай националните органи не забраняват, ограничават или възпрепятстват регистрацията, пускането на пазара или пускането в употреба на превозни средства, които съответстват на одобрения тип.
Член 78
Доклад
1. До 31 декември 2020 г. държавите членки информират Комисията за прилагането на процедурите за одобряване на типа, определени в настоящия регламент.
2. Въз основа на предоставената по параграф 1 информация Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящия регламент до 31 декември 2021 г. По-конкретно докладът разглежда дали въз основа на опита, придобит чрез прилагането на настоящия регламент, би било подходящо в глава Х да се включи предвиждане и за ЕС одобряване на типа за малки серии. Ако счете за необходимо, Комисията представя предложение за тази цел.
Член 79
Преразглеждане на усъвършенствани спирачни системи
1. До 31 декември 2019 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета.
2. Посоченият доклад анализира задължителното монтиране на антиблокираща спирачна система и допълнителна комбинирана спирачна система по избор на производителя на подкатегория L3e-A1 моторни превозни средства. Той се основава на оценка на техническата изпълнимост на това изискване, анализ на разходната ефективност, анализ на пътните инциденти и консултация със съответните заинтересовани страни. Той взема също така предвид съществуващите европейски и международни стандарти в областта.
3. За целите на доклада, предвиден в параграф 2, държавите членки предоставят на Комисията до 31 декември 2017 г. статистически данни относно пътните инциденти на въпросните моторни превозни средства за предходните четири години, които се основават на класификацията на превозните средства, посочена в приложение I, и вида на монтираната антиблокираща спирачна система.
4. Въз основа на резултатите от доклада Комисията анализира внасянето на законодателно предложение относно задължителното монтиране на антиблокираща спирачна система за въпросните подкатегории превозни средства.
Член 80
Преразглеждане на индивидуалните одобрения за превозни средства
1. До 31 декември 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета по посочените в параграф 3 въпроси.
2. Докладът се основава на консултация със съответните заинтересовани страни и отчита съществуващите европейски и международни стандарти в тази област.
3. До 31 декември 2021 г. държавите членки съобщават на Комисията:
а)
броя на издадените годишно от националните органи на тази държава членка от 1 януари 2016 г. индивидуални одобрения за превозни средства от категория L преди първата им регистрация;
б)
националните критерии, на които се основават посочените одобрения, доколкото тези критерии се отклоняват от задължителните изисквания за ЕС одобряването на типа.
4. По целесъобразност докладът се придружава от законодателни предложения и анализира включването на индивидуални одобрения в настоящия регламент въз основа на хармонизирани изисквания.
Член 81
Отмяна
1. Без да се засяга член 77 от настоящия регламент, Директива 2002/24/ЕО, както и директиви 93/14/ЕИО, 93/30/ЕИО, 93/33/ЕИО, 93/93/ЕИО, 95/1/ЕО, 97/24/ЕО, 2000/7/ЕО, 2002/51/ЕО, 2009/62/ЕО, 2009/67/ЕО, 2009/78/ЕО, 2009/79/ЕО, 2009/80/ЕО и 2009/139/ЕО се отменят, считано от 1 януари 2016 г.
2. Позоваванията на отменените директиви се тълкуват като позовавания на настоящия регламент и следва да се четат, по отношение на Директива 2002/24/ЕО, съгласно таблицата за съответствие, посочена в приложение IX.
Член 82
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2016 г.
От 22 март 2013 г. националните органи не могат да отказват при искане от страна на производител да издадат ЕС одобряване на типа или национално одобряване на типа за нов тип превозно средство или да забраняват регистрацията, пускането на пазара или пускането в употреба на ново превозно средство, когато съответното превозно средство е в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 15 януари 2013 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 168/2013 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 15 de janeiro de 2013
relativo à homologação e fiscalização do mercado dos veículos de duas ou três rodas e dos quadriciclos
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 114.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando nos termos do processo legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O mercado interno compreende um espaço sem fronteiras internas no qual deve ser assegurada a livre circulação de mercadorias, pessoas, serviços e capitais. Para o efeito, foi estabelecido um sistema abrangente de homologação CE para os veículos de duas e três rodas pela Diretiva 2002/24/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (3) relativa à homologação desse tipo de veículos. Esses princípios deverão continuar a ser aplicados pelo presente regulamento e pelos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento.
(2)
O mercado interno deverá basear-se em regras transparentes, simples e coerentes, que garantam segurança e clareza jurídicas, de que possam beneficiar tanto as empresas como os consumidores.
(3)
Tendo em vista simplificar e acelerar a aprovação de legislação relativa ao processo de homologação, foi introduzida uma nova abordagem na União em matéria de legislação aplicável à homologação de veículos, segundo a qual o legislador, no processo legislativo ordinário, institui apenas as regras e os princípios fundamentais e delega na Comissão a definição de aspetos técnicos pormenorizados. No que se refere aos requisitos substantivos, o presente regulamento deverá, consequentemente, estabelecer apenas disposições fundamentais sobre segurança funcional e desempenho ambiental, habilitando a Comissão a definir as disposições técnicas específicas.
(4)
O presente regulamento não deverá prejudicar as medidas respeitantes ao uso de veículos da categoria L na estrada, quer no plano nacional, quer à escala da União, como sejam as prescrições específicas para a carta de condução, as limitações da velocidade máxima ou a regulamentação do acesso a determinadas estradas.
(5)
A fiscalização do mercado no setor automóvel e, em especial, no segmento dos veículos da categoria L deverá ser melhorada aperfeiçoando as disposições legais que regem a conformidade da produção e especificando as obrigações dos operadores económicos no circuito comercial. Em particular, deverão ser clarificados o papel e as responsabilidades das autoridades dos Estados-Membros responsáveis pela homologação e fiscalização do mercado e reforçados os requisitos relativos à competência, às obrigações e ao desempenho dos serviços técnicos responsáveis pelos ensaios de homologação dos veículos. O cumprimento dos requisitos em matéria de homologação e conformidade da produção, previstos na legislação que rege o setor automóvel, deverá continuar a ser a principal responsabilidade das entidades homologadoras, ao passo que a fiscalização do mercado pode ser uma competência partilhada por diferentes autoridades nacionais. É necessário instituir uma coordenação e uma monitorização eficazes a nível da União e a nível nacional para assegurar que as entidades homologadoras e as autoridades de fiscalização do mercado apliquem as novas medidas de forma eficaz.
(6)
As obrigações das autoridades nacionais previstas nas disposições aplicáveis à fiscalização do mercado que constam do presente regulamento são mais específicas do que as disposições correspondentes do Regulamento (CE) n.o 765/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 9 de julho 2008, que estabelece os requisitos de acreditação e fiscalização do mercado relativos à comercialização de produtos (4).
(7)
O presente regulamento deverá prever requisitos substantivos em matéria de proteção ambiental e segurança funcional dos veículos. Os principais elementos dos requisitos relevantes do presente regulamento baseiam-se nos resultados da avaliação de impacto, de 4 de outubro de 2010, levada a cabo pela Comissão na qual se analisam as diferentes opções mediante a enumeração das possíveis vantagens e desvantagens do ponto de vista económico, ambiental, da segurança e social. No âmbito dessa análise, foram tidos em consideração os aspetos quantitativo e qualitativo. Após comparação das diferentes opções, as opções privilegiadas foram identificadas e selecionadas para constituírem a base do presente regulamento.
(8)
O presente regulamento visa instituir regras harmonizadas para a homologação dos veículos da categoria L, com vista a assegurar o funcionamento do mercado interno. Os veículos da categoria L são veículos de duas, três ou quatro rodas, nomeadamente, veículos de duas rodas motorizados, triciclos e quadriciclos. Além disso, o presente regulamento visa simplificar o quadro jurídico em vigor, reduzir as emissões dos veículos da categoria L, para que, deste modo, a quota deste tipo de veículos no total das emissões dos transportes rodoviários seja mais proporcional, melhorar o nível geral de segurança, adaptar-se ao progresso técnico e reforçar as regras em matéria de fiscalização do mercado.
(9)
A fim de assegurar elevados níveis de segurança funcional dos veículos, segurança no trabalho e proteção ambiental, deverão ser harmonizados os requisitos técnicos e as normas ambientais aplicáveis aos veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas no que diz respeito à homologação.
(10)
Os objetivos do presente regulamento não deverão ser afetados pela instalação de determinados sistemas, componentes e unidades técnicas após a colocação no mercado, matrícula ou entrada em circulação dos veículos. Assim, deverão ser tomadas medidas adequadas para garantir que os sistemas, componentes ou as unidades técnicas que possam ser instalados em veículos e que sejam suscetíveis de prejudicar significativamente o funcionamento de sistemas essenciais para a proteção ambiental ou a segurança funcional sejam submetidos a controlo prévio por uma entidade homologadora antes de serem colocados no mercado, matriculados ou entrarem em circulação.
(11)
A Diretiva 95/1/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 2 de fevereiro de 1995, relativa à velocidade máxima de projeto, ao binário máximo e à potência útil máxima do motor dos veículos a motor de duas ou três rodas (5), introduziu a opção de os Estados-Membros recusarem a primeira matrícula e as matrículas sucessivas, no seu território, de veículos com uma potência útil máxima superior a 74 kW. Por essa razão e para remover entraves internos ao comércio no mercado da União, esta opção não deverá continuar a ser mantida. Outras medidas de segurança mais eficazes deverão ser introduzidas para contribuir para a redução do elevado número de feridos e vítimas mortais entre os condutores de veículos de duas rodas motorizados em acidentes rodoviários na União.
(12)
O presente regulamento estabelece requisitos ambientais para duas fases, sendo a segunda (Euro 5) obrigatória para os novos modelos de veículos a partir de 1 de janeiro de 2020, o que vem, assim, proporcionar previsibilidade a longo prazo para o planeamento dos fabricantes de veículos e da indústria de componentes. Com base nos dados futuramente disponíveis, um estudo dos efeitos ambientais, exigido pelo presente regulamento, deverá proporcionar uma base adicional através de modelagem, viabilidade técnica e análise custo-eficácia alicerçada nos dados mais recentes que estiverem disponíveis. Além disso, o estudo deverá, entre outros aspetos, avaliar a viabilidade e a eficácia de custos das disposições aplicáveis aos requisitos para o ensaio de controlo da conformidade dos veículos, aos requisitos das emissões fora de ciclo e à fixação de um limite quantificado para a emissão de partículas de certas (sub)categorias. Com base nos resultados deste estudo, a Comissão deverá ponderar a apresentação de uma proposta para introduzir estes novos elementos na futura legislação relativa à homologação aplicável após as fases previstas no presente regulamento.
(13)
O sistema de homologação UE foi concebido para permitir a cada Estado-Membro comprovar que cada modelo de veículo foi submetido às verificações previstas no presente regulamento, bem como nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, e que o seu fabricante obteve um certificado de homologação. Além disso, obriga os fabricantes a emitir um certificado de conformidade para cada veículo produzido em conformidade com a homologação. Um veículo acompanhado desse certificado deverá poder ser disponibilizado no mercado e matriculado para ser utilizado em todo o território da União.
(14)
A fim de assegurar que o processo de controlo de conformidade da produção, que é um dos elementos fundamentais do sistema de homologação UE, foi corretamente aplicado e funciona de maneira adequada, os fabricantes deverão ser sujeitos a inspeções regulares por parte de uma entidade competente ou de um serviço técnico com as necessárias qualificações designado para o efeito.
(15)
O presente regulamento define um conjunto de requisitos em matéria de segurança e de proteção do meio ambiente específicos. Por conseguinte, é importante instituir disposições que garantam que, nos casos em que um veículo representa um risco sério para os utentes ou o ambiente, o seu fabricante, ou qualquer operador económico do circuito comercial, adote medidas de proteção eficazes, incluindo a retirada dos veículos do mercado, na aceção do artigo 20.o do Regulamento (CE) n.o 765/2008. As entidades homologadoras deverão poder avaliar se essas medidas são suficientes.
(16)
Em certos casos bem delimitados, é adequado permitir a homologação nacional de pequenas séries. A fim de evitar práticas abusivas, qualquer procedimento simplificado aplicável a veículos produzidos em pequenas séries deverá ser limitado a casos de produção muito restrita. Por este motivo, é necessário definir com precisão o conceito de pequena série em termos de número de veículos produzidos.
(17)
A União é parte contratante no Acordo da Comissão Económica para a Europa da Organização das Nações Unidas relativo à adoção de prescrições técnicas uniformes aplicáveis aos veículos de rodas, aos equipamentos e às peças suscetíveis de ser montados ou utilizados num veículo de rodas e às condições de reconhecimento recíproco das homologações emitidas em conformidade com essas prescrições (a seguir designado «Acordo de 1958 revisto») (6). No intuito de simplificar a legislação relativa à homologação, em consonância com as recomendações do relatório publicado pela Comissão em 2006 e intitulado «CARS 21: Um quadro regulador concorrencial para o setor automóvel no século XXI», é oportuno revogar todas as diretivas específicas, sem, no entanto, reduzir o nível de proteção. Os requisitos previstos nessas diretivas deverão ser transpostos para o presente regulamento, ou para os atos delegados adotados por força do mesmo, e deverão ser substituídos, sempre que necessário, com referências para os regulamentos correspondentes da Comissão Económica para a Europa da Organização das Nações Unidas (UNECE) que a União tenha votado favoravelmente ou aos quais tenha aderido e que estejam anexados ao Acordo de 1958 revisto. A fim de reduzir os encargos administrativos do procedimento de homologação, deverá permitir-se que os fabricantes de veículos requeiram a respetiva homologação nos termos do presente regulamento, quando aplicável, obtendo diretamente a homologação nos termos de um ou mais dos regulamentos UNECE pertinentes enumerados no Anexo I do presente regulamento ou nos diferentes atos delegados adotados por força do mesmo.
(18)
Consequentemente, os regulamentos UNECE e as alterações respetivas que a União tenha votado favoravelmente, em aplicação do disposto na Decisão 97/836/CE, deverão ser incorporados na legislação da UE em matéria de homologação. Em conformidade, a Comissão deverá ficar habilitada a adotar as necessárias adaptações aos anexos do presente regulamento, ou aos atos delegados adotados por força do mesmo.
(19)
Para melhorar o funcionamento do mercado interno, nomeadamente no que diz respeito à livre circulação de mercadorias, à liberdade de estabelecimento e à liberdade de prestação de serviços, é necessário garantir o acesso ilimitado à informação sobre a reparação de veículos, através de um formato normalizado que possa ser utilizado para obter informações técnicas, e uma concorrência efetiva no mercado dos serviços de informação relativa à reparação e à manutenção de veículos. Grande parte desta informação diz respeito aos sistemas de diagnóstico a bordo e à sua interação com outros sistemas do veículo. Convém estabelecer as especificações técnicas que os sítios dos fabricantes na web deverão respeitar, em conjunto com medidas específicas para assegurar um acesso razoável das pequenas e médias empresas.
(20)
A fim de assegurar condições uniformes para a execução do presente regulamento, deverão ser atribuídas competências de execução à Comissão. Essas competências deverão ser exercidas nos termos do Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de fevereiro de 2011, que estabelece as regras e os princípios gerais relativos aos mecanismos de controlo pelos Estados-Membros do exercício das competências de execução pela Comissão (7).
(21)
A fim de se completar o presente regulamento com mais pormenores técnicos, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia deverá ser delegado na Comissão no que diz respeito aos requisitos em matéria de desempenho ambiental e do sistema de propulsão, de segurança funcional e de construção de veículos. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(22)
Os Estados-Membros deverão estabelecer regras relativas às sanções aplicáveis às violações do disposto no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do mesmo e assegurar a respetiva aplicação. As sanções deverão ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas.
(23)
A fim de ser capaz de avaliar e decidir se importa alargar a instalação obrigatória de certos sistemas avançados de travagem a outras categorias de motociclos, a Comissão deverá apresentar um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho com base, entre outros, nos dados relativos aos acidentes rodoviários fornecidos pelos Estados-Membros.
(24)
Embora nada no presente regulamento impeça os Estados-Membros de continuarem a aplicar os seus sistemas nacionais de homologação respetivos, a Comissão deverá apresentar um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre o respetivo funcionamento, com base nas informações fornecidas pelos Estados-Membros, a fim de reconsiderar a questão de saber se urge apresentar uma proposta legislativa tendente à harmonização a nível da União dos referidos sistemas nacionais de homologação.
(25)
No contexto da revisão da Diretiva 2007/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de setembro de 2007, que estabelece um quadro para a homologação dos veículos a motor e seus reboques e dos sistemas, componentes e unidades técnicas destinados a serem utilizados nesses veículos (8), a delimitação entre o presente regulamento e a Diretiva 2007/46/CE deverá ser considerada à luz da experiência adquirida pelos Estados-Membros com a aplicação do presente regulamento, em particular, para garantir uma concorrência leal entre as diferentes categorias de veículos.
(26)
No interesse da clareza, da previsibilidade, da racionalidade e da simplificação e a fim de reduzir os encargos para os fabricantes de veículos, o presente regulamento deverá conter apenas um número limitado de fases de aplicação para a introdução de novos níveis de emissão e de requisitos de segurança. O setor deverá dispor de tempo suficiente para se adaptar às novas disposições estabelecidas no presente regulamento e às especificações técnicas e administrativas previstas nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento. A definição atempada dos requisitos é essencial para que os fabricantes disponham de tempo suficiente para desenvolver, testar e aplicar soluções técnicas para os veículos que produzem em série e para que os fabricantes e as entidades homologadoras dos Estados-Membros instituam os sistemas administrativos necessários.
(27)
A Diretiva 2002/24/CE e as diretivas específicas referidas nessa diretiva foram consideravelmente alteradas por diversas vezes. Por razões de clareza, racionalidade e simplificação, a Diretiva 2002/24/CE e as diretivas específicas referidas nessa diretiva deverão ser revogadas e substituídas por um regulamento e por um pequeno número de atos delegados e de execução. O recurso a um regulamento assegura a aplicação direta das disposições e permite que sejam atualizadas com muito maior rapidez e eficácia para uma melhor adaptação ao progresso técnico.
(28)
As seguintes diretivas deverão ser revogadas:
-
Diretiva 2002/24/CE,
-
Diretiva 93/14/CEE do Conselho, de 5 de abril de 1993, relativa à travagem dos veículos a motor de duas e três rodas (9),
-
Diretiva 93/30/CEE do Conselho, de 14 de junho de 1993, relativa ao avisador sonoro dos veículos a motor de duas ou três rodas (10),
-
Diretiva 93/33/CEE do Conselho, de 14 de junho de 1993, relativa ao dispositivo de proteção contra a utilização não autorizada dos veículos a motor de duas ou três rodas (11),
-
Diretiva 93/93/CEE do Conselho, de 29 de outubro de 1993, relativa às massas e dimensões dos veículos a motor de duas ou três rodas (12),
-
Diretiva 95/1/CE,
-
Diretiva 97/24/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de junho de 1997, relativa a determinados elementos ou características dos veículos a motor de duas ou três rodas (13),
-
Diretiva 2000/7/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de março de 2000, relativa ao indicador de velocidade dos veículos a motor de duas ou três rodas (14),
-
Diretiva 2002/51/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 19 de julho de 2002, relativa à redução do nível de emissões poluentes dos veículos a motor de duas e três rodas (15),
-
Diretiva 2009/62/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de julho de 2009, relativa à localização, para efeitos de montagem, da chapa de matrícula da retaguarda dos veículos a motor de duas ou três rodas (16),
-
Diretiva 2009/67/CE do Parlamento Europeu e do Conselho de 13 de julho de 2009 relativa à instalação dos dispositivos de iluminação e de sinalização luminosa nos veículos a motor de duas ou três rodas (17),
-
Diretiva 2009/78/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de julho de 2009, relativa ao descanso dos veículos a motor de duas rodas (18),
-
Diretiva 2009/79/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de julho de 2009, relativa ao dispositivo de retenção para os passageiros dos veículos a motor de duas rodas (19),
-
Diretiva 2009/80/CE do Parlamento Europeu e do Conselho de 13 de julho de 2009 relativa à identificação dos comandos, avisadores e indicadores dos veículos a motor de duas ou três rodas (20),
-
Diretiva 2009/139/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 25 de novembro de 2009, relativa às inscrições regulamentares dos veículos a motor de duas ou três rodas (21).
(29)
Atendendo a que os objetivos do presente regulamento, a saber, o estabelecimento de normas harmonizadas em matéria de prescrições administrativas e técnicas para a homologação de veículos da categoria L e de fiscalização do mercado desses veículos, não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros por si sós, e podem, pois, devido à dimensão e aos efeitos pretendidos, ser mais bem alcançados a nível da União, a União pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir aqueles objetivos,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO, ÂMBITO DE APLICAÇÃO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
Objeto
1. O presente regulamento estabelece as disposições técnicas e administrativas para a homologação de todos os veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas novos mencionados no artigo 2.o, n.o 1.
O presente regulamento não é aplicável à homologação de veículos individuais. Contudo, se concederem essa homologação a título individual, os Estados-Membros devem aceitar qualquer homologação de veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas concedida ao abrigo do presente regulamento, e não ao abrigo das disposições nacionais relevantes.
2. O presente regulamento institui os requisitos relativos à fiscalização do mercado de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que estejam sujeitos a homologação nos termos do presente regulamento. O presente regulamento estabelece igualmente os requisitos para a fiscalização do mercado de peças e equipamento para esses veículos.
3. O presente regulamento não prejudica a aplicação de regulamentação em matéria de segurança rodoviária.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento é aplicável a todos os veículos de duas ou três rodas e quadriciclos, categorizados no artigo 4.o e no Anexo I (a seguir designados «veículos da categoria L»), destinados a circular em vias rodoviárias públicas, incluindo os que foram concebidos e construídos em uma ou várias fases, e a sistemas, componentes e unidades técnicas, bem como as peças e o equipamento, concebidos e construídos para esses veículos.
O presente regulamento também se aplica a motociclos de enduro [L3e-AxE (x = 1, 2 ou 3)], motociclos de «trial» [L3e-AxT (x = 1, 2 ou 3)] e motoquatros pesadas de todo o terreno (L7e-B), categorizados no artigo 4.o e no Anexo I.
2. O presente regulamento não é aplicável aos seguintes veículos:
a)
Veículos com uma velocidade máxima de projeto não superior a 6 km/h;
b)
Veículos destinados exclusivamente a ser utilizados por pessoas com deficiências físicas;
c)
Veículos destinados exclusivamente a ser conduzidos por peões;
d)
Veículos destinados exclusivamente a ser utilizados em competições;
e)
Veículos concebidos e construídos para utilização pelos serviços das forças armadas, da proteção civil e dos bombeiros, das forças responsáveis pela manutenção da ordem pública e pelos serviços de emergência médica;
f)
Tratores agrícolas ou florestais abrangidos pelo Regulamento (UE) n.o 167/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de fevereiro de 2013, relativo à homologação e fiscalização do mercado dos veículos agrícolas e florestais (22), máquinas abrangidas pela Diretiva 97/68/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de dezembro de 1997, relativa à aproximação das legislações dos Estados-membros respeitantes a medidas contra a emissão de poluentes gasosos e de partículas pelos motores de combustão interna a instalar em máquinas móveis não rodoviárias (23), e pela Diretiva 2006/42/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de maio de 2006, relativa às máquinas (24), bem como veículos a motor abrangidos pela Diretiva 2007/46/CE;
g)
Veículos concebidos essencialmente para ser utilizados fora das estradas ou em superfícies não pavimentadas;
h)
Ciclomotores com pedalagem assistida, equipados com um motor elétrico auxiliar com uma potência nominal máxima contínua inferior ou igual a 250 W, cuja alimentação seja interrompida, caso o ciclista cesse de pedalar, e seja reduzida progressivamente e finalmente interrompida antes de a velocidade do veículo atingir 25 km/h;
i)
Veículos autoequilibrados;
j)
Veículos não equipados com, pelo menos, um lugar sentado;
k)
Veículos equipados com uma qualquer posição sentada para o condutor que tenha uma altura do ponto R ≤ 540 mm no caso das categorias L1e, L3e e L4e, ou ≤ 400 mm no caso das categorias L2e, L5e, L6e e L7e.
Artigo 3.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento e dos atos enumerados no Anexo II, salvo disposição em contrário neles prevista, entende-se por:
1)
«Homologação», o procedimento através do qual uma entidade homologadora certifica que um modelo de veículo ou tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
2)
«Certificado de homologação», o documento através do qual uma entidade homologadora certifica oficialmente a homologação de um modelo de veículo, de um tipo de sistema, componente ou unidade técnica;
3)
«Homologação de veículo completo», uma homologação através da qual a entidade homologadora certifica que um modelo de veículo incompleto, completo ou completado cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
4)
«Homologação UE», o procedimento através do qual uma entidade homologadora certifica que um modelo de veículo ou tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis do presente regulamento;
5)
«Certificado de homologação UE», o certificado baseado no modelo constante do ato de execução adotado por força do presente regulamento, ou no formulário de comunicação especificado nos regulamentos UNECE aplicáveis mencionados no presente regulamento ou nos atos delegados adotados por força do mesmo;
6)
«Homologação de sistema», a homologação através da qual uma entidade homologadora certifica que um sistema montado num veículo de um modelo específico cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
7)
«Homologação de unidade técnica», a homologação através da qual uma entidade homologadora certifica que uma unidade técnica cumpre as disposições administrativas e requisitos técnicos aplicáveis relativamente a um ou mais modelos especificados de veículos;
8)
«Homologação de componente», a homologação através da qual uma entidade homologadora certifica que um componente de veículo cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
9)
«Homologação nacional», um procedimento de homologação instituído pela legislação nacional de um Estado-Membro, sendo a validade dessa homologação limitada ao território desse Estado-Membro;
10)
«Certificado de conformidade», o documento emitido pelo fabricante, que certifica que o veículo produzido está conforme com o modelo homologado;
11)
«Veículo de base», qualquer veículo que seja utilizado na fase inicial de um procedimento de homologação multifaseada;
12)
«Veículo incompleto», qualquer veículo que deve passar, pelo menos, por mais uma fase de acabamento para cumprir os requisitos técnicos aplicáveis do presente regulamento;
13)
«Veículo completado», qualquer veículo resultante do procedimento de homologação multifaseada que cumpra os requisitos técnicos aplicáveis do presente regulamento;
14)
«Veículo completo», qualquer veículo que não necessite de ser completado para cumprir os requisitos técnicos aplicáveis do presente regulamento;
15)
«Sistema», um conjunto de dispositivos combinados para desempenhar uma ou mais funções específicas num veículo e que está sujeito aos requisitos do presente regulamento, ou de qualquer um dos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento;
16)
«Componente», um dispositivo sujeito aos requisitos do presente regulamento ou de qualquer um dos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento, destinado a ser parte de um veículo e que pode ser homologado separadamente de um veículo nos termos do presente regulamento e dos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento, caso esses atos o prevejam expressamente;
17)
«Unidade técnica», um dispositivo sujeito aos requisitos do presente regulamento ou de qualquer um dos actos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento e destinado a fazer parte de um veículo, que pode ser homologado separadamente, mas apenas em relação a um ou mais modelos especificados de veículos, caso esses atos o prevejam expressamente;
18)
«Peças», os bens utilizados para a montagem de um veículo, bem como as peças sobressalentes;
19)
«Equipamento», quaisquer bens, exceto peças, que possam ser acrescentados ou instalados num veículo;
20)
«Peças ou equipamento de origem», peças ou equipamento fabricados segundo as especificações e as normas de produção do fabricante do veículo relativas ao fabrico de peças ou de equipamento destinados à montagem do veículo em causa. Incluem-se nesta definição as peças ou o equipamento fabricados na mesma linha de produção que as peças ou o equipamento acima referidos. Presume-se, até prova em contrário, que as peças ou o equipamento são de origem se o respectivo fabricante certificar que têm uma qualidade correspondente à dos componentes utilizados para a montagem do veículo em causa e que foram fabricados segundo as suas especificações e normas de produção;
21)
«Peças sobressalentes», os bens destinados a ser instalados num veículo, a fim de substituir peças de origem desse veículo, incluindo bens tais como os lubrificantes necessários à utilização de um veículo, à exceção do combustível;
22)
«Segurança funcional», a ausência de risco inaceitável de danos corporais ou de danos para a saúde humana ou de danos patrimoniais devido a acidentes causados pelo mau funcionamento ou pelo funcionamento deficiente de sistemas, de componentes ou de unidades técnicas mecânicos, hidráulicos, pneumáticos, elétricos ou eletrónicos;
23)
«Sistema avançado de travagem», um sistema de travagem antibloqueio, um sistema de travagem combinada, ou ambos;
24)
«Sistema de travagem antibloqueio», um sistema que deteta o grau de deslizamento das rodas e que regula automaticamente a pressão que produz as forças de travagem na(s) roda(s) para limitar o seu grau de deslizamento;
25)
«Sistema de travagem combinada»:
a)
No caso dos veículos das categorias L1e e L3e: um sistema de travagem de serviço em que, pelo menos, dois travões em rodas diferentes sejam acionados em conjunto por um único comando;
b)
No caso dos veículos da categoria L4e: um sistema de travagem em que os travões, pelo menos, nas rodas da frente e de trás sejam acionados por ação de um único comando (se a roda de trás e a roda do carro lateral travarem com o mesmo sistema de travagem, este é considerado o travão traseiro);
c)
No caso dos veículos das categorias L2e, L5e, L6e e L7e: um sistema de travagem de serviço em que todos os travões em todas as rodas sejam acionados em conjunto por um único comando;
26)
«Acendimento automático», um sistema de iluminação que se ativa quando a chave de ignição ou o interruptor do motor estiverem na posição ligado;
27)
«Dispositivo de controlo da poluição», os componentes de um veículo que controlam ou limitam as emissões de tubo de escape e/ou por evaporação;
28)
«Dispositivo de controlo da poluição de substituição», um dispositivo de controlo da poluição ou um conjunto de dispositivos dessa natureza destinados a substituir um dispositivo de controlo da poluição de origem e que podem ser homologados enquanto unidades técnicas;
29)
Um «lugar sentado»:
a)
Um selim que acomode quer o condutor, quer um passageiro, montado; ou
b)
Um lugar suscetível de acomodar, no mínimo, uma pessoa com a envergadura de um manequim antropomórfico equivalente a um homem adulto de percentil 50, no caso do condutor;
30)
«Motor de ignição por compressão», ou «motor CI», um motor de combustão que funciona de acordo com os princípios do ciclo «diesel»;
31)
«Motor de ignição comandada», ou «motor PI», um motor de combustão que funciona de acordo com os princípios do ciclo de Otto;
32)
«Veículo híbrido», um veículo a motor equipado com, pelo menos, dois conversores de energia diferentes e dois sistemas diferentes de armazenagem de energia (no veículo) para assegurar a sua propulsão;
33)
«Veículo elétrico híbrido», um veículo que, para efeitos de propulsão mecânica, extrai energia a partir de ambas as seguintes fontes de energia/potência armazenadas a bordo do veículo:
a)
Um combustível consumível;
b)
Uma bateria, um condensador, um volante de inércia/gerador ou outro dispositivo de armazenamento de energia/potência elétrica;
Esta definição inclui também os veículos que extraem energia de um combustível consumível exclusivamente para recarregar o dispositivo de armazenagem de energia/potência eléctrica;
34)
«Propulsão», um motor de combustão, um motor elétrico, qualquer aplicação híbrida ou combinação destes tipos de motores, ou qualquer outro tipo de motor;
35)
«Potência nominal máxima contínua», a potência máxima de trinta minutos no veio de saída de um motor elétrico, tal como prevê o Regulamento n.o 85 da UNECE;
36)
«Potência útil máxima», a potência máxima de um motor de combustão disponível no banco de ensaios na extremidade da cambota, ou seu equivalente;
37)
«Dispositivo manipulador», qualquer elemento sensível à temperatura, à velocidade do veículo, à velocidade e/ou carga do motor, às mudanças de velocidade, à depressão no coletor de admissão ou a qualquer outro parâmetro e destinado a ativar, modular, atrasar ou desativar o funcionamento de qualquer parte do sistema de controlo das emissões e do sistema de pós-tratamento dos gases de escape e que reduz a eficácia do controlo das emissões em circunstâncias que seja razoável esperar que se verifiquem durante o funcionamento e a utilização normais do veículo;
38)
«Durabilidade», a capacidade de duração de componentes e sistemas, de modo que o desempenho ambiental, na aceção do artigo 23.o e do Anexo V, possa ainda ser cumprido após uma determinada quilometragem, definida no Anexo VII, e que a segurança funcional do veículo seja salvaguardada, se este for usado nas condições normais ou previstas para a sua utilização e se for sujeito às revisões recomendadas pelo fabricante;
39)
«Cilindrada do motor»:
a)
No que respeita aos motores de êmbolos de movimento alternado, a cilindrada nominal do motor;
b)
No que respeita aos motores de êmbolos rotativos (Wankel), o dobro da cilindrada nominal do motor;
40)
«Emissões por evaporação», os vapores de hidrocarbonetos emitidos pelo sistema de alimentação e de armazenamento de combustível de um veículo a motor que não sejam provenientes das emissões do tubo de escape;
41)
«Ensaio SHED», um ensaio de um veículo num recinto hermético para determinações da evaporação; nesse recinto, é realizado um ensaio especial de emissões por evaporação;
42)
«Sistema de combustível gasoso», um sistema composto de armazenamento de combustíveis gasosos, alimentação de combustível e componentes de comando instalados num motor, a fim de permitir que o motor possa funcionar a GPL, GNC ou hidrogénio como monocombustível, bicombustível ou multicombustível.
43)
«Poluentes gasosos», as emissões de tubo de escape de monóxido de carbono (CO), óxidos de azoto (NOx), expressos em equivalente de dióxido de azoto (NO2), e hidrocarbonetos (HC);
44)
«Emissões de tubo de escape», as emissões de poluentes gasosos e de partículas pelo tubo de escape do veículo;
45)
«Partículas», componentes dos gases de escape recolhidos dos gases de escape diluídos a uma temperatura máxima de 325 oK (52 °C), por meio dos filtros descritos no procedimento de ensaio para o controlo da média das emissões de tubo de escape;
46)
«Ciclo mundial de ensaios harmonizados para motociclos (Worldwide Harmonised Motorcycle Testing Cycle ou WMTC)», um ciclo de ensaios de emissões em laboratório harmonizado a nível mundial, conforme definido pelo Regulamento técnico global n.o 2 da UNECE;
47)
«Fabricante», a pessoa singular ou coletiva responsável perante a entidade homologadora por todos os aspetos do processo de homologação ou autorização, por assegurar a conformidade da produção, sendo igualmente responsável pela fiscalização do mercado relativamente aos veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas produzidos, independentemente de essa pessoa singular ou coletiva estar envolvida diretamente em todas as fases da conceção e do fabrico do veículo, sistema, componente ou unidade técnica a submeter ao processo de homologação;
48)
«Representante do fabricante», qualquer pessoa singular ou coletiva estabelecida na União, devidamente nomeada pelo fabricante para o representar junto da entidade homologadora ou da autoridade de fiscalização do mercado e para agir em seu nome relativamente a questões abrangidas pelo âmbito de aplicação do presente regulamento;
49)
«Importador», qualquer pessoa singular ou coletiva estabelecida na União que coloque no mercado um veículo, sistema, componente ou unidade técnica provenientes de um país terceiro;
50)
«Distribuidor», qualquer pessoa singular ou coletiva dentro do circuito comercial, à exceção do fabricante ou importador, que disponibilize um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento no mercado;
51)
«Operador económico», o fabricante, o representante do fabricante, o importador ou o distribuidor;
52)
«Matrícula», a autorização administrativa para a entrada em circulação rodoviária de um veículo, o que implica a sua identificação e a emissão de um número de série correspondente, futuramente designado número de matrícula, a título permanente, temporário ou por um curto período de tempo;
53)
«Entrada em circulação», a primeira utilização, para o fim a que se destina, no território da União, de um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento;
54)
«Colocar no mercado», a disponibilização de um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento, pela primeira vez, na União;
55)
«Disponibilizar no mercado», qualquer fornecimento de um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento para distribuição ou utilização no mercado no âmbito de uma atividade comercial, a título oneroso ou gratuito;
56)
«Entidade homologadora», a autoridade de um Estado-Membro, instituída ou nomeada por esse Estado-Membro e por este comunicada à Comissão, com competência no que se refere a todos os aspetos da homologação de um modelo de veículo ou tipo de sistema, componente ou unidade técnica no que diz respeito ao processo de autorização, à emissão e, se for caso disso, à revogação ou à recusa de certificados de homologação, e para atuar como ponto de contacto para as entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, para designar os serviços técnicos e para garantir que o fabricante cumpre as suas obrigações em matéria de conformidade da produção;
57)
«Autoridade de fiscalização do mercado», a autoridade competente no Estado-Membro para a fiscalização do mercado no respetivo território;
58)
«Fiscalização do mercado», as atividades levadas a cabo e as medidas adotadas pelas autoridades nacionais, a fim de garantir que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas disponibilizados no mercado cumpram os requisitos definidos na legislação da União em matéria de harmonização que lhes seja aplicável e não coloquem em risco a saúde, a segurança, o ambiente ou quaisquer outros aspetos relacionados com a proteção do interesse público;
59)
«Autoridade nacional», uma entidade homologadora ou qualquer outra autoridade num Estado-Membro implicada e com responsabilidades nos domínios da fiscalização do mercado, do controlo fronteiriço da importação de veículos ou do processo de atribuição de matrícula, no que diz respeito a sistemas, componentes ou unidades técnicas, peças ou equipamento;
60)
«Serviço técnico», uma organização ou um organismo designado pela entidade homologadora de um Estado-Membro como laboratório de ensaios para efetuar os ensaios, ou como organismo de avaliação da conformidade para efetuar a avaliação inicial e outros ensaios ou inspeções em nome da entidade homologadora, sendo também possível que a própria entidade homologadora assegure estas funções;
61)
«Autoensaio», a realização de ensaios nas instalações próprias do fabricante e, bem assim, o registo dos resultados do ensaio e a entrega de um relatório com as conclusões à entidade homologadora, por parte de um fabricante que tenha sido designado como serviço técnico para avaliar o cumprimento de determinados requisitos;
62)
«Método de ensaio virtual», a simulação em computador, incluindo cálculos que demonstrem que um veículo, um sistema, um componente ou uma unidade técnica cumpre as prescrições técnicas do ato delegado adotado por força do artigo 32.o, n.o 6, sem recurso à utilização de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica real;
63)
«Sistema de diagnóstico a bordo», ou «sistema OBD», um sistema que dispõe da capacidade para identificar a origem provável das anomalias por meio de códigos de anomalia armazenados na memória de um computador;
64)
«Informação relativa à reparação e manutenção de veículos», toda a informação necessária para o diagnóstico, manutenção, inspeção, inspeção periódica, reparação, reprogramação ou reinicialização do veículo, fornecida pelos fabricantes às oficinas de reparação e aos representantes autorizados, incluindo todos os suplementos e alterações ulteriores a essa informação; essa informação inclui toda a informação requerida para a instalação de peças e equipamento em veículos;
65)
«Operadores independentes», as empresas que não sejam oficinas de reparação ou representantes autorizados, direta ou indiretamente envolvidas na reparação e manutenção de veículos, nomeadamente, as empresas de reparação, os fabricantes ou os distribuidores de equipamento de reparação, de ferramentas ou de peças sobresselentes, os editores de informações técnicas, os automóveis clubes, as empresas de assistência rodoviária, os operadores de serviços de inspeção e ensaio e os operadores que ofereçam formação a empresas de instalação, fabrico e reparação de equipamento destinado a veículos movidos a combustíveis alternativos;
66)
«Oficina de reparação autorizada», o prestador de serviços de reparação e manutenção de veículos que exerça as suas atividades no âmbito de um sistema de distribuição criado por um fornecedor de veículos;
67)
«Veículo de fim de série», qualquer veículo que integre um lote existente e que não possa ser disponibilizado no mercado, ou que já não possa ser disponibilizado no mercado, matriculado ou que tenha entrado em circulação, devido à entrada em vigor de novos requisitos técnicos ao abrigo dos quais não foi homologado;
68)
«Veículo de duas rodas motorizado», ou «PTW», um veículo de duas rodas a motor, incluindo velocípedes, ciclomotores e motociclos;
69)
«Triciclo motorizado», um veículo de três rodas motorizado que cumpre os critérios de classificação para os veículos da categoria L5e;
70)
«Quadriciclo», um veículo de quatro rodas que cumpre os critérios de classificação para os veículos das categorias L6e e L7e;
71)
«Veículo autoequilibrado», um conceito de veículo baseado num equilíbrio instável que necessita de um sistema de controlo auxiliar para manter o equilíbrio, incluindo veículos a motor de uma roda, de duas rodas ou de duas lagartas;
72)
«Rodas duplas», duas rodas montadas num mesmo eixo que são consideradas como um só eixo e cuja distância entre os centros das superfícies de contacto dessas rodas com o solo é igual ou inferior a 460 mm;
73)
«Modelo de veículo», um grupo de veículos, incluindo as suas variantes e versões, pertencentes a uma mesma categoria, pelo menos, no que diz respeito aos aspetos essenciais especificados em seguida:
a)
Categoria e subcategoria;
b)
Fabricante;
c)
Quadro, armação, subarmação, plataforma ou estrutura a que estão acoplados os componentes principais;
d)
Designação do modelo indicada pelo fabricante;
74)
«Variante», um veículo ou um grupo de veículos do mesmo tipo que:
a)
Têm as mesmas características de base ou forma de carroçaria;
b)
Têm a mesma propulsão e configuração de propulsão;
c)
Caso um motor de combustão faça parte da propulsão, têm o mesmo ciclo de funcionamento do motor;
d)
Têm o mesmo número e a mesma disposição dos cilindros;
e)
Têm o mesmo tipo de caixa de velocidades;
f)
A diferença na massa em ordem de marcha entre valor mais baixo e mais elevado não é superior a 20 % do valor mais baixo;
g)
A diferença na massa máxima admissível entre o valor mais baixo e o mais elevado não é superior a 20 % do valor mais baixo;
h)
Têm uma unidade de propulsão cuja cilindrada (no caso das unidades de combustão) apresenta, entre o valor mais baixo e o mais elevado, uma variação não superior a 30 % do valor mais baixo; e
i)
Têm uma unidade de propulsão cuja potência de saída apresenta, entre o valor mais baixo e o mais elevado, uma variação não superior a 30 % do valor mais baixo;
75)
«Versão de uma variante», um veículo que consiste numa combinação de elementos indicados no dossiê de homologação referido no artigo 29.o, n.o 10;
76)
«Motor de combustão externo», um motor térmico em que as câmaras de combustão e de expansão estão fisicamente separadas e em que um fluido de funcionamento interno é aquecido por combustão numa fonte externa; o calor da combustão externa expande o fluido de funcionamento interno, o qual, em seguida, ao expandir-se e ao atuar sobre o mecanismo do motor, produz movimento e energia utilizável;
77)
«Grupo motopropulsor», os componentes e sistemas de um veículo que geram energia e a transmitem à superfície da estrada, incluindo o(s) motor(es), os sistemas de gestão do(s) motor(es), ou qualquer outro módulo de comando, os dispositivos de controlo da poluição, incluindo as emissões de poluentes e os sistemas de redução do ruído, a transmissão e o seu comando, seja um veio de transmissão, seja uma correia de transmissão ou corrente motriz, os diferenciais, a relação do diferencial e o pneu das rodas motrizes (raio);
78)
«Veículo monocombustível», um veículo concebido para funcionar principalmente com um tipo de combustível;
79)
«Veículo monocombustível a gás», um veículo monocombustível que funciona principalmente com GPL, GN/biometano ou hidrogénio, mas que também pode ter um sistema a gasolina para emergências ou apenas para o arranque, não podendo o seu reservatório de gasolina conter mais de cinco litros;
80)
«E5», uma mistura de combustível de 5 % de etanol anidro e 95 % de gasolina;
81)
«GPL», gás de petróleo liquefeito, que é composto de propano e butano liquefeitos em armazenamento sob pressão;
82)
«GN», gás natural com um teor de metano muito elevado;
83)
«Biometano», um gás natural renovável feito a partir de fontes orgânicas, que começa como «biogás», mas que, em seguida, é limpo num processo chamado «biogás em biometano», que remove as impurezas do biogás, como o dióxido de carbono, os siloxanos e os sulfetos de hidrogénio (H2S);
84)
«Veículo bicombustível», um veículo equipado com dois sistemas separados de armazenagem de combustível, que pode funcionar a tempo parcial com dois combustíveis diferentes e que foi concebido para trabalhar apenas com um tipo de combustível de cada vez;
85)
«Veículo bicombustível a gás», um veículo bicombustível que pode funcionar com gasolina e também com GPL, GN/biometano ou hidrogénio;
86)
«Veículo multicombustível» («flex fuel»), um veículo com um sistema de armazenagem de combustível que pode funcionar com diferentes misturas de dois ou mais combustíveis;
87)
«E85» uma mistura de combustível de 85 % de etanol anidro e 15 % de gasolina;
88)
«Veículo multicombustível a etanol», um veículo multicombustível que pode funcionar com gasolina, ou com uma mistura de gasolina e etanol até 85 % de mistura de etanol;
89)
«H2NG», uma mistura de combustível de hidrogénio e gás natural;
90)
«Veículo multicombustível a H2NG», um veículo multicombustível («flex fuel») que pode funcionar com diferentes misturas de hidrogénio e de GN/biometano;
91)
«Veículo multicombustível a biodiesel», um veículo multicombustível («flex fuel») que pode funcionar com diesel mineral, ou com uma mistura de diesel mineral e biodiesel;
92)
«B5», uma mistura de combustível de um máximo de 5 % de biodiesel e de 95 % de diesel de petróleo;
93)
«Biodiesel», um combustível diesel com uma base de óleo vegetal ou de gordura animal, que consiste em ésteres dialquílicos de cadeia longa produzidos de forma sustentável;
94)
«Veículo elétrico puro», um veículo alimentado por:
a)
Um sistema que consiste em um ou mais dispositivos de armazenamento de energia elétrica, um ou mais dispositivos de acondicionamento de energia elétrica, ou uma ou mais máquinas que convertam energia elétrica armazenada em energia mecânica enviada às rodas para a propulsão do veículo;
b)
Um sistema elétrico de propulsão auxiliar adaptado a um veículo concebido para se pedalar;
95)
«Veículo a pilhas de combustível de hidrogénio», um veículo alimentado por uma pilha de combustível que converte a energia química do hidrogénio em energia elétrica para a propulsão do veículo;
96)
«Ponto R», ou «ponto de referência de um lugar sentado», um ponto do projeto definido pelo fabricante do veículo para cada lugar sentado e estabelecido em conexão com o sistema de referência tridimensional.
As referências feitas no presente regulamento aos requisitos, procedimentos ou mecanismos previstos no presente regulamento devem considerar-se como referências aos requisitos, procedimentos ou mecanismos previstos no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do mesmo.
Artigo 4.o
Categorias de veículos
1. Os veículos da categoria L incluem veículos a motor de duas, três ou quatro rodas das subcategorias indicadas no presente artigo e no Anexo I, incluindo velocípedes com motor, ciclomotores de duas ou três rodas, motociclos de duas ou três rodas, motociclos com carros laterais, motoquatros de estrada ligeiras ou pesadas e quadrimóveis ligeiros ou pesados.
2. Para efeitos do presente regulamento, aplicam-se as seguintes categorias e subcategorias de veículos, definidas segundo os critérios enumerados no Anexo I:
a)
Veículos da categoria L1e (veículo a motor ligeiro de duas rodas), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
veículos L1eA (velocípede com motor),
ii)
veículo L1eB (ciclomotor de duas rodas);
b)
Veículos da categoria L2e (ciclomotor de três rodas), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
veículo L2e-P (ciclomotor de três rodas concebido para transporte de passageiros),
ii)
veículo L2e-U (ciclomotor de três rodas concebido para fins comerciais);
c)
Veículos da categoria L3e (motociclo de duas rodas), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
desempenho de motociclo (25), que se subdivide nas seguintes subcategorias:
-
veículo L3e-A1 (motociclo de baixo desempenho),
-
veículo L3e-A2 (motociclo de médio desempenho),
-
veículo L3e-A3 (motociclo de elevado desempenho),
ii)
utilização especial:
-
motociclo de enduro L3e-A1E, L3e-A2E ou L3e-A3E,
-
motociclo de «trial» L3e-A1T, L3e-A2T ou L3e-A3T;
d)
Veículos da categoria L4e (motociclo de duas rodas com carro lateral);
e)
Veículos da categoria L5e (triciclos motorizados), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
veículos L5e-A (triciclo): veículo concebido principalmente para transporte de passageiros,
ii)
veículos L5e-B (triciclos comerciais): triciclos comerciais concebidos exclusivamente para o transporte de mercadorias;
f)
Veículos da categoria L6e (quadriciclos ligeiros), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
veículos L6e-A (motoquatros ligeiras de estrada),
ii)
veículos L6e-B (quadrimóveis ligeiros), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
-
veículos L6e-BU (quadrimóveis ligeiros para fins comerciais): veículos comerciais concebidos exclusivamente para o transporte de mercadorias,
-
veículos L6e-BP (quadrimóveis ligeiros para transporte de passageiros): veículos concebidos principalmente para o transporte de passageiros;
g)
Veículos da categoria L7e (quadriciclos pesados), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
i)
Veículos L7e-A (motoquatros pesadas de estrada), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
-
L7e-A1 - motoquatros de estrada A1,
-
L7e-A2 - motoquatros de estrada A2;
ii)
Veículos da subcategoria L7e-B (motoquatros pesadas de todo o terreno), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
-
L7e-B1 - motoquatros de todo o terreno,
-
L7e-B2 - «buggies» lado a lado;
iii)
Veículos da subcategoria L7e-C (quadrimóveis pesados), que se subdividem nas seguintes subcategorias:
-
veículos L7e-CU (quadrimóveis pesados para fins comerciais): veículos comerciais concebidos exclusivamente para o transporte de mercadorias,
-
veículos L7e-CP (quadrimóveis pesados para transporte de passageiros): veículos concebidos principalmente para o transporte de passageiros.
3. Os veículos da categoria L enumerados no n.o 2 são ainda classificados em conformidade com o sistema de propulsão do veículo:
a)
Veículos equipados com um motor de combustão interna:
-
ignição por compressão (IC),
-
ignição comandada (PI);
b)
Veículos equipados com um motor de combustão externo, uma turbina, um êmbolo rotativo, sendo que, para efeitos da conformidade com os requisitos ambientais e de segurança funcional, um veículo equipado com tais sistemas de propulsão é considerado idêntico a um veículo equipado com um motor de combustão interna PI;
c)
Veículos equipados com um motor que funciona com ar pré-comprimido e não emitem níveis mais elevados de poluentes e/ou gases inertes do que os já presentes no ar ambiente, pelo que, para efeitos da conformidade com os requisitos de segurança funcional, esse veículo é considerado um veículo que funciona a combustível gasoso;
d)
Veículo equipado com um motor elétrico;
e)
Veículos híbridos que combinam qualquer um dos sistemas de propulsão mencionados nas alíneas a), b), c) ou d) do presente número, ou qualquer combinação múltipla dessas configurações de sistemas de propulsão, incluindo motores múltiplos de combustão e/ou elétricos.
4. No que diz respeito à classificação dos veículos da categoria L do n.o 2, um veículo que não seja abrangido por uma dada categoria, por não corresponder, pelo menos, a um dos critérios estipulados para essa categoria, é abrangido pela categoria seguinte cujos critérios preencha. Esta disposição é aplicável aos seguintes grupos de categorias e subcategorias:
a)
Categoria L1e e suas subcategorias L1e-A e L1e-B e categoria L3e e suas subcategorias L3e-A1, L3e-A2 e L3e-A3;
b)
Categoria L2e e a categoria L5e e suas subcategorias L5e-A e L5e-B;
c)
Categoria L6e e suas subcategorias L6e-A e L6e-B e categoria L7e e suas subcategorias L7e-A, L7e-B e L7e-C;
d)
Qualquer outra sequência lógica de categorias e/ou subcategorias proposta pelo fabricante e homologada pela entidade homologadora.
5. Não obstante os critérios de (sub)classificação definidos nos n.os 1 a 4 do presente artigo e no Anexo I, aplicam-se as subcategorias adicionais estabelecidas no Anexo V, a fim de harmonizar os procedimentos de teste ambiental à escala internacional, tomando como referência os regulamentos UNECE e os regulamentos técnicos globais UNECE.
Artigo 5.o
Determinação da massa em ordem de marcha
1. A massa em ordem de marcha de um veículo da categoria L é determinada pela medição da massa do veículo sem carga pronto para uma utilização normal e inclui a massa:
a)
Dos líquidos;
b)
Do equipamento-padrão, em conformidade com as especificações do fabricante;
c)
De «combustível» nos depósitos de combustível, que devem ser preenchidos até, pelo menos, 90 % da sua capacidade.
Para efeitos da presente alínea:
i)
se um veículo funcionar a «combustível líquido», este deve ser entendido como «combustível»,
ii)
se um veículo funcionar com uma «mistura líquida combustível/óleo»,
-
e se o combustível para fazer andar o veículo e o óleo lubrificante forem misturados previamente, então esta «pré-mistura» deve ser entendida como «combustível»,
-
e se o combustível para fazer andar o veículo e o óleo lubrificante forem armazenados separadamente, então apenas o «combustível» para fazer andar o veículo deve ser entendido como «combustível», ou
iii)
se um veículo funcionar a combustível gasoso, combustível gasoso liquefeito ou trabalhar a ar comprimido, a massa de «combustível» nos depósitos de combustível gasoso pode ser regulada para 0 quilos;
d)
Da carroçaria, da cabina e das portas; e
e)
Dos vidros, dos dispositivos de reboque, dos pneus sobresselentes, bem como das ferramentas;
2. A massa em ordem de marcha de um veículo da categoria L exclui a massa:
a)
Do condutor (75 quilos) e do passageiro (65 quilos);
b)
Das máquinas ou do equipamento instalado na área da plataforma de carga;
c)
Das pilhas de combustível, no caso dos veículos híbridos ou elétricos puros;
d)
Do sistema de alimentação de combustível gasoso, bem como dos depósitos de combustível gasoso, no caso de veículos monocombustível, bicombustível ou multicombustível;
e)
Dos reservatórios para armazenamento de ar comprimido, no caso da propulsão por ar pré-comprimido.
CAPÍTULO II
OBRIGAÇÕES GERAIS
Artigo 6.o
Obrigações dos Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem criar ou nomear as entidades homologadoras competentes em matéria de homologação e as autoridades de fiscalização do mercado competentes em matéria de fiscalização do mercado, nos termos do presente regulamento. Os Estados-Membros devem notificar a Comissão da criação e da nomeação dessas autoridades.
O ato de notificação das entidades homologadoras e das autoridades de fiscalização do mercado deve incluir o seu nome, endereço, incluindo o endereço de correio eletrónico, e o respetivo domínio de competência. A Comissão publica, no seu sítio web, a lista e os dados das entidades homologadoras.
2. Os Estados-Membros só devem autorizar a colocação no mercado, a matrícula ou a entrada em circulação dos veículos, componentes e unidades técnicas que cumpram as prescrições do presente regulamento.
3. Os Estados-Membros não devem proibir, restringir ou impedir a colocação no mercado, a matrícula ou a entrada em circulação de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas por motivos relacionados com aspetos da sua construção e funcionamento abrangidos pelo presente regulamento, se cumprirem os requisitos nele previstos.
4. Os Estados-Membros devem organizar e levar a cabo ações de fiscalização do mercado e inspeções de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que entram no mercado, nos termos do capítulo III do Regulamento (CE) n.o 765/2008.
Artigo 7.o
Obrigações das entidades homologadoras
1. As entidades homologadoras devem assegurar que os fabricantes que apresentam um pedido de homologação cumprem as obrigações que sobre eles impendem por força do presente regulamento.
2. As entidades homologadoras devem homologar apenas os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que cumpram os requisitos do presente regulamento.
Artigo 8.o
Medidas de fiscalização do mercado
1. No caso dos veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas sujeitos a homologação, as autoridades de fiscalização do mercado devem realizar inspeções documentais adequadas e a uma escala apropriada, tendo em conta os princípios estabelecidos nos domínios da avaliação dos riscos, das reclamações e de outras informações.
As autoridades de fiscalização do mercado podem exigir aos operadores económicos a apresentação de documentação e informações que considerem necessárias para o exercício das suas funções.
Caso os operadores económicos apresentem certificados de conformidade, as autoridades de fiscalização do mercado devem ter em conta esses certificados.
2. Às peças e ao equipamento não abrangidos pelo n.o 1 do presente artigo aplica-se na totalidade o artigo 19.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 765/2008.
Artigo 9.o
Obrigações dos fabricantes
1. Os fabricantes devem assegurar que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas por eles produzidos, ao ser colocados no mercado ou ao entrarem em circulação, foram fabricados e homologados de acordo com os requisitos enunciados no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento.
2. No caso de um processo de homologação multifaseado, cada fabricante é responsável pela homologação e pela conformidade da produção dos sistemas, componentes ou unidades técnicas adicionados na fase de acabamento do veículo em que intervém. Qualquer fabricante que altere componentes ou sistemas já homologados em fases anteriores é responsável pela homologação e pela conformidade da produção dos componentes e sistemas modificados.
3. Os fabricantes que modifiquem um veículo incompleto de tal modo que o veículo passe a classificar-se numa categoria diferente de veículo, tendo como consequência a alteração dos requisitos legais cujo cumprimento já foi avaliado numa fase anterior da homologação, são também responsáveis por assegurar a conformidade com os novos requisitos aplicáveis à categoria de veículos em que se insere o veículo modificado.
4. Para efeitos de homologação dos veículos, sistemas, componentes ou das unidades técnicas abrangidos pelo presente regulamento, os fabricantes estabelecidos fora do território da União devem nomear um único representante estabelecido no território da União para os representar junto da entidade homologadora.
5. Os fabricantes estabelecidos fora do território da União devem nomear um só representante estabelecido no território da União para efeitos de fiscalização do mercado, que pode ser o representante único mencionado no n.o 4, ou um outro representante.
6. Os fabricantes são responsáveis perante a entidade homologadora por todos os aspetos do processo de homologação e por assegurar a conformidade da produção, independentemente de estarem ou não envolvidos diretamente em todas as fases do fabrico de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica.
7. Nos termos do presente regulamento e dos atos delegados e de execução adotados por força do mesmo, os fabricantes devem assegurar a existência de procedimentos para manter a conformidade da produção em série com o modelo homologado. Devem ser tidas em conta as modificações efetuadas no projeto ou nas características de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica, bem como as alterações dos requisitos que constituíram a referência para a comprovação da conformidade de um produto, nos termos do Capítulo VI.
8. Para além da marcação regulamentar e das marcações de homologação afixadas nos veículos, componentes ou unidades técnicas por eles produzidos, nos termos do artigo 39.o, os fabricantes devem indicar o seu nome, nome comercial registado ou marca registada e o endereço de contacto na União nos veículos, componentes ou unidades técnicas por si disponibilizados no mercado, ou, se tal não for possível, na embalagem ou num documento que acompanhe esses componentes ou unidades técnicas.
9. Os fabricantes devem assegurar que, enquanto um veículo, sistema, componente ou unidade técnica estiver sob a sua responsabilidade, as condições de armazenamento ou de transporte não prejudiquem a sua conformidade com os requisitos previstos no presente regulamento.
Artigo 10.o
Obrigações dos fabricantes relativamente aos seus produtos que não estejam em conformidade ou que constituam um risco grave
1. Os fabricantes que considerem ou tenham motivos para crer que um seu veículo, sistema, componente ou unidade técnica, que tenha sido colocado no mercado ou que tenha entrado em circulação, não é conforme ao disposto no presente regulamento, ou nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, devem tomar imediatamente as medidas corretivas necessárias para assegurar a conformidade do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa, ou proceder à respetiva retirada ou recolha do mercado, se tal for considerado conveniente.
O fabricante deve informar de imediato a entidade homologadora que concedeu a homologação, fornecendo-lhe pormenores, designadamente, sobre a não conformidade e qualquer medida corretiva aplicada.
2. Caso um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento apresente um risco grave, os fabricantes devem informar imediatamente desse facto as entidades homologadoras e as autoridades de fiscalização do mercado dos Estados-Membros em cujo mercado o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento foi disponibilizado no mercado ou entrou em circulação, fornecendo-lhes informações pormenorizadas especialmente no que se refere à não conformidade e às medidas corretivas aplicadas.
3. Os fabricantes devem conservar o dossiê de homologação referido no artigo 29.o, n.o 10, e, adicionalmente, o fabricante do veículo deve manter uma cópia dos certificados de conformidade referidos no artigo 38.o à disposição das entidades homologadoras, durante um período de dez anos após a comercialização de um veículo, e durante um período de cinco anos após a comercialização de um sistema, componente ou unidade técnica.
4. Mediante pedido fundamentado de uma autoridade nacional, os fabricantes devem facultar a essa autoridade, por intermédio da entidade homologadora, uma cópia do certificado de homologação UE, ou a autorização referida no artigo 51.o, n.o 1, que demonstre a conformidade de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica, numa língua que a autoridade em causa possa facilmente entender. Os fabricantes devem cooperar com a autoridade nacional no que se refere a qualquer ação adotada nos termos do artigo 20.o do Regulamento (CE) n.o 765/2008, a fim de eliminar os riscos decorrentes dos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que foram comercializados, matriculados ou colocados em circulação.
Artigo 11.o
Obrigações dos representantes do fabricante no que diz respeito à fiscalização do mercado
O representante do fabricante para efeitos de fiscalização do mercado deve praticar os atos definidos no mandato conferido pelo fabricante. Esse mandato deve permitir a um representante, no mínimo:
a)
Ter acesso ao dossiê de fabrico referido no artigo 27.o e aos certificados de conformidade referidos no artigo 38.o, a fim de que eles possam ser colocados à disposição das entidades homologadoras durante um período de dez anos após a comercialização de um veículo e durante um período de cinco anos após a comercialização de um sistema, componente ou unidade técnica;
b)
Mediante pedido fundamentado de uma entidade homologadora, facultar-lhe toda a informação e documentação necessárias para demonstrar a conformidade da produção de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica;
c)
Cooperar com as entidades homologadoras ou as autoridades de fiscalização do mercado, a pedido destas, em qualquer ação adotada para evitar os riscos graves decorrentes de um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento abrangidos pelo seu mandato.
Artigo 12.o
Obrigações dos importadores
1. Os importadores só devem colocar no mercado veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas conformes que obtiveram a homologação UE ou que preencham os requisitos para a homologação nacional, ou peças ou equipamento inteiramente sujeitos às exigências do Regulamento (CE) n.o 765/2008;
2. Antes da colocação no mercado de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica homologados, os importadores devem assegurar-se de que existe um dossiê de homologação conforme ao artigo 29.o, n.o 10, e que o veículo, sistema, componente ou unidade técnica apresenta a marcação de homologação exigida e é conforme ao disposto no artigo 9.o, n.o 8. No caso de um veículo, o importador deve verificar se o veículo em causa vem acompanhado do necessário certificado de conformidade.
3. Caso os importadores considerem ou tenham motivos para crer que o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento não está conforme aos requisitos do presente regulamento e, especialmente, que não corresponde ao modelo/tipo homologado, não devem colocar no mercado, permitir a entrada em circulação ou matricular o veículo, sistema, componente ou a unidade técnica em causa até que seja garantida a sua conformidade. Além disso, devem informar o fabricante e as autoridades de fiscalização do mercado, sempre que considerem ou tenham motivos para crer que o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento em questão pode representar um risco grave. No caso dos veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas que já tenham sido homologados, os importadores devem igualmente comunicar o facto à entidade homologadora que concedeu a homologação.
4. Os importadores devem indicar o seu nome, nome comercial registado ou marca registada e o endereço de contacto no veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento, ou, se tal não for possível, na respetiva embalagem ou num documento que acompanhe o sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento.
5. Os importadores devem assegurar que o veículo, sistema, componente ou unidade técnica seja acompanhado(a) das instruções e informações na língua ou nas línguas oficiais dos Estados-Membros em questão, conforme requerido pelo artigo 55.o.
6. Enquanto um veículo, sistema, componente ou unidade técnica estiver sob a sua responsabilidade, os importadores devem assegurar que as condições de armazenamento ou de transporte não prejudiquem a sua conformidade com os requisitos previstos no presente regulamento.
7. Sempre que considerado apropriado, em função do risco que o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento apresente, os importadores devem, a fim de proteger a saúde e segurança dos consumidores, investigar e, se necessário, conservar um registo de reclamações e de recolhas de veículos, sistemas, componentes, unidades técnicas, peças ou equipamento, mantendo os distribuidores informados dessas ações de controlo.
Artigo 13.o
Obrigações dos importadores relativamente aos produtos que não estão em conformidade ou que representam um risco grave
1. Os importadores que considerem ou tenham motivos para crer que determinado veículo, sistema, componente ou unidade técnica que tenham colocado no mercado não é conforme ao disposto no presente regulamento devem tomar imediatamente as medidas corretivas necessárias para assegurar a conformidade do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa, ou proceder à respetiva retirada ou recolha do mercado, se tal for considerado conveniente.
2. Se um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento representar um risco grave, os importadores devem informar imediatamente o fabricante, bem como as entidades homologadoras e as autoridades de fiscalização do mercado dos Estados-Membros em cujo mercado tenham colocado o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento. O importador deve também informá-los de quaisquer medidas tomadas e fornecer informações pormenorizadas especialmente no que se refere ao risco grave e às medidas corretivas aplicadas pelo fabricante.
3. Por um período de dez anos após a colocação de um veículo no mercado e durante um período de cinco anos a partir da colocação de um sistema, componente ou unidade técnica no mercado, os importadores mantêm um exemplar do certificado de conformidade à disposição das entidades homologadoras e das autoridades de fiscalização do mercado e asseguram que o dossiê de homologação mencionado no artigo 29.o, n.o 10, possa ser facultado a essas autoridades, mediante pedido.
4. Mediante pedido fundamentado de uma autoridade nacional, os importadores devem facultar-lhe toda a informação e a documentação necessárias para demonstrar a conformidade de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica, numa língua que a autoridade em causa possa facilmente entender. Os importadores devem cooperar com a referida autoridade, a pedido desta, no que se refere a qualquer ação para eliminar os riscos decorrentes dos veículos, sistemas, componentes, unidades técnicas, peças ou equipamento que tenham colocado no mercado.
Artigo 14.o
Obrigações dos distribuidores
1. Quando disponibilizarem um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento no mercado, os distribuidores devem agir com a devida diligência em relação aos requisitos do presente regulamento.
2. Antes da disponibilização no mercado, da matrícula ou da entrada em circulação de um veículo, sistema, componente ou de uma unidade técnica, os distribuidores devem verificar se o veículo, sistema, componente ou a unidade técnica apresenta a placa regulamentar ou a marcação de homologação exigida, se vem acompanhado dos documentos e das instruções e informações de segurança necessários, na ou nas línguas oficiais do Estado-Membro em cujo mercado o veículo, sistema, componente ou a unidade técnica deva ser disponibilizado, e ainda se o importador e o fabricante cumpriram os requisitos previstos no artigo 12.o, n.os 2 e 4, e no artigo 39.o, n.os 1 e 2.
3. Os distribuidores devem assegurar que, enquanto um veículo, sistema, componente ou unidade técnica estiver sob a sua responsabilidade, as condições de armazenamento ou de transporte não prejudiquem a sua conformidade com os requisitos previstos no presente regulamento.
Artigo 15.o
Obrigações dos distribuidores relativamente aos produtos que não estão em conformidade ou que representam um risco grave
1. Sempre que os distribuidores considerem ou tenham motivos para crer que o veículo, sistema, componente ou a unidade técnica não está conforme aos requisitos do presente regulamento, não devem disponibilizar no mercado, matricular ou permitir a entrada em circulação do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa até que seja garantida a respetiva conformidade.
2. Os distribuidores que considerem ou tenham motivos para crer que determinado veículo, sistema, componente ou unidade técnica que disponibilizaram no mercado, matricularam ou por cuja entrada em circulação sejam responsáveis não é conforme ao disposto no presente regulamento devem informar desse facto o fabricante ou o seu representante, a fim de assegurar que sejam tomadas as medidas corretivas necessárias para assegurar a conformidade do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa, ou proceder à respetiva retirada do mercado, se tal for considerado conveniente, em conformidade com o disposto no artigo 10.o, n.o 1, ou no artigo 13.o, n.o 1.
3. Se o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento representar um risco grave, os distribuidores devem informar imediatamente o fabricante, o importador, as entidades homologadoras e as autoridades de fiscalização do mercado dos Estados-Membros em cujo mercado tenham disponibilizado o veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento. O distribuidor deve também informá-los de quaisquer medidas tomadas e fornecer informações pormenorizadas especialmente no que se refere ao risco grave e às medidas corretivas aplicadas pelo fabricante.
4. Mediante pedido fundamentado de uma autoridade nacional, os distribuidores devem certificar-se de que o fabricante faculta à autoridade nacional as informações especificadas no artigo 10.o, n.o 4, ou que o importador fornece à autoridade nacional as informações especificadas no artigo 13.o, n.o 3. Os distribuidores devem cooperar com essa autoridade, a seu pedido, no que se refere a qualquer ação tomada em conformidade com o artigo 20.o do Regulamento (CE) n.o 765/2008 para eliminar os riscos decorrentes dos veículos, sistemas, componentes, unidades técnicas, peças ou equipamento que disponibilizaram no mercado.
Artigo 16.o
Casos em que as obrigações dos fabricantes se aplicam aos importadores e distribuidores
Para efeitos do presente regulamento, um importador ou distribuidor deve ser considerado um fabricante e é abrangido pelo disposto nos artigos 9.o a 11.o sempre que o importador ou distribuidor disponibilize no mercado, matricule, ou seja responsável pela entrada em circulação de um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica sob o seu nome comercial ou marca, ou se modificar um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica de tal modo que a conformidade com os requisitos aplicáveis possa ser afetada.
Artigo 17.o
Identificação dos operadores económicos
A pedido, os operadores económicos devem, durante um período de dez anos no caso de um veículo e de cinco anos no caso de um sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento, identificar junto das entidades homologadoras e das autoridades de fiscalização do mercado:
a)
Qualquer operador económico que lhes tenha fornecido um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento;
b)
Qualquer operador económico a quem tenham fornecido um veículo, sistema, componente, unidade técnica, peça ou equipamento.
CAPÍTULO III
REQUISITOS SUBSTANTIVOS
Artigo 18.o
Requisitos substantivos gerais
1. Os veículos da categoria L e os sistemas, componentes e unidades técnicas destinados a esses veículos devem cumprir os requisitos enumerados nos Anexos II a VIII aplicáveis às correspondentes (sub)categorias de veículos.
2. Os veículos da categoria L, ou os seus sistemas, componentes ou unidades técnicas, cuja compatibilidade eletromagnética seja abrangida pelos atos delegados referidos no n.o 3 do presente artigo relativo à construção de veículos e no ato de execução adotado por força do presente regulamento, não estão sujeitos à Diretiva 2004/108/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 15 de dezembro de 2004, relativa à aproximação das legislações dos Estados-Membros respeitantes à compatibilidade eletromagnética (26).
3. A fim de completar os requisitos de homologação dos veículos da categoria L previstos no presente regulamento, a Comissão deve adotar atos delegados, nos termos no artigo 75.o relativo aos requisitos técnicos detalhados e aos procedimentos de ensaio sintetizados nos Anexo II (A), (B) e (C), salvaguardando, assim, um elevado nível de segurança e de proteção ambiental, tal como se encontra definido nas disposições pertinentes do presente regulamento. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
Artigo 19.o
Proibição de dispositivos manipuladores
A utilização de dispositivos manipuladores que reduzem a eficácia dos sistemas de segurança, de compatibilidade eletromagnética, do sistema de diagnóstico a bordo, de redução das emissões sonoras ou poluentes é proibida. Um elemento de projeto não deve ser considerado um dispositivo manipulador se qualquer uma das seguintes condições estiver preenchida:
a)
Caso se justifique a necessidade desse dispositivo para proteger o motor de danos ou acidentes e para garantir um funcionamento seguro do veículo;
b)
Se esse dispositivo não funcionar para além do necessário ao arranque do motor;
c)
As condições de funcionamento estão incluídas, de forma substancial, nos procedimentos de ensaio para verificar se o veículo cumpre o disposto no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento.
Artigo 20.o
Medidas aplicáveis aos fabricantes relativas a modificações no grupo motopropulsor
1. Os fabricantes de veículos devem equipar os veículos da categoria L, com a exceção das subcategorias L3e-A3 e L4e-A3, com um conjunto de características para evitar a transformação abusiva do grupo motopropulsor, sob a forma de um conjunto de requisitos e especificações técnicos destinados a:
a)
Impedir modificações que possam afetar a segurança, especialmente através de um aumento do desempenho do veículo resultante da transformação abusiva do grupo motopropulsor, com o objetivo de aumentar o binário máximo e/ou a potência e/ou a velocidade máxima do protótipo do veículo, devidamente definida no decurso do processo de homologação seguido pelo fabricante do veículo; e/ou
b)
Evitar danos potenciais para o ambiente.
2. A Comissão deve adotar atos delegados nos termos do artigo 75.o no que diz respeito aos requisitos específicos relativos às medidas referidas no n.o 1, a fim de facilitar a observância do n.o 4. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
3. Após uma modificação do grupo motopropulsor, o veículo deve cumprir os requisitos técnicos aplicáveis da categoria e subcategoria a que pertencia inicialmente ou, se aplicável, da nova categoria e subcategoria em vigor à data da colocação no mercado, matrícula ou entrada em circulação do veículo original, incluindo as mais recentes alterações a esses requisitos.
Se o fabricante de veículos conceber o grupo motopropulsor de um modelo de veículo de modo a permitir a sua modificação, mas de uma forma que o veículo deixe de estar em conformidade com o modelo homologado, embora corresponda a uma variante ou versão adicional, o fabricante de veículos deve incluir no pedido de homologação a informação relevante sobre cada variante ou versão assim criada, devendo cada variante ou versão ser explicitamente homologada. Se o veículo modificado se inserir numa nova categoria ou subcategoria, cumpre apresentar um pedido para uma nova homologação.
4. Sem prejuízo do n o 1, e a fim de evitar modificações ou adaptações com efeitos nocivos na segurança funcional ou no desempenho ambiental do veículo, o fabricante deve procurar, por meio das melhores soluções de engenharia, evitar que essas modificações ou adaptações sejam tecnicamente possíveis, a menos que sejam explicitamente declaradas e incluídas no dossiê de fabrico e fiquem, por essa via, abrangidas pela homologação.
Artigo 21.o
Requisitos gerais de sistemas de diagnóstico a bordo
1. Os veículos da categoria L devem estar equipados com um sistema OBD que esteja em conformidade com os requisitos funcionais e com os procedimentos de ensaio previstos nos atos delegados adotados por força do n.o 5 e a partir das datas de aplicação definidas no Anexo IV.
2. A partir das datas previstas no ponto 1.8.1 do Anexo IV, as (sub)categorias de veículos L3e, L4e, L5e-A, L6e-A e L7e-A devem estar equipadas com um sistema OBD da primeira geração que monitoriza qualquer falha do circuito elétrico e eletrónico do sistema de controlo de emissões e alerta para falhas passíveis de fazer com que os limites de emissões estabelecidos na Parte B1 do Anexo VI sejam ultrapassados.
3. A partir das datas previstas no ponto 1.8.2 do Anexo IV, as (sub)categorias de veículos L3e a L7e devem estar equipadas com um sistema OBD da primeira geração que monitoriza qualquer falha do circuito elétrico e eletrónico do sistema de controlo de emissões e que é acionado sempre que os limites de emissões estabelecidos na Parte B2 do Anexo VI estejam a ser ultrapassados. Os sistemas OBD da primeira geração para estas (sub)categorias de veículos alertam igualmente para o desencadeamento de qualquer modo de funcionamento que reduza significativamente o binário do motor.
4. A partir das datas previstas no ponto 1.8.3 do Anexo IV e em função dos resultados do estudo de impacto ambiental a que se refere o artigo 23.o, n.o 5, as (sub)categorias de veículos L3e, L5e-A, L6e-A e L7e-A devem também estar equipadas com um sistema OBD da segunda geração que monitoriza e alerta para as falhas e a deterioração do sistema de controle de emissões, passíveis de fazer com que os limites de emissões estabelecidos na Parte B.2 do Anexo VI sejam ultrapassados.
5. A fim de harmonizar o modo de o sistema OBD comunicar as falhas do sistema de segurança funcional ou do sistema de controlo de emissões e facilitar a reparação eficaz e eficiente de um veículo, a Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados em que se instituam disposições técnicas de caráter pormenorizado relativas aos sistemas de diagnóstico a bordo, incluindo requisitos funcionais aplicáveis ao sistema OBD e procedimentos de ensaio para os domínios enumerados nos n.os 1 a 4, de acordo com o disposto no Anexo II, Parte C, ponto 11, e com o ensaio do tipo VIII referido no Anexo V.
Artigo 22.o
Requisitos aplicáveis à segurança funcional dos veículos
1. Os fabricantes devem assegurar que os veículos são concebidos, construídos e montados de forma a minimizar o risco de lesões nos ocupantes do veículo e demais utentes da estrada.
2. O fabricante deve assegurar que a segurança funcional do veículo perdure durante toda a sua vida útil, se este for usado nas condições normais ou previstas para a sua utilização e se for sujeito às revisões recomendadas pelo fabricante. O fabricante deve fornecer uma declaração no dossiê de fabrico que confirme que a resistência dos sistemas, das peças e do equipamento cruciais para a segurança funcional é assegurada através de ensaios apropriados e do recurso a boas práticas de engenharia.
3. Os fabricantes devem assegurar que os veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas cumprem os requisitos aplicáveis enunciados nos Anexos II e VIII, bem como os requisitos aplicáveis em matéria de procedimentos de ensaio e de desempenho, conforme previsto pelo ato delegado adotado por força do n.o 5.
4. Os componentes dos veículos cujos riscos de natureza elétrica sejam abrangidos pelos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento não estão sujeitos à Diretiva 2006/95/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 12 de dezembro de 2006, relativa à harmonização das legislações dos Estados-Membros no domínio do material elétrico destinado a ser utilizado dentro de certos limites de tensão (27).
5. A fim de assegurar um elevado nível de segurança funcional, a Comissão deve adotar atos delegados, nos termos do artigo 75.o, sobre os requisitos específicos enumerados no Anexo II, Parte B, relativos à segurança funcional dos veículos e, nos casos em que isso se aplique, basear-se nos requisitos de segurança funcional reforçados previstos no Anexo VIII. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
6. Numa segunda fase, até 31 de dezembro de 2020, a Comissão deve adotar um ato delegado, nos termos do artigo 75.o, destinado a harmonizar os requisitos e os ensaios para garantir a integridade da estrutura do veículo ao longo da sua vida normal, enumerados no Anexo II, Parte B, ponto 17.
7. A Comissão pode adotar atos de execução que definam um formulário-modelo para a declaração dos fabricantes. Os atos de execução em causa devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2.
Artigo 23.o
Requisitos aplicáveis ao desempenho ambiental
1. Os fabricantes devem assegurar que os veículos são concebidos, fabricados e montados de modo a minimizar o impacto sobre o ambiente. Os fabricantes devem assegurar que os veículos homologados cumprem os requisitos de desempenho ambiental, conforme indicado nos Anexos II, V e VI, e no âmbito da quilometragem relacionada com a durabilidade, de acordo com o disposto no Anexo VII.
2. Os fabricantes devem assegurar que os veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas cumprem os requisitos aplicáveis em matéria de procedimentos e requisitos de ensaio, conforme indicado no Anexo V e dentro dos prazos de candidatura previstos no Anexo IV, a instituir pelo ato delegado adotado por força do n.o 12 do presente artigo.
3. Os fabricantes devem assegurar que os requisitos de homologação destinados a verificar a conformidade em matéria de durabilidade sejam cumpridos. Ao critério do fabricante, deve ser utilizado um dos seguintes procedimentos de ensaio de durabilidade, a fim de comprovar à entidade homologadora que o desempenho ambiental de um veículo homologado é duradouro:
a)
Um ensaio de durabilidade real dos veículos com uma contagem da quilometragem total:
Os veículos de ensaio devem, eles próprios, acumular a distância total estabelecida na Parte A do Anexo VII e devem ser testados de acordo com o procedimento previsto no ensaio do tipo V, nos termos do ato delegado adotado por força do n.o 12 do presente artigo. Os resultados do teste de emissões até ter sido percorrida - e incluindo - a distância total definida na Parte A do Anexo VII devem ser inferiores aos limites ambientais previstos na Parte A do Anexo VI;
b)
Um ensaio de durabilidade real dos veículos com uma contagem da quilometragem parcial:
Os veículos de ensaio devem, eles próprios, acumular um mínimo de 50 % da distância total estabelecida na Parte A do Anexo VII e devem ser testados de acordo com o procedimento previsto no ensaio do tipo V, nos termos do ato delegado adotado por força do n.o 12 do presente artigo. Conforme especificado nesse ato, os resultados dos ensaios devem ser extrapolados para a distância total fixada na Parte A do Anexo VII. Tanto os resultados do teste como os resultados extrapolados devem ser inferiores aos limites ambientais previstos na Parte A do Anexo VI;
c)
Procedimento de durabilidade matemática:
Para cada elemento constituinte das emissões, o produto da multiplicação do fator de deterioração definido na Parte B do Anexo VII pelo resultado do teste ambiental de um veículo que tenha acumulado mais de 100 quilómetros depois de ter entrado em circulação logo após a sua saída da cadeia de produção deve ser inferior ao limite ambiental previsto na Parte A do Anexo VI.
4. Até 1 de janeiro de 2016, a Comissão deve levar a cabo um estudo de impacto ambiental abrangente. O estudo deve avaliar a qualidade do ar e a percentagem de poluentes correspondente aos veículos da categoria L e deve abranger os requisitos dos ensaios dos tipos I, IV, V, VII e VIII, enumerados no Anexo V.
Deve ainda coligir e avaliar os dados científicos mais recentes, as últimas descobertas científicas, bem como análises de modelização e de custo-eficácia, com o propósito de estabelecer medidas políticas definitivas através da confirmação e fixação definitiva das datas de aplicação dos valores-limite da Euro 5 previstos no Anexo IV, assim como os requisitos ambientais da Euro 5 previstos no Anexo V, nas Partes A2, B2 e C2 do Anexo VI e no Anexo VII relativos à quilometragem relacionada com a durabilidade e os fatores de deterioração.
5. Com base nos resultados a que se refere o n.o 4, a Comissão deve apresentar, até 31 de dezembro de 2016, um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre os seguintes aspetos:
a)
As datas de aplicação dos valores-limite da Euro 5 referidas no Anexo IV;
b)
Os valores-limite de emissão Euro 5 referidos na Parte A2 do Anexo VI e os valores-limite das emissões para o sistema OBD previstos na Parte B2 do Anexo VI;
c)
Todos os tipos de veículos novos das (sub)categorias L3e, L5e, L6e-A e L7e-A devem, além da primeira geração de sistemas OBD (OBD I), estar igualmente equipados com a segunda geração de sistemas OBD (OBD II) na fase Euro 5;
d)
As quilometragens associadas à durabilidade para a fase Euro 5 referidas na Parte A do Anexo VII, e os fatores de deterioração para a Euro 5 referidos na Parte B do Anexo VII.
A Comissão deve apresentar as propostas legislativas adequadas à luz do referido relatório.
6. Baseando-se nos resultados do estudo de impacto ambiental, a Comissão adota um ato delegado, nos termos do artigo 75.o, que defina que as (sub)categorias L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B e L7e-C para a fase Euro 5 devem ser submetidas ao ensaio SHED ou ao ensaio de permeabilidade do reservatório de combustível e da tubagem de alimentação de combustível, com os limites de ensaio indicados na Parte C2 do Anexo VI.
7. Os fabricantes devem assegurar que os veículos da categoria L observem os requisitos de ensaio aplicáveis em matéria de desempenho ambiental para efeitos de aprovação e das extensões constantes do Parte A do Anexo V.
8. No que diz respeito ao ensaio do tipo I, o limite de emissões aplicável para os motociclos L3e-AxE («enduro», x = 1, 2 ou 3) e L3e-AxT ((«trial», x = 1, 2 ou 3) é a soma dos valores L2 (THC) e L3 (NOx) do Parte A do Anexo VI. Os resultados dos testes das emissões (NOx + THC) devem ser inferiores ou iguais a este limite (L2 + L3).
9. Os veículos da categoria L4e devem cumprir os requisitos ambientais instituídos no Anexo V para os veículos da categoria L3e, sendo que, para os ensaios dos tipos I, IV, VII e VIII do Anexo V, podem ser submetidos a ensaio só o conjunto completo do veículo de base motorizado, com o carro lateral montado, ou apenas o veículo de base motorizado, sem o carro lateral montado, de acordo com o que for mais apropriado.
10. Os fabricantes devem assegurar que todos os dispositivos de controlo da poluição de substituição comercializados ou que entraram em circulação na União são homologados nos termos do presente regulamento.
11. Os requisitos referidos nos n.os 1 a 10 são aplicáveis a veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas, em conformidade com o disposto no Anexo II.
12. A fim de assegurar um elevado nível de proteção do ambiente, a Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados sobre as especificações técnicas pormenorizadas em matéria de proteção do ambiente para os domínios enumerados nos n.os 1, 2, 3, 6 e 7 do presente artigo, incluindo os procedimentos de ensaio.
Artigo 24.o
Requisitos ambientais suplementares relativos a emissões de gases com efeito de estufa, consumo de combustível, consumo de energia elétrica e autonomia elétrica
1. As emissões de CO2 (dióxido de carbono) devem ser determinadas pelo fabricante através do ciclo de ensaios de emissões em laboratório aplicável e por ele comunicadas à entidade homologadora. O consumo de combustível e/ou o consumo de energia elétrica e a autonomia elétrica devem ser calculados quer com base nos resultados de laboratório de ensaios da entidade homologadora, quer medidos, atestados pelo serviço técnico e comunicados a essa entidade.
2. Os resultados da medição do CO2, o consumo de combustível calculado ou medido, o consumo de energia elétrica e a autonomia elétrica devem ser incluídos no dossiê de fabrico, de acordo com o disposto no ato de execução a que se refere o artigo 27.o, n.o 4, e a informação relevante deve ser indicada também no certificado de conformidade.
Além da indicação no certificado de conformidade, os fabricantes devem assegurar que os dados relativos à emissão de CO2, ao consumo de combustível, ao consumo de energia elétrica e à autonomia elétrica são fornecidos ao comprador do veículo na altura da aquisição de um veículo novo, sob o formato que considerem adequado.
3. A Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados sobre os requisitos aplicáveis aos procedimentos de ensaio relativos aos métodos de cálculo e medição da emissão de CO2, do consumo de combustível, do consumo de energia elétrica e da autonomia elétrica.
CAPÍTULO IV
PROCEDIMENTOS DE HOMOLOGAÇÃO UE
Artigo 25.o
Procedimentos de homologação UE
1. Ao requerer a homologação de veículo completo, o fabricante pode optar por um dos seguintes procedimentos:
a)
Homologação fase a fase;
b)
Homologação unifaseada;
c)
Homologação mista.
Além disso, o fabricante das categorias de veículos previstas no n.o 5 pode escolher a homologação multifaseada.
Para a homologação de sistemas, componentes e unidades técnicas só se aplica o procedimento de homologação unifaseada.
2. O procedimento de homologação fase a fase deve consistir na obtenção, em diversas fases, da totalidade dos certificados de homologação UE dos sistemas, componentes e unidades técnicas relativos ao veículo, que culmina, na fase final do procedimento, na homologação de veículo completo.
3. A homologação unifaseada é um procedimento que consiste na homologação do veículo no seu todo numa única operação.
4. A homologação mista é um procedimento de homologação fase a fase no qual se obtém uma ou mais homologações dos sistemas na fase final da homologação do veículo no seu todo, sem que seja necessário emitir o certificado de homologação UE para esses sistemas.
5. No procedimento de homologação multifaseada, uma ou mais entidades homologadoras certificam que, consoante o estado de acabamento, um modelo de veículo incompleto ou completado cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos do presente regulamento.
Deve ser concedida uma homologação multifaseada aos modelos de veículos incompletos ou completados que estejam em conformidade com as informações contidas no dossiê de fabrico previsto no artigo 27.o e que cumpram os requisitos técnicos previstos nos atos aplicáveis enumerados no Anexo II, tendo em conta o estado de acabamento do veículo.
6. A homologação para a fase final de acabamento deve ser concedida unicamente depois de a entidade homologadora ter verificado que o modelo de veículo homologado na fase final cumpre, nessa data, todos os requisitos técnicos aplicáveis. Tal deve incluir um controlo documental de todas os requisitos abrangidos por uma homologação de um veículo incompleto concedida no decurso de um procedimento multifaseado, mesmo que ela tenha sido concedida a uma outra (sub)categoria de veículo.
A homologação multifaseada, mencionada no n.o 1, segundo parágrafo, é aplicável apenas aos veículos das subcategorias L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU e L7e-CU.
7. A escolha do procedimento de homologação não afeta os requisitos substantivos que o modelo de veículo homologado tem de cumprir no momento da emissão da homologação de veículo completo.
8. A Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados sobre as modalidades pormenorizadas relativas aos procedimentos de homologação. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
Artigo 26.o
Pedido de homologação
1. O pedido de homologação deve ser apresentado pelo fabricante à entidade homologadora.
2. Para cada modelo de veículo, tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica só pode ser apresentado um único pedido junto de um único Estado-Membro.
3. Para cada modelo/tipo a homologar, deve ser apresentado um pedido separado.
Artigo 27.o
Dossiê de fabrico
1. O requerente deve fornecer à entidade homologadora um dossiê de fabrico.
2. O dossiê de fabrico deve incluir os seguintes elementos:
a)
Uma ficha de informação;
b)
Todos os dados, desenhos, fotografias e demais informação;
c)
Para veículos, uma indicação do(s) procedimento(s) escolhido(s) nos termos do artigo 25.o, n.o 1;
d)
Quaisquer informações adicionais solicitadas pela entidade homologadora no contexto do processo de candidatura.
3. O dossiê de fabrico pode ser fornecido em suporte papel ou em suporte eletrónico que seja aceite pelo serviço técnico e pela entidade homologadora.
4. A Comissão estabelece os modelos da ficha de informação e do dossiê de fabrico por via de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
Artigo 28.o
Requisitos específicos em matéria de informação a fornecer no pedido de homologação ao abrigo dos diferentes procedimentos
1. Um pedido de homologação fase a fase deve ser acompanhado de um dossiê de fabrico nos termos do artigo 27.o e também por todo o conjunto de certificados de homologação requeridos por cada um dos atos aplicáveis enumerados no Anexo II.
No caso da homologação de um sistema, de um componente ou de uma unidade técnica, por força dos atos aplicáveis enumerados no Anexo II, a entidade homologadora tem acesso ao respetivo dossiê de fabrico até à data em que a homologação for concedida ou recusada.
2. O pedido de homologação unifaseada deve ser acompanhado por um dossiê de fabrico previsto no artigo 27.o que contém a informação relevante, nos termos dos atos de execução adotados por força do presente regulamento, em relação a esses atos aplicáveis.
3. No caso do procedimento de homologação mista, o dossiê de fabrico deve ser acompanhado de um ou mais certificados de homologação requeridos nos termos de cada um dos atos aplicáveis enumerados no Anexo II e deve incluir, na medida em que não seja apresentado qualquer certificado de homologação, a informação relevante, nos termos dos atos de execução adotados por força do presente regulamento, em relação a esses atos aplicáveis.
4. Sem prejuízo dos n.os 1, 2 e 3, devem apresentar-se as seguintes informações para efeitos da homologação multifaseada:
a)
Na primeira fase, as partes do dossiê de fabrico e os certificados de homologação UE que correspondem ao estado de acabamento do veículo de base;
b)
Na segunda fase e fases subsequentes, as partes do dossiê de fabrico e os certificados de homologação UE que correspondem à fase de fabrico em curso, bem como uma cópia do certificado de homologação UE relativo ao veículo emitido na fase de fabrico precedente e informações pormenorizadas e completas sobre quaisquer modificações ou equipamento adicionais que o fabricante tenha feito ao veículo;
A informação especificada nas alíneas a) e b) do primeiro parágrafo do presente número pode ser fornecida nos termos do n.o 3.
5. Mediante pedido fundamentado da entidade homologadora, pode ser exigido ao fabricante que preste quaisquer informações suplementares necessárias para possibilitar uma tomada de decisão sobre os ensaios exigidos ou para facilitar a realização desses ensaios.
CAPÍTULO V
REALIZAÇÃO DOS PROCEDIMENTOS DE HOMOLOGAÇÃO UE
Artigo 29.o
Disposições gerais
1. As entidades homologadoras devem conceder uma homologação UE unicamente depois de verificarem as medidas relativas à conformidade da produção referidas no artigo 33.o e a conformidade do modelo de veículo, do tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica com as prescrições aplicáveis.
2. A homologação UE deve ser concedida nos termos do presente capítulo.
3. Se uma entidade homologadora considerar que um modelo de veículo, ou um tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica, muito embora conformes com as disposições aplicáveis, representa um sério risco para a segurança rodoviária ou prejudica gravemente o ambiente ou a saúde pública, pode recusar a concessão da homologação UE. Nesse caso, deve informar imediatamente desse facto as entidades homologadoras dos demais Estados-Membros e a Comissão, enviando um dossiê detalhado em que se explica as razões da decisão e se apresenta as provas correspondentes.
4. Os certificados de homologação UE devem ser numerados segundo um sistema harmonizado, definido pela Comissão por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
5. A entidade homologadora deve, no prazo de um mês a contar da emissão do certificado de homologação UE, enviar às entidades homologadoras dos demais Estados-Membros um exemplar do certificado de homologação UE, juntamente com os seus anexos, para cada modelo de veículo que tiver homologado, através de um sistema de intercâmbio eletrónico seguro e comum. O exemplar pode ser também em suporte eletrónico seguro.
6. A entidade homologadora deve informar sem demora as entidades homologadoras dos demais Estados-Membros de qualquer decisão de recusa ou de revogação da homologação de um veículo, bem como dos fundamentos de tal decisão.
7. A entidade homologadora deve enviar trimestralmente às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros uma lista das homologações UE que tiver concedido, alterado, recusado ou revogado para sistemas, componentes ou unidades técnicas durante o período precedente.
8. Caso uma entidade homologadora de outro Estado-Membro assim o solicite, a entidade homologadora que tiver concedido uma homologação UE deve enviar a essa entidade homologadora, no prazo de um mês a contar da data de receção desse pedido, um exemplar do certificado de homologação UE solicitado, juntamente com os seus anexos, através de um sistema de intercâmbio eletrónico seguro e comum. O exemplar pode ser também em suporte eletrónico seguro.
9. Caso a Comissão o solicite, a entidade homologadora deve enviar a informação referida nos n.os 5 a 8 também à Comissão.
10. A entidade homologadora deve elaborar um dossiê de homologação, que consiste no dossiê de fabrico, acompanhado dos relatórios de ensaio e de todos os outros documentos apensos pelo serviço técnico ou pela entidade homologadora no desempenho das respetivas funções. O dossiê de homologação deve conter um índice do seu conteúdo, devidamente numerado ou marcado para identificar claramente todas as páginas e o formato de cada documento, de modo a registar as fases sucessivas de gestão da homologação UE, em particular, as datas das revisões e das atualizações. A entidade homologadora deve manter a informação contida no dossiê de homologação disponível por um período de dez anos após o fim da validade da homologação em causa.
Artigo 30.o
Disposições específicas relativas ao certificado de homologação UE
1. O certificado de homologação UE deve conter, como anexos, os seguintes elementos:
a)
O dossiê de fabrico a que se refere o 29.o, n.o 10;
b)
Os resultados dos ensaios;
c)
Os nomes e espécimes das assinaturas das pessoas autorizadas a assinar certificados de conformidade e uma declaração relativa às respetivas funções na empresa;
d)
No caso de uma homologação UE de um veículo completo, um exemplar devidamente preenchido do certificado de conformidade.
2. O certificado de homologação UE deve ser elaborado com base no formulário definido pela Comissão por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
3. No que diz respeito a cada modelo de veículo, a entidade homologadora deve:
a)
Preencher todas as rubricas relevantes do certificado de homologação UE, incluindo a ficha de resultados dos ensaios apensa;
b)
Compilar o índice do dossiê de homologação;
c)
Entregar de imediato ao requerente o certificado preenchido, juntamente com os seus anexos.
A Comissão deve definir o modelo da ficha de resultados dos ensaios referida na alínea a) por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
4. No caso de uma homologação UE que, nos termos do artigo 40.o, tenha sido objeto de restrições quanto à validade ou de derrogações quanto à aplicação de determinadas disposições do presente regulamento ou dos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, essas restrições ou derrogações devem ser especificadas no certificado de homologação UE.
5. Se o fabricante optar por um procedimento de homologação mista, a entidade homologadora deve indicar no dossiê de homologação as referências dos relatórios de ensaio estabelecidos pelos atos de execução referidos no artigo 32.o, n.o 1, em relação aos quais não exista certificado de homologação UE.
6. Se o fabricante optar por um procedimento de homologação unifaseada, a entidade homologadora deve estabelecer uma lista de requisitos ou atos aplicáveis e anexar essa lista ao certificado de homologação UE. A Comissão deve adotar o modelo para essa lista por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
Artigo 31.o
Disposições especiais aplicáveis a sistemas, componentes ou unidades técnicas
1. Deve ser concedida a homologação UE a um sistema que corresponda às características descritas no dossiê de fabrico e que cumpra os requisitos técnicos previstos nos atos aplicáveis enumerados na lista do Anexo II.
2. Deve ser concedida a homologação UE de componente ou de unidade técnica a um componente ou unidade técnica que corresponda às características descritas no dossiê de fabrico e que cumpra os requisitos técnicos previstos nos atos aplicáveis enumerados na lista do Anexo II.
3. Se os componentes ou as unidades técnicas, independentemente de se destinarem à reparação, assistência ou manutenção, estiverem igualmente abrangidos por uma homologação de sistema de um veículo, não é necessária uma homologação adicional do componente ou da unidade técnica, salvo disposição em contrário prevista nos atos aplicáveis constantes da lista do Anexo II.
4. Se um componente ou uma unidade técnica cumprir a sua função ou apresentar uma característica específica apenas em ligação com outras partes do veículo, possibilitando, por conseguinte, a verificação do cumprimento das prescrições apenas quando o componente ou a unidade técnica estiver a funcionar em conjunto com essas outras partes do veículo, o âmbito da homologação UE do componente ou da unidade técnica deve ser restringido em conformidade.
Nestes casos, o certificado de homologação UE deve especificar qualquer restrição relativa à utilização do componente ou da unidade técnica e indicar eventuais condições especiais de montagem.
Caso um componente ou uma unidade técnica sejam montados pelo fabricante do veículo, o cumprimento das restrições à sua utilização e das condições de montagem aplicáveis deve ser verificado aquando da homologação do veículo.
Artigo 32.o
Ensaios exigidos para a homologação UE
1. O cumprimento dos requisitos técnicos previstos no presente regulamento e nos atos enumerados no Anexo II deve ser demonstrado por meio de ensaios adequados, realizados por serviços técnicos designados para o efeito.
Os procedimentos de ensaio referidos no primeiro período e o equipamento específico e instrumentos necessários para a realização desses ensaios são os descritos nos atos aplicáveis enumerados na lista do Anexo II.
O formato do relatório de ensaio deve cumprir os requisitos gerais definidos pela Comissão por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos de execução deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
2. O fabricante deve pôr à disposição da entidade homologadora o número de veículos, componentes ou unidades técnicas exigido ao abrigo dos atos aplicáveis enumerados na lista do Anexo II para a realização dos ensaios requeridos.
3. Os ensaios exigidos devem ser realizados em veículos, componentes e unidades técnicas representativos do modelo ou tipo a homologar.
Todavia, o fabricante pode selecionar, com o acordo da entidade homologadora, um veículo, sistema, componente ou unidade técnica que, não sendo embora representativo do modelo ou tipo a homologar, reúna várias das características mais desfavoráveis no que respeita ao nível de desempenho exigido. Podem ser utilizados métodos de ensaio virtual como apoio para a tomada de decisão durante o processo de seleção.
4. Os métodos de ensaio virtual podem ser utilizados como alternativas aos métodos de ensaio referidos no n.o 1, mediante aprovação da entidade homologadora e a pedido do fabricante, relativamente aos requisitos estabelecidos nos atos delegados adotados por força do n.o 6.
5. Os métodos de ensaio virtual devem cumprir as condições enunciadas nos atos delegados adotados por força do n.o 6.
6. A fim de garantir que os resultados obtidos através de ensaios virtuais sejam tão significativos quanto os obtidos através de ensaios físicos, a Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados relativos aos requisitos cuja avaliação pode ser objeto de ensaios virtuais e enunciar as condições em que esses ensaios devem ser realizados. Ao adotar esses atos delegados, a Comissão deve tomar como base os requisitos e os procedimentos previstos no Anexo XVI da Diretiva 2007/46/CE, consoante o caso.
Artigo 33.o
Medidas relativas à conformidade da produção
1. Uma entidade homologadora que conceda uma homologação UE deve tomar as medidas necessárias para verificar, se necessário em cooperação com as entidades homologadoras de outros Estados-Membros, se foram tomadas as medidas adequadas para assegurar que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em produção vão estar em conformidade com o modelo ou tipo homologado.
2. Uma entidade homologadora que conceda uma homologação de veículo completo deve tomar as medidas necessárias para verificar se os certificados de conformidade emitidos pelo fabricante cumprem o disposto no artigo 38.o. Para o efeito, a entidade homologadora deve verificar se um número suficiente de amostras dos certificados de conformidade cumpre o disposto no artigo 38.o e se o fabricante tomou as medidas adequadas para assegurar que os dados contidos nos certificados de conformidade são corretos.
3. A entidade homologadora que tenha concedido uma homologação UE deve tomar as medidas necessárias relativas a essa homologação para verificar, se necessário em cooperação com as entidades homologadoras de outros Estados-Membros, se as medidas referidas nos n.os 1 e 2 continuam a ser adequadas de forma a que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em produção continuarão a estar em conformidade com o modelo ou tipo homologado e os certificados de conformidade continuarão a cumprir o disposto no artigo 38.o.
4. Para verificar se um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica são conformes ao modelo ou tipo homologado, a entidade homologadora que concedeu a homologação UE pode realizar qualquer das inspeções ou ensaios necessários para a homologação UE em amostras recolhidas nas instalações do fabricante, incluindo nas instalações de produção.
5. Caso uma entidade homologadora que concedeu uma homologação UE apure que as medidas referidas nos n.os 1 e 2 não são aplicadas, se afastam significativamente das disposições e planos de controlo aprovados, deixaram de ser aplicadas ou já não são consideradas adequadas, embora a produção prossiga, deve tomar as medidas necessárias para garantir que o procedimento relativo à conformidade da produção seja aplicado de forma correta ou então deve revogar a homologação.
6. A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados, nos termos do artigo 75.o, no que diz respeito às medidas pormenorizadas relativas à conformidade da produção. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
CAPÍTULO VI
ALTERAÇÃO DAS HOMOLOGAÇÕES UE
Artigo 34.o
Disposições gerais
1. O fabricante deve informar de imediato a entidade homologadora que emitiu a homologação UE de qualquer alteração das informações registadas no dossiê de homologação.
Essa entidade homologadora deve decidir qual dos procedimentos previstos no artigo 35.o deve ser adotado.
Sempre que necessário, a entidade homologadora pode decidir, após consulta ao fabricante, que tem de ser concedida uma nova homologação UE.
2. O pedido de alteração de uma homologação UE deve ser apresentado exclusivamente à entidade homologadora que concedeu a homologação UE inicial.
3. Se a entidade homologadora considerar que, para fins da introdução de uma alteração, é necessário repetir as inspeções ou os ensaios, deve informar desse facto o fabricante.
Os procedimentos referidos no artigo 35.o aplicam-se apenas se, com base nessas inspeções ou nesses ensaios, a entidade homologadora concluir que os requisitos para a homologação UE continuam a ser cumpridos.
Artigo 35.o
Revisões ou extensões das homologações UE
1. Se as informações registadas no dossiê de homologação tiverem sido alteradas sem se requerer a repetição de inspeções ou ensaios, a alteração é designada «revisão».
Nesses casos, a entidade homologadora procede, se necessário, à emissão das páginas revistas do dossiê de homologação, assinalando claramente, em cada uma delas, a natureza das alterações e a data da reemissão. Considera-se que uma versão atualizada e consolidada do dossiê de homologação, acompanhada de uma descrição pormenorizada das alterações, satisfaz esse requisito.
2. A alteração é designada «extensão» se as informações registadas no dossiê de homologação tiverem sido alteradas e se verificar um dos seguintes casos:
a)
Forem necessárias novas inspeções ou novos ensaios;
b)
Tiver havido alterações na informação constante do certificado de homologação UE, com exclusão dos anexos;
c)
Forem aplicáveis novos requisitos, ao abrigo de qualquer um dos atos enumerados no Anexo II, ao modelo de veículo ou ao tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica homologados.
No caso de uma extensão, a entidade homologadora deve emitir um certificado de homologação UE revisto, ao qual atribui um número de extensão, que aumente em conformidade com o número de extensões sucessivas já concedidas. Esse certificado de homologação deve indicar claramente as razões da extensão e a data da reemissão.
3. Sempre que for emitida uma revisão ou uma versão consolidada e atualizada, o índice do dossiê de homologação anexo ao certificado de homologação deve ser alterado em conformidade, de molde a indicar a data da extensão ou revisão mais recente, ou a data da consolidação mais recente da versão atualizada.
4. Não é necessário alterar a homologação de um veículo se os novos requisitos referidos no n.o 2, alínea c), forem, de um ponto de vista técnico, irrelevantes para esse modelo de veículo, ou se disserem respeito a outras categorias de veículos que não aquela à qual o veículo em causa pertence.
Artigo 36.o
Emissão e notificação das alterações
1. No caso de uma extensão, todas as rubricas pertinentes do certificado de homologação UE, os respetivos anexos e o índice do dossiê de homologação devem ser atualizados. O certificado atualizado e os seus anexos devem ser entregues de imediato ao requerente.
2. No caso de uma revisão, a entidade homologadora deve entregar de imediato ao requerente os documentos revistos ou a versão consolidada e atualizada, consoante os casos, incluindo o índice revisto do dossiê de homologação.
3. A entidade homologadora deve notificar qualquer alteração de um certificado de homologação UE às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, nos termos do artigo 29.o.
CAPÍTULO VII
VALIDADE DA HOMOLOGAÇÃO UE
Artigo 37.o
Caducidade
1. As homologações UE devem ser concedidas por um prazo de validade ilimitado.
2. A homologação UE de um veículo caduca em cada uma das seguintes situações:
a)
Tornaram-se obrigatórios para a disponibilização no mercado, matrícula ou entrada em circulação de veículos novos requisitos aplicáveis ao modelo de veículo homologado, não sendo possível atualizar a homologação em conformidade;
b)
A produção do veículo homologado cessou de modo voluntário e definitivo;
c)
A validade da homologação terminou por força de uma restrição nos termos do artigo 40.o, n.o 6;
d)
A homologação foi revogada, nos termos do artigo 33.o, n.o 5, do artigo 49.o, n.o 1, ou do artigo 52.o, n.o 4.
3. Caso uma única variante de um modelo ou uma versão de uma variante caduque, a caducidade da homologação UE do veículo é limitada à variante ou versão em causa.
4. Quando cessar definitivamente a produção de um determinado modelo de veículo, o fabricante deve notificar a entidade homologadora que concedeu a homologação UE do veículo.
No prazo de um mês contar da receção da notificação referida no primeiro parágrafo, a entidade homologadora que concedeu a homologação UE para esse veículo deve informar do facto as entidades homologadoras dos outros Estados-Membros.
5. Sem prejuízo do n.o 4, caso a homologação UE de um veículo caduque, o fabricante deve notificar a entidade homologadora que concedeu a homologação UE.
A entidade homologadora que concedeu a homologação UE deve de imediato transmitir toda a informação pertinente às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, a fim de permitir a aplicação, se for caso disso, do disposto no artigo 44.o.
A comunicação referida no segundo parágrafo deve especificar, em especial, a data de produção e o número de identificação do último veículo fabricado.
CAPÍTULO VIII
CERTIFICADO DE CONFORMIDADE E MARCAÇÕES
Artigo 38.o
Certificado de conformidade
1. O fabricante, na sua qualidade de titular de um certificado de homologação, deve entregar um certificado de conformidade em suporte papel a acompanhar cada veículo completo, incompleto ou completado que é fabricado em conformidade com o modelo do veículo homologado.
Esse certificado deve ser entregue gratuitamente ao comprador juntamente com o veículo. A sua emissão não deve depender de um pedido explícito ou da prestação de informação adicional ao fabricante.
Durante um período de dez anos após a respetiva data de fabrico, o fabricante do veículo deve emitir, a pedido do proprietário do veículo, uma segunda via do certificado de conformidade, mediante um pagamento que não exceda o custo da sua emissão. A menção «duplicado» deve figurar de forma bem visível na página de rosto de todos os duplicados do certificado.
2. O fabricante deve usar o modelo de certificado de conformidade adotado pela Comissão por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O certificado de conformidade é concebido de forma a impedir falsificações. Para o efeito, os atos de execução devem prever que o papel utilizado no certificado seja protegido por várias caraterísticas de segurança referentes à impressão. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
3. O certificado de conformidade deve ser redigido, pelo menos, numa das línguas oficiais da União. Qualquer Estado-Membro pode solicitar que o certificado de conformidade seja traduzido para a sua ou as suas próprias línguas oficiais.
4. A(s) pessoa(s) autorizada(s) a assinar certificados de conformidade deve(m) pertencer à organização do fabricante e deve(m) estar devidamente autorizada(s) pela administração a assumir plenamente a responsabilidade legal do fabricante no que diz respeito à conceção e à construção ou à conformidade da produção do veículo.
5. O certificado de conformidade deve ser preenchido na sua totalidade e não deve conter quaisquer restrições relativas à utilização de um veículo, salvo as previstas no presente regulamento ou em qualquer um dos atos delegados adotados por força do presente regulamento.
6. No caso de um veículo incompleto ou completado, o fabricante deve, no certificado de conformidade, preencher apenas os elementos que tenham sido acrescentados ou alterados na fase de homologação em curso e, se for caso disso, anexar ao certificado todos os certificados de conformidade emitidos nas fases anteriores.
7. O certificado de conformidade deve, para os veículos homologados nos termos do artigo 40.o, n.o 2, apresentar no seu cabeçalho a menção: «Para veículos completos/completados, homologados nos termos do artigo 40.o, n.o 4, do Regulamento (UE) n.o 168/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 15 de janeiro de 2013, relativo à homologação e fiscalização do mercado dos veículos de duas ou três rodas e dos quadriciclos (homologação provisória)».
8. O certificado de conformidade descrito nos atos de execução a que se refere o n.o 2 deve, para os veículos homologados nos termos do artigo 42.o, apresentar no seu cabeçalho a menção: «Para veículos completos/completados homologados em pequenas séries» e, na sua proximidade imediata, o ano de produção, seguido de um número de série entre 1 e o limite estabelecido no quadro constante do Anexo III, com indicação, para cada ano de produção, da posição do veículo em causa no âmbito dos números de produção atribuídos nesse ano.
9. Sem prejuízo do disposto no n.o 1, o fabricante pode transmitir o certificado de conformidade, por meios eletrónicos, à autoridade dos Estados-Membros responsável pela matrícula.
Artigo 39.o
Chapa regulamentar com a marcação adequada dos veículos e marca de homologação dos componentes ou das unidades técnicas
1. O fabricante de um veículo deve apor, em cada veículo fabricado em conformidade com o modelo homologado, uma placa regulamentar com a marcação adequada requerida pelo ato de execução aplicável adotado por força do n.o 3.
2. O fabricante de um componente ou de uma unidade técnica, façam estes ou não parte de um sistema, deve apor, em cada componente ou unidade técnica fabricados em conformidade com o tipo homologado, a marca de homologação exigida pelo ato de execução aplicável adotado por força do presente regulamento ou do regulamento UNECE aplicável.
No caso de não ser exigida a marca de homologação, o fabricante deve apor, pelo menos, o seu nome comercial registado ou marca registada, o número do modelo ou tipo ou um número de identificação.
3. A placa regulamentar e a marca de homologação UE devem ser conformes ao modelo definido pela Comissão por meio de atos de execução. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2. O primeiro desses atos delegados deve ser adotado até 31 de dezembro de 2014.
CAPÍTULO IX
DERROGAÇÕES RELATIVAS A NOVAS TECNOLOGIAS OU NOVOS CONCEITOS
Artigo 40.o
Derrogações relativas a novas tecnologias ou novos conceitos
1. O fabricante pode requerer uma homologação UE de modelo de veículo ou de tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica que incorpore novas tecnologias ou novos conceitos incompatíveis com um ou mais atos enumerados no Anexo II.
2. A entidade homologadora deve conceder a homologação UE referida no n.o 1 se estiverem preenchidas cumulativamente as condições seguintes:
a)
O pedido de homologação indica as razões pelas quais as novas tecnologias ou os novos conceitos em questão tornam incompatível o sistema, o componente ou a unidade técnica com um ou mais dos atos enumerados no Anexo II;
b)
O pedido de homologação descreve as implicações em matéria de segurança e de proteção ambiental da nova tecnologia e as medidas tomadas no sentido de garantir que é mantido, pelo menos, um nível equivalente de segurança e de proteção ambiental ao previsto pelos requisitos em relação aos quais se pretende a derrogação;
c)
São apresentadas as descrições dos ensaios e dos resultados que provam que a condição da alínea b) está preenchida.
3. A concessão de uma tal derrogação da homologação UE para novas tecnologias ou novos conceitos deve ser sujeita à autorização da Comissão. Essa autorização deve ser dada por meio de um ato de execução. Esse ato de execução deve ser adotado pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2.
4. Enquanto se aguarda uma decisão da Comissão relativamente à concessão ou recusa de uma autorização, a entidade homologadora pode conceder uma homologação UE, se bem que provisória, válida apenas no território do Estado-Membro em causa, aplicável ao modelo de veículo abrangido pela derrogação requerida. A entidade homologadora deve, de imediato, informar desse facto a Comissão e os demais Estados-Membros por meio de um dossiê que inclua as informações referidas no n.o 2.
O caráter provisório e a validade territorial limitada devem ser mencionados no cabeçalho do certificado de homologação e no cabeçalho do certificado de conformidade. A Comissão pode adotar atos de execução com vista a definir modelos harmonizados para o certificado de homologação e para o certificado de conformidade par efeitos do presente número. Esse ato de execução deve ser adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 73.o, n.o 2.
5. Qualquer outra entidade homologadora pode decidir aceitar, por escrito, a homologação provisória a que se refere o n.o 4 no território do Estado-Membro respetivo.
6. Se for caso disso, a autorização da Comissão referida no n.o 3 deve também especificar se está sujeita a quaisquer restrições. Em qualquer caso, a validade da homologação não deve ser inferior a 36 meses.
7. Se a Comissão decidir recusar a autorização, a entidade homologadora deve informar de imediato o titular da homologação provisória a que se refere o n.o 4 de que essa homologação será revogada seis meses após a data da decisão de recusa da Comissão.
Todavia, a colocação no mercado, a matrícula ou a entrada em circulação dos veículos fabricados em conformidade com a homologação provisória antes da sua caducidade é permitida nos Estados-Membros que tiverem aceite a homologação provisória.
Artigo 41.o
Subsequente adaptação dos atos delegados e de execução
1. Caso autorize a concessão de uma derrogação por força do artigo 40.o, a Comissão deve aprovar de imediato as medidas necessárias para adaptar os atos delegados ou de execução em causa ao progresso tecnológico.
Caso a derrogação prevista no artigo 40.o se refira a um regulamento UNECE, a Comissão deve apresentar uma proposta de alteração ao regulamento UNECE em causa pelo procedimento previsto no Acordo de 1958 revisto.
2. Assim que os atos aplicáveis forem alterados, qualquer restrição da decisão da Comissão que autoriza a derrogação deve ser revogada.
Caso não tenham sido tomadas as medidas necessárias para adaptar os atos delegados ou de execução, a Comissão pode, a pedido do Estado-Membro que concedeu a homologação, autorizar, por meio de uma nova decisão sob a forma de um ato de execução adotado pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2, o Estado-Membro a proceder a uma extensão da homologação.
CAPÍTULO X
VEÍCULOS PRODUZIDOS EM PEQUENAS SÉRIES
Artigo 42.o
Homologação nacional de pequenas séries
1. O fabricante pode requerer uma homologação nacional para pequenas séries de um modelo de veículo no respeito dos limites quantitativos definidos no Anexo III. Esses limites são aplicáveis à disponibilização no mercado, matrícula ou entrada em circulação de veículos do modelo homologado no mercado de cada Estado-Membro num determinado ano.
2. Os Estados-Membros podem isentar o tipo de veículos a que se refere o n.o 1 da aplicação de um ou mais requisitos substantivos previstos num ou mais atos delegados enumerados no Anexo II, desde que tenham estabelecido os correspondentes requisitos alternativos.
Os «requisitos alternativos» são as disposições administrativas e os requisitos técnicos destinados a assegurar um nível de segurança funcional, de proteção ambiental e de segurança dos ocupantes, que seja equivalente, na medida do máximo que for possível, ao nível fixado por um ou mais atos delegados enumerados no Anexo II.
Os Estados-Membros podem isentar o tipo de veículos a que se refere o n.o 1 da aplicação de uma ou mais disposições administrativas previstas no presente regulamento ou nos atos de execução adotados por força do presente regulamento.
Um Estado-Membro só pode isentar da aplicação das disposições previstas no presente número se tiver motivos razoáveis para o efeito.
3. Para efeitos de homologação nacional de veículos nos termos do presente artigo, devem ser aceites os sistemas, componentes ou unidades técnicas homologados nos termos dos atos enumerados no Anexo II.
4. O certificado de homologação para veículos homologados nos termos do presente artigo deve ser elaborado em conformidade com o modelo referido no artigo 30.o, n.o 2, mas não deve apresentar no cabeçalho a menção «certificado de homologação UE de veículo» e deve especificar o conteúdo das isenções concedidas ao abrigo do n.o 2. Os certificados de homologação devem ser numerados de acordo com o sistema de numeração referido no artigo 29.o, n.o 4.
5. O certificado de homologação deve especificar a natureza das isenções concedidas ao abrigo do n.o 2, primeiro e terceiro parágrafos.
6. A validade da homologação nacional de pequenas séries é limitada ao território do Estado-Membro cuja entidade homologadora a concedeu.
7. Todavia, a pedido do fabricante, a entidade homologadora deve enviar, por correio registado ou por correio eletrónico, um exemplar do certificado de homologação UE, juntamente com os respetivos anexos, às entidades homologadoras dos Estados-Membros designados pelo fabricante.
8. No prazo de três meses a contar da receção do pedido referido no n.o 7, as entidades homologadoras dos Estados-Membros designados pelo fabricante devem decidir se aceitam ou não a homologação. Devem comunicar formalmente a sua decisão à entidade homologadora que concedeu a homologação nacional de veículos produzidos em pequenas séries.
9. As entidades homologadoras dos Estados-Membros devem aceitar a homologação de âmbito nacional, a não ser que tenham motivos razoáveis para considerar que os requisitos nacionais técnicos em conformidade com os quais o veículo foi homologado não são equivalentes aos seus requisitos nacionais.
10. A pedido de um requerente que pretenda colocar no mercado ou matricular um veículo objeto de homologação nacional de pequenas séries no território de outro Estado-Membro, a entidade homologadora que concedeu a homologação nacional de pequenas séries deve fornecer à entidade nacional do outro Estado-Membro um exemplar do certificado de homologação, incluindo o dossiê de homologação. São aplicáveis os n.os 8 e 9.
CAPÍTULO XI
DISPONIBILIZAÇÃO NO MERCADO, MATRÍCULA OU ENTRADA EM CIRCULAÇÃO
Artigo 43.o
Disponibilização no mercado, matrícula ou entrada em circulação de veículos
Sem prejuízo dos artigos 46.o e 47.o, os veículos para os quais é obrigatória a homologação UE de veículo completo, ou para os quais o fabricante obteve essa homologação ao abrigo do presente regulamento, só podem ser disponibilizados no mercado, matriculados ou entrar em circulação se acompanhados de um certificado de conformidade válido emitido nos termos do artigo 38.o.
No caso de esses veículos se encontrarem incompletos, a sua disponibilização no mercado ou entrada em circulação é autorizada, mas as autoridades dos Estados-Membros responsáveis pela matrícula de veículos podem recusar a matrícula e a utilização em estrada de tais veículos.
Artigo 44.o
Disponibilização no mercado, matrícula ou entrada em circulação de veículos em fim de série
1. Não podem ser disponibilizados no mercado, matriculados ou entrar em circulação, dentro dos limites para veículos em fim de série e dentro dos prazos indicados nos n.os 2 e 4, os veículos conformes ao modelo de veículo cuja homologação UE tenha caducado por força do artigo 37.o.
O primeiro parágrafo é aplicável, no território da União, apenas a veículos abrangidos por uma homologação UE válida aquando da sua produção, mas cuja disponibilização no mercado, matrícula ou entrada em circulação não se verificou antes de essa homologação UE ter caducado.
2. O n.o 1 é aplicável, no caso dos veículos completos, durante um período de 24 meses a contar da data em que o certificado de homologação UE tenha caducado e, no caso dos veículos completados, durante um período de 30 meses a contar da mesma data.
3. O fabricante que pretenda beneficiar do n.o 1 deve apresentar um pedido à autoridade nacional de cada Estado-Membro em que os veículos em causa devem ser disponibilizados no mercado, matriculados ou entrar em circulação. O pedido deve especificar as razões técnicas ou económicas que impedem a conformidade dos veículos com os novos requisitos de homologação.
No prazo de três meses a contar da receção do pedido, a autoridade nacional deve decidir se aceita matricular os veículos em causa no seu território, e em que quantidade.
4. O número de veículos em fim de série não deve ser superior a 10 % do número de veículos matriculados durante os dois anos precedentes ou a 100 veículos por Estado-Membro, consoante o valor que for maior.
5. Deve ser feita uma referência especial que qualifique os veículos como «fim de série» no certificado de conformidade dos veículos que entrarem em circulação ao abrigo deste procedimento.
6. Os Estados-Membros asseguram que o número de veículos a disponibilizar no mercado, a matricular ou a entrar em circulação no âmbito do procedimento previsto no presente artigo é efetivamente controlado.
7. O presente artigo aplica-se apenas à cessação da produção devida à caducidade da homologação no caso referido no artigo 37.o, n.o 2, alínea a).
Artigo 45.o
Disponibilização no mercado ou entrada em circulação de componentes e unidades técnicas
1. Os componentes e as unidades técnicas só podem ser disponibilizados no mercado ou entrar em circulação se cumprirem os requisitos dos atos aplicáveis enumerados no Anexo II e estiverem corretamente marcados em conformidade com o disposto no artigo 39.o.
2. O n.o 1 não se aplica no caso de componentes ou unidades técnicas especificamente projetados ou fabricados para veículos novos não abrangidos pelo âmbito de aplicação do presente regulamento.
3. Em derrogação do n.o 1, os Estados-Membros podem autorizar a disponibilização no mercado ou a entrada em circulação de componentes ou unidades técnicas que beneficiem de uma isenção da aplicação de uma ou mais disposições do presente regulamento, ao abrigo do artigo 40.o, ou que se destinem a ser montados em veículos abrangidos por homologações concedidas ao abrigo do artigo 42.o e relativas ao componente ou unidade técnica em questão.
4. Em derrogação do n.o 1, e salvo disposição em contrário no presente regulamento ou num dos atos delegados adotados por força do presente regulamento, os Estados-Membros podem autorizar a disponibilização no mercado ou a entrada em circulação de componentes ou unidades técnicas que se destinem a ser instalados em veículos que, quando foram disponibilizados no mercado ou deram entrada em circulação, não estavam ainda sujeitos à homologação nos termos do presente regulamento ou da Diretiva 2002/24/CE.
CAPÍTULO XII
CLÁUSULAS DE SALVAGUARDA
Artigo 46.o
Procedimento a adotar para veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que representam um risco grave a nível nacional
1. Sempre que as autoridades de fiscalização do mercado de um Estado-Membro tenham agido em conformidade com o artigo 20.o do Regulamento (CE) n.o 765/2008, ou existam motivos suficientes para crer que um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica abrangido(a) pelo presente regulamento representa um risco grave para a saúde ou segurança das pessoas ou para outros aspetos da proteção do interesse público abrangidos pelo presente regulamento, a entidade homologadora que concedeu a homologação deve proceder a uma avaliação do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa abrangendo todos os requisitos previstos no presente regulamento. Os operadores económicos envolvidos devem cooperar plenamente com as entidades homologadoras e/ou as autoridades de fiscalização do mercado.
Sempre que, no decurso dessa avaliação, a entidade homologadora que concedeu a homologação verifique que o veículo, sistema, componente ou unidade técnica não cumpre os requisitos previstos no presente regulamento, deve exigir imediatamente ao operador económico em causa que tome todas as medidas corretivas adequadas para assegurar a conformidade do veículo, sistema, componente ou unidade técnica com os requisitos mencionados, ou para o retirar ou recolher do mercado num prazo razoável e proporcional à natureza do risco.
O artigo 21.o do Regulamento (CE) n.o 765/2008 é aplicável às medidas referidas no segundo parágrafo do presente número.
2. Sempre que as entidades homologadoras considerem que a não conformidade não se limita ao território nacional, devem comunicar à Comissão e aos outros Estados-Membros os resultados da avaliação e as medidas que exigiram ao operador económico.
3. O operador económico deve assegurar a aplicação de todas as medidas corretivas adequadas relativamente a todos os veículos, sistemas, componentes ou todas as unidades técnicas não conformes que colocou no mercado, matriculou ou por cuja entrada em circulação na União é responsável.
4. Sempre que o operador económico em causa não adotar as medidas corretivas adequadas no prazo referido no segundo parágrafo do n.o 1, as autoridades nacionais devem tomar todas as medidas adequadas para proibir ou restringir a disponibilização no mercado, a matrícula ou a entrada em circulação de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas não conformes no território nacional, ou para os retirar ou recolher do mercado.
5. As autoridades nacionais devem informar imediatamente a Comissão e os outros Estados-Membros da adoção das medidas previstas no n.o 4.
A informação transmitida deve conter todos os pormenores disponíveis, em especial os dados necessários à identificação do veículo, sistema, componente ou da unidade técnica não conformes, da origem do produto, da natureza da alegada não conformidade e do risco conexo, da natureza e duração das medidas nacionais adotadas, bem como das observações do operador económico em causa. Em especial, as entidades homologadoras devem indicar se a não conformidade se deve a:
a)
Incumprimento pelo veículo, sistema, componente ou pela unidade técnica dos requisitos relacionados com a saúde e a segurança das pessoas, a proteção do ambiente ou com outros aspetos de interesse público abrangidos pelo presente regulamento;
b)
Insuficiências nos atos aplicáveis enumerados na lista do Anexo II.
6. Os Estados-Membros devem, no prazo de um mês, informar a Comissão e os outros Estados-Membros de quaisquer medidas adotadas e de quaisquer dados complementares de que disponham relativamente à não conformidade do veículo, sistema, componente ou da unidade técnica em causa e, em caso de desacordo com a medida nacional notificada, das suas objeções.
7. Se, no prazo de um mês a contar da receção da informação referida no n.o 6 do presente artigo, não tiver sido colocada qualquer objeção pela Comissão, nem por qualquer Estado-Membro relativamente à medida tomada pelo Estado-Membro em causa, a medida deve ser avaliada pela Comissão, nos termos do artigo 47.o.
8. Os Estados-Membros asseguram a aplicação de medidas restritivas adequadas em relação ao veículo, sistema, componente ou unidade técnica em questão, tais como a retirada imediata do veículo, sistema, componente ou da unidade técnica dos seus mercados.
Artigo 47.o
Procedimento de salvaguarda da União
1. Se, durante o procedimento previsto no artigo 46.o, n.os 3 e 4, forem colocadas objeções à medida adotada por um Estado-Membro, ou se a Comissão considerar que a mesma é contrária à legislação da União, a Comissão deve, imediatamente, avaliar a medida nacional, após consultas com os Estados-Membros e o(s) operador(es) económico(s) em causa. Com base nos resultados da avaliação, a Comissão decide, pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 73.o, n.o 2, se a medida nacional é ou não considerada justificada.
A Comissão comunica a sua decisão a todos os Estados-Membros e ao(s) operador(es) económico(s) em causa.
2. Se a medida nacional for considerada justificada pela Comissão, todos os Estados-Membros devem tomar as medidas necessárias para garantir que o veículo, sistema, componente ou a unidade técnica não conforme seja retirado(a) dos respetivos mercados, informando a Comissão desse facto. Se a medida nacional for considerada injustificada, o Estado-Membro em causa deve revogá-la ou adaptá-la, de acordo com a decisão a que se refere o n.o 1.
3. Se a medida nacional for considerada justificada e for atribuída a eventuais insuficiências do presente regulamento ou dos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, a Comissão deve propor as seguintes medidas adequadas:
a)
Caso estejam em questão atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, a Comissão deve propor as alterações necessárias ao ato em causa;
b)
Caso estejam em questão regulamentos UNECE, a Comissão apresenta os necessários projetos de alteração aos regulamentos UNECE em causa, pelo procedimento previsto pelo Acordo de 1958 revisto.
Artigo 48.o
Veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas conformes que apresentam um risco grave
1. Sempre que um Estado-Membro, após a avaliação prevista no artigo 46.o, n.o 1, verificar que, embora conforme aos requisitos aplicáveis ou incluindo a marcação adequada, os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas apresentam um risco grave para a segurança ou podem prejudicar gravemente o ambiente ou a saúde pública, deve exigir ao operador económico em causa que tome todas as medidas adequadas para garantir que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em questão, quando forem colocados no mercado, matriculados ou após a sua entrada em circulação, já não apresentem esse risco, ou para os retirar ou recolher do mercado num prazo razoável e proporcional à natureza do risco. O Estado-Membro pode recusar-se a matricular esses veículos até que o respetivo fabricante tenha tomado todas as medidas adequadas.
2. Para um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica referidos no n.o 1, o operador económico deve assegurar que são adotadas as medidas corretivas adequadas relativamente a veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas colocados no mercado, matriculados ou que entraram em circulação na União.
3. O Estado-Membro a que se refere o n.o 1 deve, no prazo de um mês, informar a Comissão e os outros Estados-Membros de todos os pormenores disponíveis, em especial os dados necessários à identificação do veículo, sistema, componente ou da unidade técnica não conforme, da origem e do circuito comercial do veículo, sistema, componente ou da unidade técnica, da natureza do risco conexo, bem como da natureza e duração das medidas nacionais adotadas.
4. A Comissão deve iniciar, imediatamente, consultas com os Estados-Membros e o(s) operador(es) económico(s) em causa e, em particular, com a entidade homologadora que concedeu a homologação, a fim de proceder à avaliação da medida nacional. Com base nos resultados dessa avaliação, a Comissão decide se as medidas nacionais referidas no n.o 1 são ou não consideradas justificadas e, se necessário, propõe medidas adequadas.
5. Os Estados-Membros são os destinatários dessa decisão, a qual é imediatamente comunicada pela Comissão, quer aos Estados-Membros, quer ao(s) operador(es) económico(s) em causa.
Artigo 49.o
Veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas não conformes com o modelo ou tipo homologados
1. Caso se verifique que os novos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas acompanhados de um certificado de conformidade ou que ostentam uma marca de homologação não estão em conformidade com o modelo ou tipo homologados, a entidade homologadora que tiver concedido uma homologação UE deve tomar as medidas necessárias, incluindo a revogação da homologação, para assegurar que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em produção se tornem conformes ao modelo ou tipo homologado.
2. Para efeitos do n.o 1, considera-se que não há conformidade com o modelo ou tipo homologados se forem encontradas discrepâncias em relação aos elementos contidos no certificado de homologação UE ou no dossiê de homologação.
3. Se uma entidade homologadora demonstrar que novos veículos, componentes ou unidades técnicas acompanhados de um certificado de conformidade ou que ostentam uma marca de homologação emitida por outro Estado-Membro não estão em conformidade com o modelo ou tipo homologado, pode solicitar à entidade homologadora que concedeu a homologação UE que verifique se os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em produção continuam a estar conformes com o modelo ou tipo homologado. Após receção de um pedido desta natureza, a entidade homologadora que concedeu a homologação UE deve tomar as medidas devidas o mais rapidamente possível e, o mais tardar, no prazo de três meses a contar da data do pedido.
4. A entidade homologadora deve solicitar à entidade homologadora que concedeu a homologação UE de um sistema, componente, unidade técnica ou de um veículo incompleto que tome as medidas necessárias para assegurar que os veículos em produção passam de novo a estar conformes com o modelo ou tipo homologado nos seguintes casos:
a)
No que diz respeito a uma homologação UE de um veículo, quando a não conformidade do veículo se deve exclusivamente à não conformidade de um sistema, componente ou unidade técnica;
b)
No que diz respeito a uma homologação multifaseada, quando a não conformidade de um veículo completado se deve exclusivamente à não conformidade de um sistema, componente ou unidade técnica que seja parte integrante do veículo incompleto ou à não conformidade do próprio veículo incompleto.
5. Após receção de um pedido desta natureza, a entidade homologadora em questão deve tomar as medidas devidas, se necessário em conjugação com a entidade homologadora que apresentou o pedido, o mais rapidamente possível e, o mais tardar, no prazo de três meses a contar da data do pedido.
6. Se for demonstrada a não conformidade, a entidade homologadora do Estado-Membro que concedeu a homologação UE ao sistema, componente ou unidade técnica ou ao veículo incompleto deve tomar as medidas a que se refere o n.o 1.
As entidades homologadoras devem informar-se mutuamente, no prazo de um mês, de qualquer revogação de uma homologação UE e dos respetivos fundamentos.
7. Se a entidade homologadora que concedeu a homologação UE contestar a falta de conformidade de que foi notificada, os Estados-Membros interessados devem efetuar diligências para resolver o diferendo. A Comissão é mantida ao corrente da situação e, se for caso disso, procede às consultas adequadas com vista a encontrar uma solução.
Artigo 50.o
Colocação no mercado e entrada em circulação de peças e equipamento que sejam suscetíveis de constituir um risco grave para o correto funcionamento de sistemas essenciais
1. As peças ou o equipamento que sejam suscetíveis de constituir um risco grave para o correto funcionamento dos sistemas essenciais para a segurança do veículo ou para o seu desempenho ambiental não devem ser colocados no mercado, matriculados ou entrar em circulação e devem ser proibidos, salvo se tiverem sido autorizados por uma entidade homologadora nos termos do artigo 51.o, n.os 1 e 4.
2. A fim de assegurar a aplicação uniforme do n o 1, a Comissão pode adotar atos de execução com vista a elaborar uma lista de peças ou equipamento com base na informação disponível e, em especial, nas informações comunicadas pelos Estados-Membros sobre os seguintes aspetos:
a)
A gravidade do risco para a segurança ou para o desempenho ambiental dos veículos equipados com as peças e o equipamento em causa;
b)
O eventual impacto nos consumidores e nos fabricantes no mercado de pós-venda da imposição, ao abrigo do presente artigo, de uma eventual exigência de autorização para as peças e o equipamento em causa.
Aqueles atos de execução são adotados pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 73.o, n.o 2.
3. O n.o 1 não é aplicável às peças e ao equipamento de origem, nem às peças e ao equipamento homologados em conformidade com qualquer um dos atos enumerados no Anexo II, salvo se a homologação se referir a aspetos que não estejam abrangidos pelo disposto no n.o 1.
O n.o 1 não se aplica às peças ou ao equipamento produzidos exclusivamente para veículos de competição que não se destinem a circular em estradas abertas ao público. Se as peças ou o equipamento incluídos numa lista elaborada ao abrigo do ato de execução a que se refere o n o 2 tiverem uma dupla utilização, na competição e na estrada, tais peças ou equipamento não podem ser disponibilizados ao público em geral para uso em veículos destinados a circular nas estradas abertas ao público, a menos que respeitem os critérios previstos no presente artigo. Se for caso disso, a Comissão aprova disposições para a identificação das peças ou do equipamento a que se refere o presente número.
4. A Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados relativos às normas que as peças ou o equipamento mencionados no n.o 1 do presente artigo devem cumprir.
Estes requisitos podem basear-se nos atos enumerados no Anexo II ou podem consistir numa comparação da peça ou do equipamento com o desempenho ambiental ou de segurança do veículo de origem, ou de qualquer das suas peças, consoante o caso. Os requisitos referidos no n.o 4 podem basear-se nos atos enumerados no Anexo II ou podem consistir numa comparação das peças ou do equipamento com o desempenho ambiental ou de segurança do veículo de origem, ou de qualquer das suas peças, consoante o caso. Em qualquer dos casos, os requisitos devem garantir que as peças ou o equipamento não prejudicam o funcionamento de sistemas essenciais para a segurança do veículo ou para o seu desempenho ambiental.
Artigo 51.o
Peças e equipamento suscetíveis de constituir um risco significativo para o correto funcionamento de sistemas essenciais - requisitos conexos
1. Para efeitos do disposto no artigo 50.o, n.o 1, o fabricante das peças ou do equipamento deve apresentar à entidade homologadora um pedido de homologação acompanhado de um relatório de ensaio, elaborado por um serviço técnico designado, que certifique que as peças ou o equipamento para os quais é solicitada autorização satisfazem os requisitos referidos no artigo 50.o, n.o 4. O fabricante só pode apresentar um pedido por tipo de peça, e apenas junto de uma entidade homologadora.
Caso uma entidade homologadora de outro Estado-Membro assim o solicite, a entidade homologadora que tiver concedido a autorização deve enviar àquela entidade homologadora, no prazo de um mês a contar da data de receção desse pedido, um exemplar da autorização solicitada, juntamente com os seus anexos, através de um sistema de intercâmbio eletrónico seguro e comum. O exemplar pode assumir também a forma de um ficheiro eletrónico seguro.
2. O pedido deve incluir elementos pormenorizados sobre o fabricante das peças ou do equipamento, o tipo, a identificação e os números das peças ou do equipamento, o nome do fabricante do veículo, o modelo do veículo e, se for caso disso, o ano de fabrico ou quaisquer outras informações que permitam identificar o veículo no qual se destinam a ser montados as peças ou o equipamento.
Caso a entidade homologadora considere, tendo em conta o relatório de ensaio e outros elementos de prova, que as peças ou o equipamento em causa cumprem os requisitos referidos no artigo 50.o, n.o 4, deve autorizar a colocação no mercado ou a entrada em circulação das peças ou do equipamento nos termos do n.o 4, segundo parágrafo, do presente artigo.
A entidade homologadora deve passar sem demora um certificado ao fabricante.
3. A Comissão pode adotar atos de execução destinados a definir um formulário-modelo e um sistema de numeração para o certificado a que se refere o n.o 2, terceiro parágrafo, do presente artigo. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2.
4. O fabricante deve informar de imediato a entidade homologadora que emitiu a autorização de quaisquer alterações que afetem as condições em que este foi emitido. A entidade homologadora em causa decide se a autorização deve ser revista ou reemitida e se são necessários novos ensaios.
Ao fabricante cabe a responsabilidade de garantir que as peças e o equipamento são produzidos, e continuam a ser produzidos, nas condições ao abrigo das quais a autorização foi emitida.
5. Antes de emitir a autorização, a entidade homologadora deve verificar a existência de disposições e procedimentos satisfatórios para assegurar um controlo efetivo da conformidade da produção.
Caso a entidade homologadora constate que as condições de emissão da autorização deixaram de estar preenchidas, solicita ao fabricante que tome as medidas necessárias para garantir que as peças ou o equipamento passam de novo a estar em conformidade com a autorização. Se for caso disso, a entidade homologadora revoga a autorização.
6. Qualquer desacordo entre entidades homologadoras de diferentes Estados-Membros em relação à autorização a que se refere o n.o 2, segundo parágrafo, deve ser submetido à apreciação da Comissão. A Comissão toma as medidas adequadas para resolver o diferendo, nomeadamente, se for necessário, requerendo a revogação da autorização, após consulta das entidades homologadoras.
7. Até à elaboração da lista referida no artigo 50.o, n.o 2, os Estados-Membros podem manter as disposições nacionais relativas às peças ou ao equipamento suscetíveis de afetar o correto funcionamento de sistemas essenciais para a segurança do veículo ou para o seu desempenho ambiental.
Artigo 52.o
Recolha de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas
1. Um fabricante que obteve uma homologação UE para um veículo completo e que, por força do disposto no Regulamento (CE) n.o 765/2008, seja obrigado a retirar do mercado os veículos já colocados no mercado, matriculados ou por cuja entrada em circulação é responsável, pelo facto de um sistema, componente ou unidade técnica instalado no veículo em causa apresentar um risco sério para a segurança, a saúde pública ou a proteção do ambiente, independentemente de terem ou não sido homologados em conformidade com o presente regulamento, deve informar de imediato a entidade homologadora que concedeu a homologação do veículo.
2. Um fabricante que tenha obtido uma homologação UE para sistemas, componentes ou unidades técnicas e que, por força do disposto no Regulamento (CE) n.o 765/2008, seja obrigado a retirar do mercado esses sistemas, componentes ou essas unidades técnicas já colocados no mercado, matriculados ou por cuja entrada em circulação é responsável, pelo facto de apresentarem um risco sério para a segurança, a segurança no trabalho, a saúde pública ou a proteção do ambiente, independentemente de terem ou não sido homologados em conformidade com o presente regulamento, deve informar de imediato a entidade homologadora que concedeu a homologação do veículo.
3. O fabricante deve propor à entidade homologadora um conjunto de medidas apropriadas para neutralizar os riscos graves referidos nos n.os 1 e 2. A entidade homologadora deve comunicar de imediato as medidas propostas às entidades homologadoras dos restantes Estados-Membros.
As entidades homologadoras asseguram que as soluções são efetivamente aplicadas nos respetivos Estados-Membros.
4. Se as soluções forem consideradas insuficientes ou se não tiverem sido aplicadas num prazo suficientemente breve pela entidade homologadora em causa, essa entidade homologadora deve informar de imediato a entidade homologadora que concedeu a homologação UE.
A entidade homologadora que concedeu a homologação UE do veículo deve seguidamente informar o fabricante. Se o fabricante não propuser e não aplicar medidas corretivas eficazes, a entidade homologadora que concedeu a homologação UE deve tomar todas as medidas de proteção necessárias, nomeadamente a revogação da homologação UE. Em caso de revogação da homologação UE, a entidade homologadora deve, no prazo de um mês a partir da referida revogação, notificar desse facto o fabricante, as entidades homologadoras dos restantes Estados-Membros e a Comissão, por carta registada ou meio eletrónico equivalente.
Artigo 53.o
Notificação das decisões e vias de recurso disponíveis
1. Qualquer decisão tomada por força do presente regulamento ou qualquer decisão de recusa ou de revogação de uma homologação UE, de recusa de matrícula ou de proibição ou restrição de colocação no mercado, matrícula ou entrada em circulação de um veículo ou requerendo a retirada de um veículo do mercado devem ser devidamente fundamentadas.
2. Qualquer decisão deste teor deve ser notificada ao interessado, que deve, simultaneamente, ser informado das vias de recurso disponíveis e dos respetivos prazos previstos na legislação em vigor no Estado-Membro em causa.
CAPÍTULO XIII
REGULAMENTOS INTERNACIONAIS
Artigo 54.o
Regulamentos UNECE exigidos para a homologação UE
1. Os regulamentos UNECE que a União tenha votado favoravelmente ou aos quais aderiu, ou as alterações a esses regulamentos, que são enumerados no presente regulamento ou nos atos delegados adotados por força do presente regulamento, fazem parte dos requisitos para a homologação UE de um veículo.
2. As entidades homologadoras dos Estados-Membros devem aceitar as homologações concedidas em conformidade com os regulamentos UNECE referidos no n.o 1 e, se for caso disso, as marcas de homologação correspondentes, em vez das homologações e das marcas de homologação concedidas ao abrigo do presente regulamento e dos atos delegados adotados por força do presente regulamento.
3. Caso a União vote a favor de um regulamento UNECE, ou de alterações a esse regulamento, para efeitos da homologação UE de veículos, a Comissão deve adotar um ato delegado, nos termos do artigo 75.o, a fim de tornar obrigatório o regulamento UNECE, ou as respetivas alterações e alterar o presente regulamento ou alterar os atos delegados adotados por força do presente regulamento, consoante o caso.
Esse ato delegado deve especificar igualmente as datas de aplicação obrigatória do regulamento UNECE ou das respetivas alterações e deve, se for caso disso, incluir disposições de caráter transitório.
A Comissão deve adotar atos delegados autónomos que indiquem a aplicação obrigatória dos regulamentos UNECE.
CAPÍTULO XIV
PRESTAÇÃO DE INFORMAÇÃO TÉCNICA
Artigo 55.o
Informações destinadas aos utilizadores
1. O fabricante não pode prestar quaisquer informações técnicas relacionadas com os dados previstos no presente regulamento, ou nos atos delegados ou de execução enumerados no presente regulamento que divirjam dos dados que foram aprovados pela entidade homologadora.
2. Se um ato delegado ou de execução adotado por força do presente regulamento o previr, o fabricante deve pôr à disposição dos utilizadores todas as informações pertinentes e as instruções necessárias, com descrição de quaisquer condições especiais ou restrições à utilização de um veículo, sistema, componente ou uma unidade técnica.
3. As informações a que se refere o n.o 2 devem ser prestadas na ou nas línguas oficiais do Estado-Membro no qual o veículo foi colocado no mercado, matriculado ou em que deve entrar em circulação. Essas informações devem ser igualmente prestadas, após aprovação da entidade homologadora, no manual do utilizador.
Artigo 56.o
Informações destinadas aos fabricantes de componentes ou unidades técnicas
1. O fabricante do veículo deve disponibilizar aos fabricantes de componentes ou unidades técnicas todos os dados necessários para a homologação UE de componentes ou de unidades técnicas, ou para obter uma autorização ao abrigo do artigo 50.o, incluindo, se aplicável, os desenhos especificados nos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento.
O fabricante do veículo pode impor aos fabricantes de componentes e unidades técnicas um acordo vinculativo destinado a proteger a confidencialidade de qualquer informação que não seja do domínio público, nomeadamente a informação relacionada com direitos de propriedade intelectual.
2. O fabricante de componentes ou unidades técnicas, na sua qualidade de titular de um certificado de homologação UE, que, nos termos do artigo 31.o, n.o 4, inclua restrições quanto à utilização do componente ou da unidade técnica em causa e/ou condições especiais de montagem, deve prestar ao fabricante do veículo todas as informações detalhadas a esse respeito.
Se um ato delegado adotado por força do presente regulamento assim o previr, o fabricante de componentes ou unidades técnicas deve fornecer, em conjunto com os componentes ou unidades técnicas que produz, instruções relativas às restrições quanto à utilização e/ou às condições especiais de montagem.
CAPÍTULO XV
ACESSO À INFORMAÇÃO RELATIVA À REPARAÇÃO E MANUTENÇÃO
Artigo 57.o
Obrigações dos fabricantes
1. Os fabricantes devem facultar aos operadores independentes um acesso ilimitado à informação relativa à reparação e manutenção de veículos, através de sítios web, utilizando um formato normalizado e de um modo fácil e rápido. Em particular, este acesso deve ser facultado de modo não discriminatório, em comparação com as possibilidades dadas ou o acesso concedido a oficinas de reparação e representantes autorizados. Esta obrigação não se aplica caso um veículo tenha sido homologado como veículo de pequena série.
2. Até a Comissão adotar uma norma comum, a informação a que se faz referência no n.o 1 deve ser apresentada de modo coerente e suscetível de ser tratada pelos operadores independentes mediante um esforço razoável.
Os fabricantes devem igualmente colocar à disposição dos operadores independentes, bem como das oficinas de reparação e representantes autorizados, documentação em matéria de formação.
3. As informações referidas no n.o 1 incluem obrigatoriamente os seguintes elementos:
a)
Um número inequívoco de identificação do veículo;
b)
Manuais de manutenção, incluindo registos de reparações e de manutenção, e calendário de revisões;
c)
Manuais técnicos e boletins dos serviços técnicos;
d)
Informações sobre componentes e diagnóstico (por exemplo, valores teóricos mínimos e máximos das medições);
e)
Diagramas de cablagem;
f)
Códigos de diagnóstico de anomalias, incluindo códigos específicos do fabricante;
g)
Números de identificação do software e de verificação da calibragem aplicáveis ao modelo de veículo;
h)
Informações relativas a, e fornecidas por meio de, ferramentas e equipamento exclusivos;
i)
Informações sobre registos de dados e dados de monitorização bidirecional e ensaio;
j)
Unidades de trabalho.
4. Os representantes ou oficinas de reparação autorizados no âmbito do sistema de distribuição de um determinado fabricante são considerados operadores independentes para efeitos do presente regulamento na medida em que prestem serviços de reparação ou de manutenção a veículos produzidos por fabricantes de cujo sistema de distribuição não fazem parte.
5. A informação relativa à reparação e manutenção de veículos deve estar permanentemente disponível, salvo na medida do necessário para efeitos de manutenção do sistema de informação.
6. Para efeitos de fabrico e manutenção de peças de substituição ou acessórios compatíveis com os sistemas OBD e de ferramentas de diagnóstico e equipamento de ensaio, os fabricantes devem fornecer a informação adequada relativa ao sistema OBD e à reparação e manutenção de veículos de forma não discriminatória a qualquer fabricante ou oficina de reparação de componentes, ferramentas de diagnóstico ou equipamento de ensaio.
7. Para efeitos de conceção e fabrico de equipamento para veículos movidos a combustíveis alternativos, os fabricantes devem prestar as informações relevantes relativas ao sistema OBD e à reparação e manutenção de veículos de forma não discriminatória a qualquer fabricante, instalador ou oficina de reparação de equipamento interessado.
8. Ao requerer a homologação UE, o fabricante deve fornecer à entidade homologadora prova do cumprimento do presente regulamento no tocante à informação requerida nos termos do presente artigo.
Se essa informação ainda não estiver disponível, ou não for ainda conforme com o disposto no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento aquando da apresentação do pedido de homologação UE, o fabricante deve fornecê-la no prazo de seis meses a contar da data de homologação.
A Comissão pode adotar atos de execução que definam um formulário-modelo para o certificado de acesso às informações relativas aos sistemas de diagnóstico a bordo (OBD) e à reparação e manutenção de veículos, em ordem a disponibilizar essa prova de conformidade à entidade homologadora. Esses atos de execução devem ser adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 73.o, n.o 2.
9. Caso a prova de conformidade não seja fornecida no prazo referido no n.o 8, segundo parágrafo, a entidade homologadora toma medidas adequadas para garantir a conformidade.
10. O fabricante deve disponibilizar nos seus sítios web as alterações e os aditamentos subsequentes à informação relativa à reparação e manutenção de veículos, em simultâneo com a sua comunicação às oficinas de reparação autorizadas.
11. No caso de os registos de reparação e manutenção de um veículo serem mantidos numa base de dados central do fabricante ou em seu nome, as oficinas de reparação independentes devem ter acesso gratuito aos mesmos, devendo estar habilitadas a introduzir informação sobre os trabalhos de reparação e manutenção que tiverem executado.
12. A Comissão fica habilitada a adotar, nos termos do artigo 75.o, atos delegados respeitantes aos requisitos de caráter pormenorizado aplicáveis ao acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos, mormente às especificações técnicas atinentes ao modo como deve ser fornecida essa informação relativa à reparação e manutenção de veículos.
Artigo 58.o
Obrigações em caso de vários titulares de uma homologação
1. No caso de homologação fase a fase ou de homologação multifaseada, o fabricante responsável por cada homologação individual deve também ser responsável pela comunicação da informação sobre reparação respeitante ao sistema, componente ou unidade técnica específicos, ou respeitante a uma dada fase, tanto ao fabricante final, como aos operadores independentes.
2. O fabricante final é responsável pela prestação das informações que digam respeito ao veículo completo aos operadores independentes.
Artigo 59.o
Taxas de acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos
1. Os fabricantes podem cobrar taxas razoáveis e proporcionadas para o acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos abrangida pelo presente regulamento. Considera-se que tais taxas não são razoáveis, nem proporcionadas, se desencorajarem o acesso por não terem em conta em que medida o operador independente utiliza aquela informação.
2. Os fabricantes devem disponibilizar a informação relativa à reparação e manutenção de veículos numa periodicidade diária, mensal e anual, com taxas variáveis em função dos períodos de tempo para os quais é concedido o acesso a essa informação.
Artigo 60.o
Fórum de Acesso à Informação sobre Veículos
O âmbito de aplicação das atividades levadas a cabo pelo Fórum de Acesso à Informação sobre Veículos, criado nos termos do artigo 13.o, n.o 9, do Regulamento (CE) n.o 692/2008 da Comissão, de 18 de julho de 2008, que executa e altera o Regulamento (CE) n.o 715/2007 do Parlamento Europeu e do Conselho relativo à homologação dos veículos a motor no que respeita às emissões dos veículos ligeiros de passageiros e comerciais (Euro 5 e Euro 6) e ao acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos (28), é alargado aos veículos abrangidos pelo presente regulamento.
Com base em provas de má utilização, deliberada ou não intencional, de informações relativas aos sistemas OBD e à reparação e manutenção de veículos, o Fórum referido no primeiro parágrafo aconselha a Comissão sobre medidas que previnam uma tal utilização indevida de informações.
CAPÍTULO XVI
DESIGNAÇÃO E NOTIFICAÇÃO DOS SERVIÇOS TÉCNICOS
Artigo 61.o
Requisitos relativos a serviços técnicos
1. As entidades homologadoras com poderes de designação asseguram que, antes de procederem à designação de um serviço técnico por força do artigo 63.o, esse serviço técnico cumpre os requisitos previstos nos n.os 2 a 9 do presente artigo.
2. Sem prejuízo do artigo 64.o, n.o 1, o serviço técnico deve ter sido constituído nos termos do direito nacional de um Estado-Membro e ser dotado de personalidade jurídica.
3. Um serviço técnico deve ser um organismo terceiro e independente em relação ao processo de conceção, fabrico, fornecimento ou manutenção de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica que avalia.
Pode considerar-se que preenche os requisitos mencionados no primeiro parágrafo qualquer organismo que pertença a uma organização empresarial ou associação profissional representativa de empresas envolvidas em atividades de projeto, fabrico, fornecimento, montagem, utilização ou manutenção de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que avalie, submeta a ensaio ou inspecione, desde que comprove a sua independência e a ausência de conflitos de interesse.
4. Um serviço técnico não pode, nem podem os seus quadros superiores e o pessoal encarregado de executar as categorias de atividades para as quais foi designado, nos termos do artigo 63.o, n.o 1, ser os projetistas, fabricantes, fornecedores ou responsáveis pela manutenção dos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que avaliam, nem representar qualquer uma dessas pessoas. Esta exigência não impede a utilização dos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas avaliados, a que se refere o n.o 3 do presente artigo, que sejam necessários ao funcionamento do serviço técnico, nem a sua utilização para fins pessoais.
Um serviço técnico deve assegurar que as atividades das suas filiais ou dos seus subcontratados não afetam a confidencialidade, a objetividade ou a imparcialidade das respetivas categorias de atividades para as quais foi designado.
5. Um serviço técnico e o seu pessoal devem executar as categorias de atividades para as quais foi designado com a maior integridade profissional e a competência técnica requerida no domínio específico e devem estar isentos de quaisquer pressões ou incentivos, nomeadamente de ordem financeira, que possam influenciar a sua apreciação ou os resultados das atividades de avaliação da conformidade, em especial por parte de pessoas ou grupos de pessoas interessados nos resultados dessas atividades.
6. Um serviço técnico deve ter capacidade para executar todas as categorias de atividades para as quais foi designado, nos termos do artigo 63.o, n.o 1, demonstrando que possui, de forma satisfatória para a respetiva entidade homologadora:
a)
Pessoal com habilitações apropriadas, conhecimentos técnicos específicos e formação profissional, bem como experiência suficiente e adequada para desempenhar as tarefas;
b)
Descrições dos procedimentos relevantes para as categorias de veículos para as quais pretende ser designado, que assegurem a transparência e a capacidade de reprodução destes procedimentos;
c)
Procedimentos que permitam o exercício das categorias de atividades para as quais pretende ser designado, que tenham em devida conta o grau de complexidade da tecnologia do veículo, sistema, componente ou unidade técnica em causa e a natureza do processo de produção em massa ou em série; e
d)
Meios necessários para realizar de forma adequada as missões relacionadas com as categorias de atividades para as quais pretende ser designado e que dispõe de acesso a todo o equipamento e instalações indispensáveis.
Além disso, deve demonstrar à entidade homologadora com poderes de designação a sua observância das normas estabelecidas no ato delegado adotado por força do artigo 65.o, que sejam relevantes para as categorias de atividades para as quais foi designado.
7. Deve ser garantida a imparcialidade dos serviços técnicos, dos seus quadros superiores e do seu pessoal responsável pela avaliação. Nenhuma destas entidades pode desenvolver qualquer atividade suscetível de entrar em conflito com a sua independência de julgamento ou com a sua integridade em tudo o que diga respeito às categorias de atividades para as quais sejam designadas.
8. Os serviços técnicos devem fazer um seguro relacionado com as atividades que exercem, a não ser que essa responsabilidade seja coberta pelo Estado-Membro nos termos da legislação nacional, ou que o próprio Estado-Membro seja diretamente responsável pelas avaliações de conformidade.
9. O pessoal dos serviços técnicos está sujeito ao sigilo profissional no que se refere a todas as informações que obtiver no cumprimento das suas funções nos termos do presente regulamento ou de qualquer disposição da legislação nacional que lhe dê aplicação, exceto em relação à entidade homologadora com poderes de designação ou sempre que isso seja imposto pela legislação nacional ou da União. Os direitos de propriedade devem ser protegidos.
Artigo 62.o
Filiais e subcontratantes dos serviços técnicos
1. Os serviços técnicos só podem subcontratar algumas das atividades para as quais foram designados nos termos do artigo 63.o, n.o 1, ou encomendar a sua realização a uma filial, com o acordo da respetiva entidade homologadora com poderes de designação.
2. Sempre que um serviço técnico subcontratar tarefas específicas relacionadas com as categorias de atividades para as quais foi designado ou recorrer a uma filial, deve assegurar que o subcontratante ou a filial cumprem os requisitos definidos no artigo 61.o e informar desse facto entidade homologadora com poderes de designação.
3. Os serviços técnicos assumem plena responsabilidade pelas tarefas executadas pelos seus subcontratados ou filiais, independentemente do local em que estes se encontrem estabelecidos.
4. Os serviços técnicos devem manter à disposição da entidade homologadora com poderes de designação os documentos relevantes no que diz respeito à avaliação das qualificações do subcontratante ou da filial e às tarefas por eles desempenhadas.
Artigo 63.o
Designação dos serviços técnicos
1. Os serviços técnicos são designados para uma ou mais das seguintes quatro categorias de atividades, em função do seu domínio de competência:
a)
Categoria A: serviços técnicos que efetuam os ensaios referidos no presente regulamento e nos atos enumerados no Anexo II nas suas próprias instalações;
b)
Categoria B: serviços técnicos que supervisionam os ensaios referidos no presente regulamento e nos atos enumerados no Anexo II, quando esses ensaios são realizados nas instalações do fabricante ou nas instalações de um terceiro;
c)
Categoria C: serviços técnicos que avaliam e inspecionam regularmente os métodos de controlo da conformidade da produção utilizados pelo fabricante;
d)
Categoria D: serviços técnicos que supervisionam ou realizam ensaios ou inspeções no âmbito da fiscalização da conformidade da produção.
2. Uma entidade homologadora pode ser designada como serviço técnico para uma ou mais das atividades a que se refere o n.o 1.
3. Os serviços técnicos de um país terceiro, diferentes dos designados nos termos do artigo 64.o, podem ser notificados para os fins previstos no artigo 67.o, mas só se essa aceitação de serviços técnicos estiver prevista no âmbito de um acordo bilateral entre a União e o país terceiro em causa. Este facto não impede que um serviço técnico criado ao abrigo da legislação nacional de um Estado-Membro, nos termos do artigo 61.o, n.o 2, estabeleça filiais em países terceiros, desde que as filiais sejam diretamente geridas e controladas pelo serviço técnico designado.
Artigo 64.o
Serviços técnicos internos acreditados do fabricante
1. Um serviço técnico interno acreditado de um fabricante só pode ser designado para atividades da categoria A no que se refere aos requisitos técnicos para as quais o autoensaio é autorizado no âmbito de um ato delegado adotado por força do presente regulamento. Esse serviço técnico deve constituir uma entidade separada e diferenciada da organização e não deve participar nas atividades de projeto, fabrico, fornecimento ou manutenção dos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que lhe caiba avaliar.
2. Um serviço técnico interno acreditado deve cumprir os seguintes requisitos:
a)
Para além de ser designado pela entidade homologadora de um Estado-Membro, deve ser acreditado por um organismo nacional de acreditação, tal como definido no artigo 2.o, n.o 11, do Regulamento (CE) n.o 765/2008 e de acordo com as normas e procedimentos a que se refere o artigo 65.o do presente regulamento;
b)
O serviço técnico interno acreditado e o respetivo pessoal devem ter uma estrutura identificável e dispor de métodos de apresentação de relatórios a nível da organização de que são parte que assegurem e demonstrem a sua imparcialidade ao organismo nacional de acreditação competente;
c)
O serviço técnico interno acreditado e o respetivo pessoal não devem exercer qualquer atividade suscetível de entrar em conflito com a sua independência de julgamento ou com a sua integridade em tudo o que diga respeito às categorias de atividades para as quais foram designados;
d)
O serviço técnico interno acreditado presta os seus serviços exclusivamente à organização de que faz parte.
3. Os serviços técnicos internos acreditados não necessitam de ser notificados à Comissão, para efeitos do artigo 67.o, mas as informações sobre a respetiva acreditação devem ser facultadas pela empresa em que se integram ou pelo organismo nacional de acreditação à entidade homologadora com poderes de designação, se esta as solicitar.
Artigo 65.o
Procedimentos relativos às normas de desempenho e à avaliação dos serviços técnicos
A fim de assegurar que os serviços técnicos cumprem normas de desempenho de nível elevado comuns a todos os Estados-Membros, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados, nos termos do artigo 75.o, relativos às normas que os serviços técnicos devem cumprir, assim como ao respetivo procedimento de avaliação, nos termos do artigo 66.o, e de acreditação, nos termos do artigo 64.o.
Artigo 66.o
Avaliação das competências dos serviços técnicos
1. A entidade homologadora com poderes de designação deve elaborar um relatório de avaliação que demonstre que o serviço técnico candidato foi avaliado no tocante ao cumprimento dos requisitos constantes do presente regulamento e dos atos delegados adotados por força do presente regulamento. Esse relatório pode incluir um certificado de acreditação emitido por um organismo de acreditação.
2. A avaliação em que se baseia o relatório referido no n.o 1 deve ser conduzida de acordo com as disposições estabelecidas num ato delegado adotado por força do artigo 65.o. O relatório de avaliação é revisto, pelo menos, de três em três anos.
3. O relatório de avaliação é comunicado à Comissão, a pedido desta. Nesse caso, e se a notificação não se basear no certificado de acreditação emitido por um organismo nacional de acreditação que ateste que o serviço técnico cumpre os requisitos do presente regulamento, a entidade homologadora com poderes de designação deve facultar à Comissão prova documental que ateste a competência do serviço técnico e de que constem as medidas adotadas para assegurar que o serviço técnico é auditado periodicamente pela entidade homologadora com poderes de designação, satisfazendo os requisitos estabelecidos no presente regulamento e nos atos delegados adotados por força do presente regulamento.
A entidade homologadora que pretender ser designada como serviço técnico, nos termos do artigo 63.o, n.o 2, deve documentar o cumprimento dos requisitos mediante uma avaliação da atividade em causa efetuada por inspetores independentes. Os inspetores podem pertencer à mesma organização, desde que sejam geridos autonomamente em relação ao pessoal que realiza a atividade avaliada.
4. Um serviço técnico interno acreditado deve cumprir as disposições aplicáveis do presente artigo.
Artigo 67.o
Procedimentos de notificação
1. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão, para cada serviço técnico que designaram, o nome, o endereço, incluindo o endereço de correio eletrónico, os responsáveis e a categoria de atividades em causa, assim como eventuais alterações a essas designações. O ato de notificação deve indicar para que domínios da lista do Anexo II foram designados os serviços técnicos.
2. Um serviço técnico só pode levar a cabo as atividades mencionadas no artigo 63.o, n.o 1, em nome da entidade homologadora com poderes de designação responsável pela homologação, se a Comissão tiver sido notificada previamente do facto, nos termos das disposições constantes do n.o 1 do presente artigo.
3. Um mesmo serviço técnico pode ser designado por várias entidades homologadoras com poderes de designação e notificado pelos Estados-Membros dessas entidades, independentemente da categoria ou das categorias de atividades que exercerá nos termos do artigo 63.o, n.o 1.
4. A Comissão deve ser notificada de quaisquer alterações relevantes subsequentemente introduzidas na designação.
5. Quando, em aplicação de um ato enumerado no Anexo II, deva ser designada uma organização específica ou um organismo competente cuja atividade não se enquadre nas atividades referidas no artigo 63.o, n.o 1, a notificação é feita nos termos do presente artigo.
6. A Comissão publica, no seu sítio web, a lista e as informações de contacto dos serviços técnicos notificados nos termos do presente artigo.
Artigo 68.o
Alterações às designações
1. Sempre que a entidade homologadora com poderes de designação determinar ou for informada de que um serviço técnico por ela designado deixou de cumprir os requisitos previstos no presente regulamento, ou de que não cumpre os seus deveres, a referida entidade deve restringir, suspender ou retirar a designação, consoante o caso, em função da gravidade do incumprimento em causa. O Estado-Membro que notificou este serviço técnico deve informar imediatamente a Comissão em conformidade. A Comissão deve alterar a informação publicada a que se refere o artigo 67.o, n.o 6, em conformidade.
2. Em caso de restrição, suspensão ou revogação da designação, ou quando o serviço técnico tenha cessado a atividade, a entidade homologadora com poderes de designação deve tomar as medidas necessárias para que os processos desse serviço técnico sejam tratados por outro serviço técnico, ou mantidos à disposição da entidade homologadora com poderes de designação e das autoridades de fiscalização do mercado competentes, se estas o solicitarem.
Artigo 69.o
Contestação da competência dos serviços técnicos
1. A Comissão deve investigar todos os casos em relação aos quais tenha dúvidas ou lhe sejam comunicadas dúvidas quanto à competência de determinado serviço técnico ou quanto ao cumprimento continuado por parte de um serviço técnico dos requisitos exigidos e das responsabilidades que lhe incumbem.
2. O Estado-Membro da entidade homologadora com poderes de designação deve facultar à Comissão, a pedido, toda a informação relacionada com o fundamento da designação ou a manutenção da designação do serviço técnico em causa.
3. A Comissão deve assegurar que todas as informações sensíveis obtidas no decurso das suas investigações sejam tratadas de forma confidencial.
4. Sempre que verifique que um serviço técnico não cumpre ou deixou de cumprir os requisitos para a sua designação, a Comissão deve informar em conformidade o Estado-Membro da entidade homologadora com poderes de designação, com vista a estabelecer, em cooperação com esse Estado-Membro, as medidas corretivas necessárias e solicitar-lhe que tome essas medidas corretivas, incluindo a revogação da designação, se for caso disso.
Artigo 70.o
Obrigações dos serviços técnicos em matéria de funcionamento
1. Os serviços técnicos desempenham as categorias de atividades para as quais foram designados em nome da entidade homologadora com poderes de designação, segundo os procedimentos de avaliação e de teste previstos no presente regulamento e nos atos enumerados no Anexo II.
Os serviços técnicos devem supervisionar ou realizar os ensaios exigidos para a homologação ou as inspeções especificadas no presente regulamento ou num dos atos enumerados no Anexo II, salvo quando sejam autorizados procedimentos alternativos. Os serviços técnicos não podem efetuar ensaios, avaliações ou inspeções para os quais não tenham sido devidamente designados pela respetiva entidade homologadora.
2. Os serviços técnicos devem, qualquer que seja a circunstância:
a)
Autorizar a respetiva entidade homologadora com poderes de designação a atestar o serviço técnico no decurso da avaliação da conformidade, se for caso disso; e
b)
Sem prejuízo do disposto no artigo 61.o, n.o 9 e no artigo 71.o, fornecer à respetiva entidade homologadora com poderes de designação as informações relativas às suas categorias de atividades abrangidas pelo âmbito de aplicação do presente regulamento, caso sejam solicitadas.
3. Sempre que um serviço técnico verificar que os requisitos previstos no presente regulamento não foram cumpridos por um fabricante, deve comunicar o facto à entidade homologadora com poderes de designação, a fim de que esta exija ao fabricante em causa a tomada de medidas corretivas adequadas e, ulteriormente, não emita qualquer certificado de homologação, exceto quando as medidas corretivas tiverem sido tomadas de forma satisfatória para a entidade homologadora.
4. Se, no decurso de um controlo da conformidade da produção na sequência da concessão de um certificado de homologação, o serviço técnico, em nome da entidade homologadora com poderes de designação, verificar que o veículo, sistema, componente ou unidade técnica deixou de cumprir o disposto no presente regulamento, deve comunicar o facto à referida entidade homologadora com poderes de designação. A entidade homologadora deve tomar as medidas adequadas previstas no artigo 33.o.
Artigo 71.o
Obrigações dos serviços técnicos em matéria de informação
1. Os serviços técnicos devem comunicar à respetiva entidade homologadora com poderes de designação as seguintes informações:
a)
Qualquer não conformidade detetada que possa requerer uma recusa, restrição, suspensão ou revogação de um certificado de homologação;
b)
Quaisquer circunstâncias que afetem o âmbito e as condições da sua designação;
c)
Quaisquer pedidos de informação sobre as suas atividades que tenham recebido das autoridades de fiscalização do mercado;
2. A pedido da respetiva entidade homologadora com poderes de designação, os serviços técnicos devem prestar informações sobre as atividades efetuadas no âmbito da respetiva designação e sobre quaisquer outras atividades, nomeadamente atividades transfronteiriças e de subcontratação.
CAPÍTULO XVII
ATOS DE EXECUÇÃO E ATOS DELEGADOS
Artigo 72.o
Atos de execução
Para a consecução dos objetivos do presente regulamento e a fim de estabelecer condições uniformes para a sua execução, a Comissão adota, pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 73.o, n.o 2, atos de execução que estabelecem as seguintes medidas de execução:
a)
O modelo para a declaração do fabricante sobre a resistência dos sistemas, das peças e do equipamento fulcrais em termos de segurança funcional, a que se refere o artigo 22.o, n.o 7;
b)
Modelos para a ficha de informação e para o dossiê de fabrico, a que se refere o artigo 27.o, n.o 4;
c)
O sistema de numeração dos certificados de homologação UE, a que se refere o artigo 29.o, n.o 4;
d)
O modelo para o certificado de homologação UE, a que se refere o artigo 30.o, n.o 2;
e)
O modelo para a ficha de resultados do ensaio apensa ao certificado de homologação UE, a que se refere o artigo 30.o, n.o 3;
f)
O modelo para a lista dos requisitos ou atos aplicáveis, a que se refere o artigo 30.o, n.o 6;
g)
Os requisitos gerais aplicáveis ao formato do relatório de ensaio, a que se refere o artigo 32.o, n.o 1;
h)
O modelo para o certificado de conformidade, a que se refere o artigo 38.o, n.o 2;
i)
O modelo para a marcação da homologação UE, a que se refere o artigo 39.o, n.o 3;
j)
As autorizações de concessão de homologações UE que isentem as novas tecnologias ou os novos conceitos, a que se refere o artigo 40.o, n.o 3;
k)
Os modelos para o certificado de homologação e para o certificado de conformidade relativos às novas tecnologias ou os novos conceitos, a que se refere o artigo 40.o, n.o 4;
l)
As autorizações para que os Estados-Membros prorroguem a homologação, a que se refere o artigo 41.o, n.o 2;
m)
A lista de peças e equipamento, a que se refere o artigo 50.o, n.o 2;
n)
O modelo e o sistema de numeração para o certificado, a que se refere o artigo 51.o, n.o 3, bem como todos os demais aspetos relacionados com o processo de autorização prevista no referido artigo;
o)
O modelo para o certificado comprovativo de conformidade com a entidade homologadora, a que se refere o artigo 57.o, n.o 8.
Artigo 73.o
Procedimento de comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité Técnico - Veículos a Motor criado no artigo 40.o da Diretiva 2007/46/CE. Esse comité deve ser entendido como comité na aceção do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
2. Caso se faça referência ao presente número, aplica-se o artigo 5.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
Na falta de parecer do comité, a Comissão não pode adotar o projeto de ato de execução, aplicando-se o artigo 5.o, n.o 4, terceiro parágrafo, do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
Artigo 74.o
Alteração dos anexos
Sem prejuízo das demais disposições do presente regulamento relativas à alteração dos seus anexos, a Comissão fica igualmente habilitada a adotar atos delegados, nos termos do artigo 75.o, relativos a alterações:
i)
Aos Anexos II, Partes B e C, no que respeita à introdução de requisitos adicionais em matéria de construção de veículos e de segurança funcional para as motoquatros pesadas de estrada da subcategoria L7e-A,
ii)
Aos Anexos II e V, a fim de introduzir referências e retificações dos atos regulamentares,
iii)
Ao Anexos V, parte B, a fim de alterar os combustíveis de referência aplicáveis,
iv)
Ao Anexo VI, Partes C e D, a fim de ter em conta os resultados do estudo a que se refere o artigo 23.o, n.o 4, e a adoção dos regulamentos UNECE.
Artigo 75.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados referidos no artigo 18.o, n.o 3, no artigo 20.o, n.o 2, no artigo 21.o, n.o 5, no artigo 22.o, n.os 5 e 6, no artigo 23.o, n.os 6 e 12, no artigo 24.o, n.o 3, no artigo 25.o, n.o 8, no artigo 32.o, n.o 6, no artigo 33.o, n.o 6, no artigo 50.o, n.o 4, no artigo 54.o, n.o 3, no artigo 57.o, n.o 12, no artigo 65.o e no artigo 74.o é conferido à Comissão por um prazo de cinco anos a contar de 22 de março de 2013.
3. A delegação de poderes referida no artigo 18.o, n.o 3, no artigo 20.o, n.o 2, no artigo 21.o, n.o 5, no artigo 22.o, n.os 5 e 6, no artigo 23.o, n.os 6 e 12, no artigo 24.o, n.o 3, no artigo 25.o, n.o 8, no artigo 32.o, n.o 6, no artigo 33.o, n.o 6, no artigo 50.o, n.o 4, no artigo 54.o, n.o 3, no artigo 57.o, n.o 12, no artigo 65.o e no artigo 74.o pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de uma data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta os atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 18.o, n.o 3, do artigo 20.o, n.o 2, do artigo 21.o, n.o 5, do artigo 22.o, n.os 5 e 6, do artigo 23.o, n.os 6 e 12, do artigo 24.o, n.o 3, do artigo 25.o, n.o 8, do artigo 32.o, n.o 6, do artigo 33.o, n.o 6, do artigo 50.o, n.o 4, do artigo 54.o, n.o 3, do artigo 57.o, n.o 12, do artigo 65.o e do artigo 74.o só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ao Parlamento Europeu e ao Conselho, ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
CAPÍTULO XVIII
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 76.o
Sanções
1. Os Estados-Membros devem prever sanções para o incumprimento, por parte dos operadores económicos, do presente regulamento e dos atos delegados ou de execução adotados por força do presente regulamento. Os Estados-Membros tomam todas as medidas necessárias para assegurar a aplicação das referidas sanções. As sanções devem ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas. Os Estados-Membros devem comunicar essas disposições à Comissão até 23 de março de 2015 e notificar sem demora a Comissão de qualquer alteração subsequente do respetivo teor.
2. Os tipos de infração sujeitos a sanções incluem:
a)
A prestação de falsas declarações durante os procedimentos de homologação ou durante os procedimentos de retirada de circulação;
b)
A falsificação de resultados de ensaios para a homologação;
c)
A retenção de dados ou especificações técnicas suscetíveis de conduzir à retirada de circulação, à recusa ou à revogação da homologação de um veículo;
d)
A utilização de dispositivos que falseiem os dados;
e)
A recusa do acesso a informações;
f)
A disponibilização no mercado pelos operadores económicos de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que estão sujeitos a aprovação, mas que não a tenham obtido, ou com base na falsificação de documentos ou marcações com esse propósito.
Artigo 77.o
Disposições transitórias
1. Sem prejuízo de outras disposições que dele façam parte, o presente regulamento não invalida qualquer homologação UE concedida a veículos ou a sistemas, componentes ou unidades técnicas antes de 1 de janeiro de 2016.
2. Salvo disposição em contrário, as homologações UE concedidas a veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas ao abrigo dos atos a que se refere o artigo 81.o, n.o 1, mantêm-se válidas até às datas especificadas no Anexo IV para os modelos de veículos já existentes.
3. Em derrogação do disposto no presente regulamento, os novos modelos de veículos das categorias L1e, L2e e L6e, ou os novos sistemas, componentes ou unidades técnicas para esses modelos de veículos, devem continuar a ser objeto de homologação ao abrigo da Diretiva 2002/24/CE até 31 de dezembro de 2016.
4. As entidades homologadoras devem continuar a conceder a extensão da homologação aos veículos, sistemas, componentes e unidades técnicas referidos no n.o 1 nos termos da Diretiva 2002/24/CE e de qualquer das diretivas enumeradas no artigo 81.o, n.o 1. Porém, tais homologações não devem ser utilizadas para efeitos de obtenção de uma homologação de veículo completo ao abrigo do presente regulamento.
5. Em derrogação do disposto na Diretiva 2002/24/CE, também deve ser concedida homologação a veículos que estejam em conformidade com o presente regulamento e os atos delegados adotados por força do presente regulamento no tocante aos requisitos ambientais e de propulsão enumerados no Anexo II, Parte A, até 31 de dezembro de 2015.
Neste caso, as autoridades nacionais não podem proibir, restringir ou impedir a matrícula, a colocação no mercado ou a entrada em serviço de veículos conformes com o modelo homologado.
Artigo 78.o
Relatórios
1. Até 31 de dezembro de 2020, os Estados-Membros devem informar a Comissão sobre a aplicação dos procedimentos de homologação enunciados no presente regulamento.
2. Com base nas informações prestadas nos termos do n.o 1, a Comissão apresenta um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre a aplicação do presente regulamento até 31 de dezembro de 2021. O relatório deve incidir, nomeadamente, sobre a questão de saber se, com base na experiência adquirida com a aplicação do presente regulamento, é conveniente prever também uma menção à homologação UE de pequenas séries no âmbito do Capítulo X. Se o entender necessário, a Comissão apresenta uma proposta nesse sentido.
Artigo 79.o
Reexame da questão dos sistemas avançados de travagem
1. Até 31 de dezembro de 2019, a Comissão apresenta um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
2. Esse relatório deve ponderar a instalação obrigatória de um sistema de travagem antibloqueio e de um sistema suplementar de travagem combinada, à escolha do fabricante, nos motociclos da subcategoria L3e-A1. Tal ponderação deve basear-se numa avaliação da exequibilidade técnica de tal requisito, numa análise da relação custo-eficácia, numa análise dos acidentes rodoviários e numa consulta das partes interessadas. Deve também ter em conta as normas conexas já existentes a nível europeu e internacional.
3. Para os efeitos do relatório previsto no n.o 2, os Estados-Membros comunicam à Comissão, até 31 de dezembro de 2017, as estatísticas relativas aos acidentes rodoviários dos motociclos em causa no período correspondente aos quatro últimos anos que se baseiam na classificação dos veículos constante do Anexo I e no tipo de sistema avançado de travagem já instalado.
4. Com base nos resultados do relatório, a Comissão deve ponderar a apresentação de uma proposta legislativa sobre a instalação obrigatória de um sistema avançado de travagem nas subcategorias de veículos em causa.
Artigo 80.o
Reexame da questão das homologações de veículos individuais
1. Até de 31 de dezembro de 2022, a Comissão apresenta um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho, relativamente às matérias referidas.
2. O relatório deve basear-se na consulta das partes interessadas e deve ter em conta normas conexas já existentes a nível europeu e internacional.
3. Até 31 de dezembro de 2021, os Estados-Membros comunicam à Comissão:
a)
O número de homologações a título individual concedidas anualmente pelas autoridades nacionais desses Estados-Membros aos veículos da categoria L, antes da primeira matrícula, desde 1 de janeiro de 2016;
b)
Os critérios nacionais em que se basearam essas aprovações, na medida em que se tenha registado um desvio desses critérios em relação aos requisitos obrigatórios para a homologação UE.
4. O relatório deve ser acompanhado, se necessário, de propostas legislativas e deve proceder a uma análise da inclusão das homologações a título individual no presente regulamento, com base em requisitos harmonizados.
Artigo 81.o
Revogação
1. Sem prejuízo do artigo 77.o do presente regulamento, a Diretiva 2002/24/CE, bem como as Diretivas 93/14/CEE, 93/30/CEE, 93/33/CEE, 93/93/CEE, 95/1/CE, 97/24/CE, 2000/7/CE, 2002/51/CE, 2009/62/CE, 2009/67/CE, 2009/78/CE, 2009/79/CE, 2009/80/CE e 2009/139/CE são revogadas com efeitos a partir de 1 de janeiro de 2016.
2. As referências feitas para as diretivas revogadas devem ser entendidas como sendo feitas para o presente regulamento e, no que se refere à Diretiva 2002/24/CE, de acordo com a tabela de correspondência do Anexo IX.
Artigo 82.o
Entrada em vigor e aplicação
1. O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. O presente regulamento é aplicável a partir de 1 de janeiro de 2016.
A partir de 22 de março de 2013, as autoridades nacionais não podem recusar a homologação UE ou a homologação nacional a um novo modelo de veículo, nem proibir o registo, a colocação no mercado ou a entrada em serviço de um novo veículo sempre que o veículo em causa cumpra o disposto no presente regulamento e nos atos delegados e de execução adotados por força do presente regulamento, caso um fabricante o solicite.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 15 de janeiro de 2013.