РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 488/2014 НА КОМИСИЯТА
от 12 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества кадмий в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията (2) са определени максималните количества кадмий за редица храни.
(2)
На 30 януари 2009 г. Научният комитет по замърсителите в хранителната верига (Комитет CONTAM) на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие становище относно кадмия в храните (3). В посоченото становище ЕОБХ определи приемлив седмичен прием (TWI) за кадмий от 2,5 μg/kg телесно тегло. В своето становище относно приемливия седмичен прием на кадмий (4) ЕОБХ отчете направената неотдавна от Съвместния експертен комитет на ФАО и СЗО по добавките в храните (JECFA) (5) оценка на риска и потвърди TWI от 2,5 μg/kg телесно тегло.
(3)
В научното си становище относно кадмия в храните Комитетът CONTAM заключи, че в европейските държави медианната експозиция на кадмий чрез храната е близка до или надхвърля с малко TWI от 2,5 μg/kg телесно тегло. При някои подгрупи от населението TWI може и да бъде надвишен до около 2 пъти. Комитетът CONTAM заключи освен това, че въпреки че не е вероятно при лице, изложено на прием при тези равнища, да се стигне до неблагоприятни последици за функцията на бъбреците, експозицията на кадмий за населението като цяло следва да бъде намалена.
(4)
В съответствие с научното становище на Комитета CONTAM относно кадмия в храните групите храни, на които се дължи най-голяма част от експозицията на кадмий чрез храната, най-вече поради тяхната голяма консумация, са зърнените култури и зърнените продукти, зеленчуците, ядките и варивата, съдържащите нишесте кореноплодни, картофите, месото и месните продукти. Най-високи концентрации на кадмий са установени при хранителните стоки морски водорасли, риба и морски дарове, шоколад и храни със специално диетично предназначение, както и гъби, маслодайни семена и годна за консумация карантия.
(5)
В по-прецизирана оценка на експозицията, направена от ЕОБХ в неговия научен доклад „Експозиция на европейското население на кадмий чрез храната“ (6) с помощта на новата комплексна база данни за консумацията на храни, която съдържа актуална информация относно консумацията на храни в различните държави членки и сред различните възрастови групи на населението, е предоставена по-подробна информация по възрастови групи относно конкретните хранителни стоки, които допринасят за експозицията на кадмий. При възрастните съдържащите нишесте кореноплодни и клубени, зърнените култури и продуктите на база зърнени култури, както и зеленчуците и зеленчуковите продукти са основните фактори за експозицията. При децата и подрастващите основни фактори за експозиция са съдържащите нишесте кореноплодни и клубени, зърнените култури, продуктите на база зърнени култури, захарта и захарните изделия, докато при кърмачетата и малките деца това са съдържащите нишесте кореноплодни и клубени, зърнените култури и продуктите на база зърнени култури, зеленчуците и продуктите на база зеленчуци, млякото и млечните произведения и храните за кърмачета и малки деца. По-прецизираната оценка на експозицията показва, че цялостната експозиция е следствие не само от няколко основни фактора, а сбор от приноса на редица различни групи храни.
(6)
За кадмий са определени максимални количества по отношение на широка гама от храни, включително зърнени култури, зеленчуци, месо, риба, морски дарове, карантия и добавки в храни. За някои храни, които имат значителен принос към експозицията на определени групи от населението (шоколад и какаови продукти, храни за кърмачета и малки деца), все още не са определени максимално допустими количества. Поради това е необходимо за тези храни да се определят максимално допустими количества.
(7)
За замърсители максимално допустимите количества се определят в съответствие с принципа АЛАРА - „толкова ниски стойности, колкото е разумно постижимо“, както при стоките, за които максимално допустими количества съществуват към момента (като зеленчуци, месо, риба, морски дарове, карантия и добавки в храните), така и за стоките, за които максимално допустимите количества са нови (като какаови и шоколадови продукти) и при определянето на които са били използвани данни за наличието и моделите на консумация сред гражданите на Европейския съюз.
(8)
Шоколадът и какаото на прах, продавани на крайния потребител, могат да съдържат големи количества кадмий и са важен източник по отношение на експозицията на човека. Те често се консумират от деца, например като шоколад или под формата на различни видове посладено какао на прах, използвано в какаовите напитки. При определянето на максимално допустими количества за кадмия следва да се отчитат данните за наличието при различните видове шоколад и какао на прах, продавани на крайния потребител. Тъй като количеството на кадмия в какаовите продукти е свързано със съдържанието на какаото в тях, е целесъобразно да бъдат определени различни максимално допустими количества кадмий за продуктите, съдържащи различен процент какао. Това следва да гарантира, че на максимално допустимите количества ще могат да отговарят и шоколади с по-високо съдържание на какао.
(9)
В някои региони на държавите производителки на какао могат да се срещат естествено високи нива на кадмия в почвата. Поради това при определянето на максимално допустимите количества за кадмия следва да се отчитат данните за наличието при какаови и шоколадови продукти, предоставени от държавите с високи нива на кадмий в почвата.
(10)
Храните за кърмачета и преходните храни имат значителен принос за експозицията на кърмачетата и малките деца на кадмий. Храните за кърмачета и преходните храни, произвеждани само от изолати на соевия белтък или от смес от такива изолати и белтъци на кравето мляко, могат да съдържат по-големи количества кадмий от продуктите на база мляко, тъй като соята поема естествено кадмия от почвата. Храните на база соя са важна алтернатива за кърмачетата с непоносимост към лактозата, поради което трябва да се гарантира достатъчното снабдяване на пазара с тях. Поради това е целесъобразно да бъдат определени по-високи максимално допустими количества за продуктите на база соя.
(11)
Обработените храни на база зърнени култури и останалите детски храни за кърмачета и малки деца са важен източник по отношение на експозицията на кърмачетата и малките деца на кадмий. Поради това следва да се определи специално максимално допустимо количество кадмий за обработените храни на база зърнени култури и за останалите бебешки храни.
(12)
Намалената експозиция на една силно уязвима група потребители може да бъде постигната чрез определянето на максимално допустими количества за определени категории храни със специално диетично предназначение (например храни за кърмачета, предназначени за специални медицински цели). Ако липсват обаче данни, които да мотивират подобно максимално равнище, с оглед на евентуалното определяне на специални максимално допустими количества в бъдеще следва да бъдат събирани данни за наличието.
(13)
При някои зеленчуци (козя брада, пащърнак, листна и дръжкова целина, хрян) е трудно да се постигне съответствие със сега действащите максимално допустими количества, като данните за наличието, предоставени от държавите членки, показват, че естествените фонови количества са по-високи и са съпоставими с тези за главеста целина. Тъй като консумацията на тези стоки е ограничена и въздействието върху експозицията на човека е пренебрежимо, е целесъобразно максимално допустимите количества кадмий за пащърнак, козя брада, листна и дръжкова целина и хрян да бъдат увеличени до тези за главеста целина.
(14)
Някои видове риби понастоящем са освободени от изискването за максимално допустимото количество, приложимо по подразбиране за риба - 0,05 mg/kg. За видовете паламуд (Sarda sarda), обикновена морска каракуда (Diplodus vulgaris), змиорка (Anguilla anguilla), морски кефал (Mugil labrosus labrosus), сафрид (Trachurus species), лувар (Luvarus imperialis), сардинопс (Sardinops species) и морски език (Dicologoglossa cuneata) нови данни относно наличието показват, че освобождаването от това изискване вече не е необходимо и че максимално допустимото количество по подразбиране може да бъде постигнато при спазване на добрите практики в рибното стопанство. Поради това за тези видове риби повече не са необходими специални максимално допустими количества.
(15)
За ауксида (Auxis species), хамсия (Engraulis species) и риба меч (Xiphias gladius) нови данни относно наличието показват, че при спазване на добрите практики в рибното стопанство може да бъде спазено и по-ниско максимално допустимо количество. Поради това максимално допустимите количества за тези видове риби следва да бъдат коригирани.
(16)
За сардини (Sardina pilchardus) и черен кардинал (Sicyopterus lagocephalus) данните относно наличието показват, че е трудно да се постигне съответствие със сегашните максимално допустими количества, тъй като естествените фонови равнища могат да бъдат по-високи. Консумацията и на двата вида риби е ограничена и има пренебрежимо малко отражение върху експозицията на човека. Поради това е целесъобразно да бъдат определени по-високи максимално допустими количества за двата вида риби с цел да се гарантира предлагането им на пазара.
(17)
Поради това Регламент (ЕО) № 1881/2006 следва да бъде съответно изменен.
(18)
На държавите членки и стопанските субекти в хранителната промишленост следва да се даде време да се приспособят към новите максимално допустими количества, определени с настоящия регламент по отношение на какаовите продукти и храните за кърмачета и малки деца. Поради това датата на прилагане на максимално допустимите количества кадмий в тези стоки следва да бъде отложена.
(19)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
1. Максимално допустимите количества за кадмий, определени в точки 3.2.19 и 3.2.20 от приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, се прилагат от 1 януари 2015 г. Храните, които не съответстват на тези максимално допустими количества и които са законно пуснати на пазара преди 1 януари 2015 г., могат да продължат да се предлагат и след тази дата до датата на минималната им трайност или до срока им на годност.
2. Максимално допустимите количества за кадмий, определени в точка 3.2.7 от приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, се прилагат от 1 януари 2019 г. Храните, които не съответстват на тези максимално допустими количества и които са законно пуснати на пазара преди 1 януари 2019 г., могат да продължат да се предлагат и след тази дата до датата на минималната им трайност или до срока им на годност.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 май 2014 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 488/2014 DA COMISSÃO
de 12 de maio de 2014
que altera o Regulamento (CE) n.o 1881/2006 no que diz respeito aos teores máximos de cádmio nos géneros alimentícios
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 315/93 do Conselho, de 8 de fevereiro de 1993, que estabelece procedimentos comunitários para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios (1), nomeadamente o artigo 2.o, n.o 3,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 da Comissão (2) estabelece teores máximos para o cádmio em diversos géneros alimentícios
(2)
O Painel Científico dos Contaminantes da Cadeia Alimentar (painel CONTAM) da Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos (AESA) adotou, em 30 de janeiro de 2009, um parecer sobre o cádmio nos alimentos (3). No referido parecer, a AESA estabeleceu uma dose semanal admissível (DSA) de 2,5 μg/kg de peso corporal para o cádmio. Na sua «Declaração sobre a dose semanal admissível de cádmio» (4), a AESA tomou em consideração a recente avaliação do risco efetuada pelo Comité Misto FAO/OMS de Peritos em Aditivos Alimentares (JECFA) (5) e confirmou a DSA de 2,5 μg/kg de peso corporal.
(3)
No parecer científico sobre o cádmio nos alimentos, o painel CONTAM concluiu que as exposições médias por via alimentar ao cádmio nos países europeus se encontram próximas, ou ultrapassam ligeiramente, a DSA de 2,5 μg/kg de peso corporal. Determinados subgrupos da população podem estar expostos a uma dose correspondente a cerca do dobro da DSA. O painel CONTAM concluiu ainda que, embora não seja provável que se verifiquem efeitos nocivos para a função renal num indivíduo exposto a esta dose, a exposição ao cádmio a nível da população deve ser reduzida.
(4)
De acordo com o parecer científico do painel CONTAM sobre a presença de cádmio nos alimentos, os grupos de alimentos que contribuem para a maior parte da exposição ao cádmio por via alimentar, principalmente devido ao consumo elevado, são os cereais e os produtos à base de cereais, os produtos hortícolas, os frutos de casca rija e as leguminosas, as raízes amiláceas ou as batatas e a carne e os produtos à base de carne. As concentrações mais elevadas de cádmio foram detetadas nos seguintes produtos alimentares: algas, peixe e marisco, chocolate e alimentos para fins dietéticos especiais, cogumelos, sementes oleaginosas e miudezas comestíveis.
(5)
Numa avaliação aprofundada da exposição efetuada pela AESA no seu relatório científico «Exposição ao cádmio por via alimentar da população europeia» (6), utilizando a nova base de dados exaustiva sobre o consumo de alimentos que contém informações atualizadas sobre os números relativos ao consumo de alimentos para os diversos Estados-Membros e para diferentes grupos etários da população, são indicadas por grupo etário informações mais pormenorizadas acerca dos produtos alimentares que contribuem para a exposição. Nos adultos, as raízes amiláceas e os tubérculos, os grãos e os produtos à base de grão e os produtos hortícolas e os produtos à base de produtos hortícolas contribuem significativamente para a exposição. No caso das crianças e dos adolescentes, as raízes amiláceas e os tubérculos, os grãos e produtos à base de gãos e o açúcar e os produtos de confeitaria são os principais contribuintes para a exposição, embora para lactentes e crianças de primeira infância são as raízes amiláceas e os tubérculos, os grãos e os produtos à base de grãos, os produtos hortícolas e os produtos à base de produtos hortícolas, o leite e os produtos lácteos e os alimentos para lactentes e crianças de tenra idade que mais contribuem para a exposição. A avaliação aprofundada da exposição mostra que a exposição global é o resultado não apenas da contribuição de alguns grupos de alimentos principais, mas da soma de contribuições de diferentes grupos de alimentos.
(6)
Foram estabelecidos teores máximos para o cádmio numa vasta gama de géneros alimentícios, incluindo cereais, produtos hortícolas, carne, peixe, marisco, miudezas e suplementos alimentares. Para alguns géneros alimentícios que contribuem de forma importante para a exposição de certos grupos populacionais (chocolate e produtos à base de cacau, alimentos destinados a lactentes e crianças jovens) não foram ainda estabelecidos teores máximos. É necessário, portanto, estabelecer teores máximos de cádmio para esses géneros alimentícios.
(7)
Os teores máximos de contaminantes são definidos segundo o princípio ALARA («tão baixo quanto razoavelmente possível»), relativamente tanto a mercadorias para as quais já existam teores máximos de cádmio (tais como os produtos hortícolas, a carne, o peixe, o marisco, as miudezas e os suplementos alimentares) como a produtos para os quais os teores máximos tenham sido estabelecidos recentemente (tais como produtos à base de cacau e de chocolate) utilizando os dados relativos à ocorrência e os padrões de consumo alimentar do cidadão da União Europeia.
(8)
O chocolate e o cacau em pó vendidos ao consumidor final podem conter níveis elevados de cádmio e são uma fonte importante de exposição humana. Estes são muitas vezes consumidos por crianças, por exemplo sob a forma de chocolate como tal ou como cacau em pó açucarado utilizado em bebidas à base de cacau. Ao estabelecer os teores máximos de cádmio, devem ser tidos em conta os dados relativos à ocorrência dos diferentes tipos de chocolate e de cacau em pó vendidos ao consumidor final. Uma vez que os teores de cádmio nos produtos à base de cacau estão relacionados com o seu conteúdo em cacau, é conveniente estabelecer teores máximos de cádmio diferentes para os produtos que contêm percentagens diferentes de cacau. Esta medida deverá assegurar que os teores máximos possam também ser respeitados pelos chocolates com uma percentagem mais elevada de cacau.
(9)
Em algumas regiões de países produtores de cacau, os níveis de cádmio no solo podem ser naturalmente elevados. Por conseguinte, os dados relativos à ocorrência dos produtos de cacau e de chocolate comunicados por países com níveis elevados de cádmio no solo devem ser tidos em conta no estabelecimento dos teores máximos de cádmio.
(10)
As fórmulas para lactentes e as fórmulas de transição contribuem significativamente para a exposição ao cádmio dos lactentes e das crianças jovens. As fórmulas para lactentes e as fórmulas de transição fabricadas a partir de isolados de proteínas de soja ou de uma mistura destes com proteínas do leite de vaca podem conter teores mais elevados de cádmio que os produtos à base de leite, visto que os grãos de soja absorvem naturalmente o cádmio do solo. As fórmulas à base de soja são uma alternativa importante para as crianças que sofrem de intolerância à lactose, pelo que se deve assegurar um abastecimento suficiente no mercado. É, por conseguinte, adequado estabelecer um teor máximo mais elevado para os produtos à base de soja.
(11)
Os alimentos à base de cereais transformados e outros alimentos para bebés destinados a lactentes e crianças jovens são uma importante fonte de exposição ao cádmio dos lactentes e das crianças jovens. Deve, pois, ser estabelecido um teor máximo específico de cádmio para alimentos à base de cereais transformados e para outros alimentos para bebés.
(12)
A redução da exposição de um grupo de consumidores muito vulneráveis pode ser conseguida através do estabelecimento de teores máximos para certas categorias de alimentos destinados a uma alimentação especial (por exemplo, alimentos para fins medicinais específicos destinados a lactentes). No entanto, na ausência de dados que fundamentem esse teor máximo, devem ser recolhidos dados relativos à ocorrência, tendo em vista o eventual estabelecimento de um teor máximo específico no futuro.
(13)
Para determinados produtos hortícolas (salsifis, pastinagas, aipos e rábanos), a conformidade com os atuais teores máximos é difícil e os dados relativos à ocorrência fornecidos pelos Estados-Membros mostram que os níveis naturais de base são mais elevados e comparáveis aos do aipo-rábano. Dado que o consumo desses produtos é baixo e os efeitos para a exposição humana são negligenciáveis, é conveniente aumentar os teores máximos de cádmio em pastinagas, salsifis, aipos e rábanos, igualando-os aos do aipo-rábano.
(14)
Determinadas espécies de peixe estão atualmente isentas da aplicação do teor máximo por defeito para peixes de 0,05 mg/kg. Para o bonito (Sarda sarda), o sargo-safia (Diplodus vulgaris), a enguia (Anguilla anguilla), a tainha-negrão (Mugil labrosus labrosus), o carapau (espécie Trachurus), o boquinho (Luvarus imperialis), o sardinops (espécie Sardinops) e a língua (Dicologoglossa cuneata), os novos dados relativos à ocorrência mostram que a isenção deixou de ser necessária e que o teor máximo por defeito pode ser respeitado se forem seguidas boas práticas de pesca. Os teores máximos específicos deixam, portanto, de ser necessários para aquelas espécies de peixe.
(15)
Para o judeu (espécie Auxis), o biqueirão (espécie Engraulis) e o espadarte (Xiphias gladius), os novos dados relativos à ocorrência mostram que pode ser cumprido um teor máximo mais baixo, se forem seguidas boas práticas de pesca. Os teores máximos para aquelas espécies de peixe devem, portanto, ser ajustados.
(16)
Para a sardinha (Sardina pilchardus) e o Sicyopterus lagocephalus, os dados relativos à ocorrência mostram que o cumprimento dos teores máximos existentes é difícil, uma vez que os níveis naturais de base podem ser mais elevados. Para ambas as espécies de peixes, o consumo é reduzido e tem efeitos negligenciáveis para a exposição humana. É, por conseguinte, apropriado fixar teores máximos mais elevados para essas duas espécies de peixe para garantir o abastecimento no mercado.
(17)
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade.
(18)
Os Estados-Membros e os operadores das empresas do setor alimentar devem dispor de tempo suficiente para se adaptarem aos novos teores máximos fixados pelo presente regulamento para os produtos à base de cacau e alimentos destinados a lactentes e crianças jovens. A data de aplicação dos teores máximos de cádmio para esses produtos deve, por conseguinte, ser diferida.
(19)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006 é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
1. Os teores máximos de cádmio estabelecidos nos pontos 3.2.19 e 3.2.20 do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redação que lhe foi dada pelo presente regulamento, são aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2015. Os géneros alimentícios que não cumprem estes teores máximos e que sejam legalmente colocados no mercado antes de 1 de janeiro de 2015 podem continuar a ser comercializados após aquela data até à data de durabilidade mínima ou à data-limite de utilização.
2. Os teores máximos de cádmio estabelecidos no ponto 3.2.7 do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redação que lhe foi dada pelo presente regulamento, são aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2019. Os géneros alimentícios que não cumprem estes teores máximos e que sejam legalmente colocados no mercado antes de 1 de janeiro de 2019 podem continuar a ser comercializados após aquela data até à data de durabilidade mínima ou à data-limite de utilização.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 12 de maio de 2014.